ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2024 Справа № 914/1306/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориславтепло"

до відповідача Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства "Медісан" "Санаторій "Молдова"

про стягнення 627600,69 грн

за участю представників:

від позивача Петрінець Б.Р.

від відповідача не з`явився

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "Бориславтепло" до відповідача Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства "Медісан" "Санаторій "Молдова" про стягнення 627600,69 грн, з яких 509890,00 грн основного боргу, 78617,38 грн інфляційних втрат та 39093,31 грн 3% річних.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи представника позивача, суд встановив таке.

07.09.2022 між Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями Державного підприємства "Медісан" "Санаторій "Молдова" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бориславтепло" (постачальник) укладено договір №07/09/2022 постачання теплової енергії, відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого постачальник зобов`язується постачати покупцеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а покупець зобов`язується отримувати та оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами (тарифами) в терміни, зазначені в цьому договорі. Постачання теплової енергії здійснюється для потреб централізованого опалення Санаторію Молдова (Львівська обл., м. Трускавець, вул. Городище, буд.12).

Відповідно до пунктів 3.2. та 4.2. договору, ціна теплової енергії становить 3550,00 грн з ПДВ за одну Ггкал. Розрахунок за фактично поставлену теплову енергію здійснюється згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг), підписаного уповноваженими представниками сторін та наданого постачальником розрахунку, протягом 10 робочих днів з моменту підписання сторонами складених актів приймання-передачі та розрахунків.

Відповідно до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №45 від 28.12.2022 позивач поставив відповідачу у грудні 2022 році теплову енергію на суму 609890,00 грн з ПДВ.

Як зазначив позивач, відповідач зобов`язання, передбачені договором щодо оплати коштів за поставлену теплову енергію, виконав частково, сплативши 19.07.2023 - 50000,00 грн та 20.07.2023 - 50000,00 грн, з огляду на що станом на дату звернення до суду з позовною заявою у відповідача існує заборгованість перед позивачем за поставлену у грудні 2022 році теплову енергію в розмірі 509890,00 грн.

Керуючись частиною 2 статті 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати в розмірі 78617,38 грн та 3% в розмірі 39093,31 грн.

З огляду на вищезазначене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 627600,69 грн, з яких 509890,00 грн основного боргу, 78617,38 грн інфляційних втрат та 39093,31 грн 3% річних.

Відповідач проти позову заперечив, подавши відзив на позовну заяву, в якому Дочірнє підприємстві з іноземними інвестиціями Державного підприємства "Медісан" "Санаторій "Молдова" посилається на те, що відповідно до підписаного акту №2 про приймання виконаних будівельних робіт від 30.12.2022 між санаторієм «МОЛДОВА» та ТОВ «Будівельний Альянс Монтажпроект» було повністю завершено виконання робіт з поточного ремонту тепломережі на об`єкті замовника за адресою м. Трускавець, вул. Городище, 12.

Тобто, як стверджує відповідач, за вказаних обставин, оскільки до 30.12.2022 здійснювались роботи по встановленню теплотраси та теплового вузла, то відповідно, позивач у період з вересня по грудень 2022 року не міг надавати послуги з постачання теплової енергії.

У відзиві на позовну заяву також вказано, що позивачем не долучено до матеріалів справи акт передачі-приймання матеріальних цінностей встановлених у тепловому вузлі за адресою: м. Трускавець, вул. Городище, 12, складений 10.04.2023 на виконання умов договору №07.09.2022 від 07.09.2022, відповідно до якого ТОВ «Бориславтепло» лише 10.04.2023 встановив та передав на відповідальне зберігання ESMU-100м занурювальний датчик температури, довжина 100 мм, мідь (призначений для вимірювання температури у складі системи автоматизації теплового пункту). Як зазначив відповідач, без цього датчика температури, позивач не міг виконувати умови договору. Крім того у відзиві вказано, що сторонами укладеного договору до сьогоднішнього дня не встановлено лічильника обліку поставленої теплової енергії.

З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи представника позивача, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю з таких підстав.

Згідно із частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, 07.09.2022 між Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями Державного підприємства "Медісан" "Санаторій "Молдова" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бориславтепло" (постачальник) укладено договір №07/09/2022 постачання теплової енергії, відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого постачальник зобов`язується постачати покупцеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а покупець зобов`язується отримувати та оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами (тарифами) в терміни, зазначені в цьому договорі. Постачання теплової енергії здійснюється для потреб централізованого опалення Санаторію Молдова (Львівська обл., м. Трускавець, вул. Городище, буд.12).

Факт поставки відповідачу у грудні 2022 році теплової енергії на суму 609890,00 грн з ПДВ підтверджується підписаним обома сторонами актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №45 від 28.12.2022.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із долучених позивачем до позовної заяви банківських виписок по особовому рахунку, відповідач 19.07.2023 сплатив позивачу 50000,00 грн та 20.07.2023 - 50000,00 грн (призначення платежу: теплова енергія за грудень 2022 року).

Отже, як вбачається із матеріалів справи, заборгованість відповідача становить 509890,00 грн. Докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, перевіривши розрахунок розміру позовних вимог (розмір основного боргу, інфляційних втрат та трьох процентів річних), суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 509890,00 грн основного боргу, 78617,38 грн інфляційних втрат та 39093,31 грн 3% річних є обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, з огляду на що підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача необхідно зазначити, таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином підписаний сторонами без зауважень акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №45 від 28.12.2022 на суму 609890,00 грн з ПДВ свідчить про те, що позивач передав, а відповідач прийняв у грудні 2022 році теплову енергію на вказану суму. Докази виставлення претензій, оскарження, скасування чи визнання недійсним вказаного акту в матеріалах справи відсутні, а тому цей акт є підставою виникнення у відповідача обов`язку щодо його оплати.

Щодо твердження відповідача про те, що позивач у період з вересня по грудень 2022 року не міг надавати послуги з постачання теплової енергії із посиланням на акт №2 приймання виконаних будівельних робіт від 30.12.2022 на об`єкті замовника (відповідача) за адресою м. Трускавець, вул. Городище, 12, що підписаний між санаторієм «МОЛДОВА» та ТзОВ «Будівельний Альянс Монтажпроект», необхідно зазначити, що судом не встановлено обставин за яких виконання робіт з поточного ремонту тепломережі мало наслідком припинення постачання теплової енергії відповідачу у грудні 2022 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на справедливий суд) хоч і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року)» (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18).

При поданні позовної заяви до Господарського суду Львівської області позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 9414,01 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1237 від 14.05.2024.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 9414,01 грн витрат по сплаті судового збору, оскільки позов підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач до закінчення судових дебатів заявив клопотання про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши при цьому, що докази на підтвердження їх розміру будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.

Так, відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із пунктом 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та встановити строк для подання доказів щодо розміру таких витрат.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 123, 126, 129, 221, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства "Медісан" "Санаторій "Молдова" (82200, Львівська обл., Дрогобицький р-н, місто Трускавець, вул. Городище, будинок 12, ідентифікаційний код 04929052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориславтепло" (82200, Львівська обл., Дрогобицький р-н, місто Трускавець, вул. Городище, будинок 8А, ідентифікаційний код 39990407) 509890,00 грн основного боргу, 78617,38 грн інфляційних втрат, 39093,31 грн 3% річних та 9414,01 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

4. Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу на 12.09.2024 на 13:40 год.

5. Докази на підтвердження розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу подати до 03.09.2024 включно.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.09.2024.

Суддя Петрашко М.М.