СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

09 вересня 2024 року м. Харків Справа №905/1667/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Сгара Е.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , с.Багатир Волноваського району Донецької області (вх.2086Д)

на ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.08.2024 (повний текст складено 20.08.2024) у справі №905/1667/23 (суддя Чернова О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», м. Київ

до відповідачів:

1.Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія», с. Ключове Нікольського району Донецької області

2. ОСОБА_1 , с. Багатир Волноваського району Донецької області

3. ОСОБА_2 , смт. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області

про солідарне стягнення 3925294,98 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія», відповідача 2 - ОСОБА_1 , відповідача 3 - ОСОБА_2 про солідарне стягнення 3925294,98 грн, з яких 3056277,94 грн - заборгованість по кредиту, 858718,80 грн - заборгованість по процентам, 10298,24 грн - заборгованість по комісії.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.08.2024 у справі №905/1667/23: відмовлено у задоволенні клопотання відповідача 2 про витребування доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.09.2024 о 14:30 год.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.08.2024 у справі №905/1667/23 в частині відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів. Крім того, апелянтом подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на вищевказану ухвалу суду.

Дослідивши матеріали справи, апеляційної скарги та доданих до неї документів колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги, ухвала Господарського суду Донецької області від 20.08.2024 у справі №905/1667/23 оскаржується в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

Положеннями ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст.14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналіз вищевказаних положень діючого законодавства свідчить, що реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Статтею 255 ГПК України передбачає вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Системне тлумачення ст. 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо визначив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №921/180/18, від 10.01.2019 у справі 909/477/18).

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення названого Суду від 28.05.1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачена можливість оскарження ухвали про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Посилання апелянта на те, що місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення доказів, є безпідставними, необгрунтованими та такими, що прямо суперечать матеріалам справи, зважаючи на наступне:

- апелянт безпідставно ототожнює заяву про забезпечення доказів, яка подається в порядку, передбаченому ст.ст.110-112 ГПК України та клопотання про витребування доказів, яке подається в порядку, передбаченому ст.81 ГПК України;

- апелянт під час звернення до місцевого господарського суду обгрунтовував свою заяву про витребування доказів виключно положеннями ст.81 ГПК України, а не положеннями ст.ст.110-112 ГПК України, які, зокрема передбачають сплату судового збору за подання заяви про забезпечення доказів.

Згідно пункту 4 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про повернення апеляційної скарги.

При цьому колегія суддів зауважує, що згідно ч. 3 ст. 255 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду, а відтак апелянт не буде позбавлений можливості заперечити проти оскаржуваної ухвали при оскарженні судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду справи № 905/1667/23.

Керуючись ст.ст. 234, 255, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.08.2024 у справі №905/1667/23 - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Е.В. Сгара

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук