Справа № 909/413/21 (909/649/22)
У Х В А Л А

11.09.2024 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Зелінського Павла Любомировича (вх. № 7585/24 від 28.08.2024) про відвід судді у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського

підприємства "Агрос-Віста"

до відповідачів: Приватного підприємства "Гарант"

Мельника Олега Олександровича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 : ОСОБА_2

про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

поданої в межах справи № 909/413/21 про банкрутство Приватного підприємства "Гарант",

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою від 20.08.2024 суд постановив прийняти до розгляду та відкрити провадження за заявою представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Зелінського П. Л. б/н від 02.08.2024 (вх. № 6964/24 від 02.08.2024) про перегляд ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 07.02.2023 за нововиявленими обставинами у справі № 909/649/22, в межах справи № 909/413/21 про банкрутство Приватного підприємства "Гарант".

28.08.2024 за вх. № 7585/24 до суду від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Зелінського П. Л. надійшла заява про відвід судді Стефанів Т. В.

09.09.2024 за наслідками розгляду вищевказаної заяви, Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Стефанів Т. В. постановив ухвалу, відповідно до якої вирішив справу передати для вирішення питання про відвід судді Стефанів Т. В. у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024, справу № 909/413/21 (909/649/22) в частині вирішення питання про відвід судді Стефанів Т. В. передано на розгляд судді Михайлишину В. В.

У поданій заяві представник відповідача посилається на наявність передбачених пунктом 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу судді, відповідно до положень якої, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Заява про відвід судді мотивована, зокрема тим, що суддею Стефанів Т. В. 21.08.2024 винесено додаткову ухвалу якою виправлено допущену описку в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 20.08.2024 у справі № 909/413/21 (909/649/22), вказавши при цьому заявником відповідача, а саме ОСОБА_1 , що може свідчити не про технічну помилку та допущену описку, а про упереджене ставлення до відповідача у справі та не об`єктивність при розгляді справи.

Окрім того, заявник вказує, що суддя Стефанів Т. В. розглядала дану справу упереджено, про що свідчить допущення порушення встановленого Господарським процесуальним кодексом України порядку подачі доказів при прийнятті Висновку № 039/11-2022 експертного будівельного технічного дослідження від 02.12.2022. При постановлені ухвали від 07.02.2023 суд першої інстанції не зазначив підстав та мотивів відхилення аргументів відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 щодо суті спору, проігнорував той факт, що відчуження майна юридичною особою здійснюється за балансовою вартістю, його оцінка не вимагається та не проводиться. Поза увагою судді залишилися докази, надані ОСОБА_1 , зокрема щодо дійсної вартості майна, які він підтверджував шляхом подання копій нотаріально посвідчених договір нерухомого майна, які розміщені в тому ж приміщенні, що і відчуженим ним майно на підставі оскаржуваного договору купівлі-продажу за № 305, звіту про оцінку майна, а безпідставно надано перевагу висновку експерта який виготовлений під час розгляду справи судом.

Водночас, заявником зазначено, що Вищою радою правосуддя розглядається скарга ОСОБА_1 щодо судді Стефанів Т. В.

Також, заявник вказує, що на даний час Західним апеляційним судом розглянуто судову справу № 909/413/21 (909/1074/22) про витребування майна та постановою від 02.07.2024 скасовано ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 10.04.2024 в частині витребування у ОСОБА_2 нежитлові приміщення 82б-103а, загальною площею 585, 2 кв. м., у користь Приватного підприємства "Гарант". При постановлені вказаного рішення члени колегії, які розглядали дану справу № 909/413/21 (909/649/22) заявили собі самовідвід так як розгляди пов`язані справи. Апеляційним судом скасовано рішення судді першої інстанції Стефанів Т. В., яка отримала додаткові підстави для виникнення особистої заінтересованості та упередженого ставлення до розгляду даної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією із гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. При виконанні своїх судових обов`язків суддя не повинен словами чи поведінкою демонструвати прихильність чи упередженість до будь-якої особи чи групи осіб, керуючись причинами, що не стосуються справи (Бенгалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006).

Відповідно до норм статті 35, частини 3 статті 38, частини 2 статті 39 Господарського процесуального кодексу України, як відвід, так і самовідвід мають бути обґрунтованими, мати вагомі підстави. Така вимога спрямована на запобігання як прагненню сторони обрати сприятливий, бажаний для себе склад суду, так і безпідставному ухиленню судді від розгляду певних справ.

Отже, суддя, вирішуючи питання про відвід або самовідвід, не може керуватися виключно бажаннями сторони змінити склад суду та заявами сторони про недовіру.

Статтею статті 43 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що учасники судового процесу (їх представники) повинні добросовісно користуватись процесуальними правами.

Підстави для задоволення заяви про відвід судді повинні ґрунтуватися з посиланням на обставини із зазначенням та поданням доказів, які їх підтверджують; не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також твердження представника сторони, які не ґрунтуються на нормах процесуального законодавства України.

Згідно із вимогами частини 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Отже, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Об`єктивних сумнівів, які б свідчили про наявність упередженості та/або певної особистої заінтересованості судді Стефанів Т. В., або її прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі в заяві аргументовано не наведено і не доведено, а відтак судом не встановлено.

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 761/16124/15-ц).

При цьому внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без певних доказів чи інформації на їх підтвердження не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів (ухвала КГС ВС від 21.02.2022 у справі № 910/17344/20).

Відтак, суд констатує, що в заяві висловлена особиста думка заявника, щодо незгоди з процесуальними рішеннями судді Стефанів Т. В. за результатами розгляду справи № 909/413/21 (909/649/22) та № 909/413/21 (909/1074/22), а отже, не є доказом упередженості останньої. Заява представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Зелінського Павла Любомировича не містить обставин, які є підставою для відводу судді Стефанів Т. В., згідно зі статтею 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ґрунтується лише на власних міркуваннях та припущеннях заявника.

Подання ОСОБА_1 скарги до Вищої ради правосуддя щодо дисциплінарних проступків судді Стефанів Т. В. є його процесуальним правом та також не є підставою для відводу.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про те, що заявником не доведено, а судом не встановлено обставин, які викликали б сумнів у неупередженості та необ`єктивності судді Стефанів Т. В. у цій справі, а відтак, підстави для задоволення заяви про відвід судді відсутні.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Зелінського Павла Любомировича (вх. № 7585/24 від 28.08.2024) про відвід судді Стефанів Т. В. від розгляду справи № 909/413/21 (909/649/22).

2. Ухвала набирає законної сили 11.09.2024 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В. В. Михайлишин