ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
"03" вересня 2024 р. Справа № 916/3840/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., розглянувши заяву про забезпечення позову Акціонерного товариства БАНК КРЕДИТ ДНІПРО (вх.№2-1395/24 від 30.08.2024р.) подану у справі № 916/3840/24
відповідача 5: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )
відповідача 6: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 )
про солідарне стягнення 3 498 431,01 грн.
з підстав порушення умов кредитного договору та договорів поруки,
30.08.2024р. Акціонерне товариство БАНК КРЕДИТ ДНІПРО звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ДУНАЙ АГРОС, Товариства з обмеженою відповідальністю ДУНАЙ АГРОІНВЕСТ, Товариства з обмеженою відповідальністю ДУНАЙ АКВАКУЛЬТУРА, Товариства з обмеженою відповідальністю ІРРІГАТОР Україна, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення 3 498 431,01 грн. з підстав порушення умов кредитного договору та договорів поруки,
В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство БАНК КРЕДИТ ДНІПРО посилається на невиконання відповідачами умов кредитного договору № 220421-АТ від 22.04.2021 та договорів поруки, укладених з відповідачами 2-6.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2024 року вказаних позов залишено без руху.
Разом із позовною заявою Акціонерне товариство БАНК КРЕДИТ ДНІПРО подало до Господарського суду Одеської області заяву про забезпечення позову (вх.№2-1395/24 від 30.08.2024р.) відповідно до якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту в межах суми позову на грошові кошти, в тому числі виявлені на рахунках відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю ДУНАЙ АГРОС, Товариства з обмеженою відповідальністю ДУНАЙ АГРОІНВЕСТ, Товариства з обмеженою відповідальністю ДУНАЙ АКВАКУЛЬТУРА, Товариства з обмеженою відповідальністю ІРРІГАТОР Україна.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову Акціонерне товариство БАНК КРЕДИТ ДНІПРО вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙ АГРОС» належним чином не виконало обов`язок перед АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» щодо заборгованості за Кредитним договором №220421-АТ від 22.04.2021. Факт невиконання Боржником зобов`язань підтверджується копіями банківських виписок та меморіальних ордером, що додаються до позовної заяви. Таким чином станом на 05.03.2024 р. заборгованість за Кредитним договором №220421-АТ від 22.04.2021 у розмірі 1 609 999 (один мільйон шістсот дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять 66 грн., з яких 1 534 000 (один мільйон п`ятсот тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. залишок простроченого кредиту, 75 999 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 66 коп. залишок прострочених відсотків. 08.03.2024 р. на адреси Боржника та поручителів направлено повідомлення про заборгованість, в якому Банк вимагав від відповідачів в строк до 13.03.2024 р. погасити прострочену заборгованість або звернутись до Банку для вирішення питання щодо порядку подальшого врегулювання простроченої заборгованості. 17.07.2024 на адреси Боржника та поручителів направлено вимогу про дострокове погашення кредиту, відповідно до якої у разі непогашення кредиту в строк до 23.07.2024 (включно) сплатити усі прострочені платежі за Кредитним договором. Однак станом на дату звернення до суду відповідачі не погасили заборгованість та не звернутись до Банку для вирішення питання щодо порядку подальшого врегулювання.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.
Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Однак, положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення у контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується як гарантія задоволення вимог позивача.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Зі змісту наведеного вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.
Більше того, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним в ухвалі від 20.08.2018 р. у справі № 917/1390/17.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Необхідною умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача (відповідачів) на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.
Таким чином, в ухвалі про вжиття заходів до забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.
Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).
При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Наведена правова позиція викладена і у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 року у справі № 916/3245/19, від 16.10.2019 року у справі № 904/2285/19.
Отже, на думку суду, наведені заявником обставини не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо), однак про такі дії відповідачів заявник не зазначає у поданій заяві. Тому суд вважає, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання зобов`язань без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Також суд наголошує, що для застосування певного виду забезпечення позову не достатньо лише зазначення в заяві про забезпечення позову лише про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є саме підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Проте, у поданій заяві не наводиться жодних обставин, не зазначається про жодні дії відповідача, які свідчитимуть про неможливість виконання рішення суду у разі його задоволення.
Вказані обставини позивачем проігноровані.
Згідно частин 2, 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Так, згідно зі статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням вказаного, суд не вбачає достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки саме лише посилання в заяві на ухилення відповідачів від виконання своїх зобов`язань без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не свідчить про ймовірне ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову.
Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 234, 235
Господарського процесуального кодексу України, суд
У задоволенні заяви про забезпечення позову Акціонерного товариства БАНК КРЕДИТ ДНІПРО (вх.№2-1395/24 від 30.08.2024р.) у справі № 916/3840/24 відмовити.
Ухвала набрала законної сили 03.09.2024 року

та може бути оскаржена в апеляційному порядку ст.ст.253-259 ГПК України.

Суддя О.А. Демешин