ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"04" вересня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3368/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.
при секретарі судового засідання Меленчук Т.М.
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Морська днопоглиблювальна компанія від 10.11.2023р. вх. № ГСОО 2-1698/23 про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3368/23
Про визнання відсутнім права та стягнення 1926000,00 грн.
Від позивача: Жук Ю.В., ордер
Від відповідача: Жильцов В.В., самопредставництво
Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю Морська днопоглиблювальна компанія звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту), у якій просить суд: визнати відсутнім право вимоги у Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України і кореспондуючого обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю Морська днопоглиблювальна компанія, що діє як морський агент, щодо оплати послуг з використання понтонів для стоянки суден земкаравану у складі: PILGRIM (ІМО 7397593), IRS (ІМО 8832045), LIBERTY (ІМО 8728842), ALFATTAN (ІМО 8724547), OASIS за договором №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 року про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, укладеним шляхом заповнення та подання декларації про приєднання №336 від 20.08.2020 року, а також стягнути безпідставно одержані грошові кошти в сумі 1926000,00 грн.
Рішенням господарського суду Одеської області від 08.11.2023р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Морська днопоглиблювальна компанія задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.06.2024р. касаційне провадження за касаційною скаргою державного підприємства Адміністрація морських портів України на рішення господарського суду Одеської області від 08.11.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 у справі № 916/3368/23 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрито. Касаційну скаргу державного підприємства Адміністрація морських портів України на рішення господарського суду Одеської області від 08.11.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 у справі №916/3368/23 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишено без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 08.11.2023 та постанову Південно західного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 у справі №916/3368/23 залишено без змін.

Поряд з цим, 10.11.2023р. до суду представником Товариства з обмеженою відповідальністю Морська днопоглиблювальна компанія було надано заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 230275,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.11.2023р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Морська днопоглиблювальна компанія від 10.11.2023р. вх. №ГСОО 2-1698/23 про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3368/23 призначено до розгляду у судовому засіданні на "27" листопада 2023 р. о 09:30, із повідомленням учасників справи про судове засідання.

27.11.2023р. судове засідання не відбулось через відсутність електропостачання в приміщенні суду. Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.11.2023р. призначено судове засідання по розгляду заяви по справі №916/3368/23 на "06" грудня 2023р. о 10:40.

Судове засідання, призначене на 06.12.2023р., не відбулось у зв`язку з несанкціонованим втручанням в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних мереж і ресурсів суду, що сталося внаслідок хакерської атаки та призупиненням роботи КП Діловодство спеціалізованого суду наказом керівника апарату господарського суду Одеської області від 30.11.2023р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.12.2023р. призначено судове засідання у справі №916/3368/23 на "20" грудня 2023 р. о 09:20.

20.12.2023р. в судовому засіданні було оголошено перерву по розгляду заяви по суті до 27.12.2023р. о 11:00.

20.12.2023р. до суду надійшов запит згідно ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2023р. про невідкладне надіслання матеріалів справи №916/3368/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.12.2024р. провадження по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Морська днопоглиблювальна компанія від 10.11.2023р. вх. №ГСОО 2-1698/23 по справі №916/3368/23 зупинено.

21.08.2024р. матеріали справи №916/3368/23 повернулись до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.08.2024р. поновлено провадження по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Морська днопоглиблювальна компанія від 10.11.2023р. вх. №ГСОО 2-1698/23 по справі №916/3368/23 та призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на "04" вересня 2024 р. о 10:30, із повідомленням учасників справи про судове засідання (явка учасників справи у судове засідання є не обов`язковою).

24.11.2023р. до суду відповідачем надано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення по справі.

Відповідачем було зазначено суду, що в додатках до заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення відсутні такі документи: договір про надання правової (правничої) допомоги; детальний опис виконаних доручень (робіт), що є підставою відмовити в задоволенні поданої заяви у зв`язку із недоведеністю наявності виконаної роботи на заявлену суму.

Відповідач вважає, що заявлені позивачем та його представником витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, а тому не погоджується з їх розміром.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягатиме стягненню, в зв`язку з її недоведеністю та з огляду на те, що сума правової допомоги значно завищена.

29.08.2024р. до суду відповідачем надано доповнення до заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, відповідно до яких було зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Також відповідач просив суд в задоволені заяви щодо ухвалення додаткового рішення по справі №916/3368/23 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 230275,00грн., відмовити частково, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню до 20000,00 грн.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч. 1-3 ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як з`ясовано судом, представництво Товариства з обмеженою відповідальністю Морська днопоглиблювальна компанія здійснюється Адвокатським об`єднання «ЛІГАЛ ГРАН. ТТ» на підставі Договору про надання правової допомоги від 17.07.2023 року, копія примірника якого міститься в матеріалах справи, у зв`язку з чим доводи відповідача у даній частині не приймаються судом до уваги. (а.с. 33, т.1).

У відповідності до п. п. 1, 2.1, 2.2, 2.3. Додаткової угоди №1 від 17.07.2023 року до даного Договору, послуги, що надаються за цим Договором включають в себе, надання Замовнику правової допомоги з представництва інтересів Замовника в рамках спору з ДП «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі Ізмаїльської філії ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» щодо відсутності права на стягнення оплати послуг з використання понтонів для стоянки земкаравану у складі суден «PILGRIM», «IRS», «LIBERTY», «ALFATTAN», «OASIS»; аналіз документів і законодавства; підготовку та подачу позовної заяви; супровід справи в суді першої інстанції (підготовка та подача пояснень, заперечень, клопотань та інших процесуальних документів (за необхідності), участь у судових засіданнях).

Пунктами 3, 4 та 5 Додаткової угоди №1 від 17.07.2023 року до Договору від 17.07.2023 року визначено, що вартість надання юридичної допомоги Адвокатським об`єднанням за цим Договором становить: - За підготовку та подачу позовної заяви Замовник зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню плату в еквіваленті 5000 (п`ять тисяч) EUR у гривнях за курсом продажу євро, встановленим ПАТ «ПУМБ» на дату виставлення рахунку Адвокатського об`єднання. - За супровід справи в суді першої інстанції (підготовка та подача пояснень, заперечень, клопотань та інших процесуальних документів (за необхідності), участь у судових засіданнях) Замовник зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню плату в еквіваленті 150 (сто п`ятдесят) EUR за 1 годину роботи адвоката Адвокатського об`єднання у гривнях за курсом продажу євро. За аналіз документів і законодавства; підготовку та подачу позовної заяви; супровід справи в суді першої інстанції, Замовник зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню плату передбачену п. 3-4 цієї Додаткової угоди, але не більше, ніж 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) EUR у гривнях за курсом продажу євро, встановленим ПАТ «ПУМБ» на дату виставлення рахунку Адвокатського об`єднання

Витрати Товариства з обмеженою відповідальністю Морська днопоглиблювальна компанія на професійну правничу допомогу у справі №916/3368/23 становлять 230275,00грн., що складаються з суми витрат на аналіз документів та законодавства, підготовку позовної заяви у сумі 210000,00 грн., витрат на підготовку відповіді на відзив, письмових пояснень у сумі 20275,00 грн.

Відповідно до детального опису виконаних робіт (наданих послуг) вбачається, що аналіз чинного законодавства та дослідження документації (доказової бази) наданої клієнтом, підготовка позовної заяви - 210000,00 грн., підготовка відповіді на відзив 12165,00 грн. та підготовка письмових пояснень 8110,00 грн.

Поряд з цим, матеріали справи містять заперечення відповідача на заяву про розподіл судових витрат, відповідно до якої останній просив суд зменшити розмір витрати на професійну правничу допомог до 20000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява №19336/04, п. 269; рішення у справі Гімайдуліна і інші проти України від 10.12.2009р., рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 р.). Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Слід зазначити, що кожна справа має свою специфіку, а тому, враховуючи всі аспекти даної справи, суд вважає, що для належного представлення інтересів позивача у цій справі заявлені витрати не відповідають критеріям реальності та розумності, враховуючи не тільки характер спірних відносин, обсяг фактично виконаних послуг та їх вартісну оцінку, а також необхідність всіх вказаних в актах виконаних робіт/наданих послуг витрат.

Необхідність дотримання співмірності, обґрунтованості та розумного розміру гонорару адвоката, який покладається на іншу сторону, підтримано позицією Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною в постанові від 01.08.2019 року у справі №915/237/18.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі №911/2686/18 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналізуючи заявлені позивачем послуги з надання правової допомоги, що визначені у детальному описі виконаних робіт (наданих послуг), суд вважає, що співмірною буде сума у розмірі 38000,00 грн., а саме аналіз чинного законодавства та дослідження документації (доказової бази) наданої клієнтом, підготовка позовної заяви - 30000,00 грн., підготовка відповіді на відзив 5000,00 грн. та підготовка письмових пояснень 3000,00 грн.

Таким чином, господарський суд, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, вважає, що заявлена позивачем сума є неспівмірною зі складністю даної справи, нерозумною та несправедливою, у зв`язку з чим підлягає зменшенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Враховуючи викладене та те, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є, на думку суду, завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, господарський суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в господарському суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, з огляду на заперечення останнього, підлягає зменшенню та відшкодуванню в сумі 38000,00 грн., яка, на думку суду, може вважатись розумною, співмірною та справедливою.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Морська днопоглиблювальна компанія від 10.11.2023р. вх. № ГСОО 2-1698/23 про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3368/23 задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, буд. 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Морська днопоглиблювальна компанія (65014, м.Одеса, вул. Жуковського, 2; ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 38000 (тридцять вісім тисяч) грн. 00 коп.

3.В іншій частині заяви відмовити.

Повний текст додаткового рішення складено 04.09.2024р.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко