ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 Справа № 917/1064/24

Суддя Господарського суду Полтавської області Кльпов І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", вул.Теліги Олени, буд.6, літера В, м.Київ, 04112

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", вул.Колективна, 10, м.Полтава, 36019

про стягнення грошових коштів

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" про стягнення 8 288,50грн. страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.07.2024 відкрито провадження у справі № 917/1064/24, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 05.07.2024 була надіслана відповідачу в його електронний кабінет 10.07.2024, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа та на поштову адресу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" та ОСОБА_1 (далі - Страхувальник) було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219733100 (далі - Поліс), згідно якого застрахований транспортний засіб "Opel Signum", д.н. НОМЕР_1 . Строк дії Полісу з 06.03.2024 по 06.03.2025, розмір франшизи становить 3 200,00 грн.

05.04.2024 в м. Умань, вул. Грушевського, 57, сталася дорожньо-транспортна пригода

за участю транспортних засобів "Opel Signum ", д.н. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 , та «FIAT DOBLO», д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , цивільно- правова відповідальність якого за шкоду майну перед третіми особами застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за полісом № AT5235305.

Згідно повідомлення про ДТП від 05.04.2024 року, водій транспортного засобу "Opel Signum ", д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є винною у ДТП.

Згідно звіту №36127 від 28.04.2024 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку без урахування ПДВ, завданого власнику транспортного засобу «FIAT DOBLO», д.н.з. НОМЕР_3 , склала 28 177,00 грн.

За страховим випадком позивачем складено СТРАХОВИЙ АКТ / НАКАЗ № 1/1 та було визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 24 977,00 грн.

Виплата страхового відшкодування потерпілому - ОСОБА_2 підтверджується платіжною інструкцією № 159501 від 30.04.2024.

Позивач зазнчаає, що він виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Полісу.

Проте, у той же час, транспортний засіб "Opel Signum ", д.н. НОМЕР_1 , VIN - WOLOZ НОМЕР_4 , на дату ДТП 05.04.2024 був також застрахований у відповідача ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» за полісом № 217365709.

За змістом статті 980 ЦК України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання

Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України № 464/2020 від 26.02.2020 був затверджений Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Порядок). Згідно з вказаним Порядком останній є внутрішнім нормативним документом МТСБУ, що є обов`язковим для виконання усіма членами МТСБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами МТСБУ після 01 березня 2020 року.

Пунктом 2.1 статті 2 Порядку визначено, що наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини першої статті 989 ЦК України та п. 17.3 ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 5.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадкам за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не перевищує сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.

Відповідно до п. 5.2 Порядку (в редакції зі змінами внесеними згідно протоколу №500/2021 Президії МТСБУ від 03.06.2021) розмір страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування, від кожного з інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортною засобу, визначається з огляду на положення статті 540 Цивільного кодексу України (виконання зобов`язання, в якому беруть участь кілька боржників визначається у рівній частці) за формулою: Ск=(Св-Сш/Кс)/(Кс-1)-Ф, де

Ск - розмір страхового відшкодування (компенсації) належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування від кожного іншого страховика;

Св - розмір виплаченого заявником страхового відшкодування;

Кс- кількість страховиків, які застрахували один об`єкт, на дату страхового випадку

Сш - розмір шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку;

Ф - розмір франшизи, визначений страховиком, до якого заявником подана заява про

страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в статті 9 Закону України «Про страхування».

Розмір франшизи за полісом №217365709 складає 2 600,00 грн., що вирахуваний позивачем із заявленої до стягнення суми.

За пошкоджений транспортний засіб «FIAT DOBLO», д.н.з. НОМЕР_3 , відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу страхове відшкодування в розмірі 8 288,50 грн (24 977,00 - 28 177,00 /2) / (2-1) - 2 600,00).

Також, позивач відповідно до п. 3.2. Порядку позивач надіслав відповідачу на офіційну електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_1 лист вих. 1/1 від 05.04.2024, яким повідомив що, до ПрАТ «СК «УНІКА» 05.04.2024 р. звернувся ОСОБА_2 за пошкоджений ТЗ FIAT DOBLO, д.р.н. НОМЕР_3 , внаслідок ДТП від 05.04.2024 р.

Винуватець, який керував ТЗ Opel Signum, д.р.н. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2, на дату ДТП мав 2 поліси ЦВ. Один з яких - ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» (ЕР/217365709).

Також позивач повідомив, що відповідно до Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами ОСЦПВВНТЗ, затвердженого протоколом президії МТСБУ від 26.02.2020 року № 464/2020, ПрАТ «СК «Уніка» після визнання страхового випадку та прийняття рішення про виплату, буде звертатися у відсотковому співвідношенні до ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» з приводу компенсації виплаченого страхового відшкодування за вищевказаною подією.

У постанові Верховного Суду від 12.02.2021 у справі № 910/6013/20 викладено

правовий висновок про те, що у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Так, спірна ДТП мала місце 05.04.2024, позивач звернувся з даним позовом до суду

28.06.2024, що відповідає пункту 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 визначила, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму страхового відшкодування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, а також наведене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення 8288,20грн. в порядку суброгації.

Стосовно розподілу судових витрат та вимоги позивача про стягнення з відповідача 7 000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та співмірності заявлених позовних вимог з ціною позову.

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн., позивачем надано Договір про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020, Додаткову угоду № 3 від 01.12.2023 до Договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020, розрахунок витрат на правову допомогу, Акт надання послуг №81 від 28.06.2024 на суму 7 000,00 грн., рахунок №81 від 05.06.2024 на суму 7000,00грн. та платіжну інструкцію № 5083 від 17.06.2024 на суму 7000,00грн.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду також вказано, що статтею 126 ГПК України не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу від відповідача до суду не надходило.

Враховуючи викладене, а також те, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та сума таких витрат підтверджується матеріалами справи, відповідач будь-яких заперечень стосовно розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, відповідних доказів суду не надав, в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не звертався до суду з клопотанням про їх зменшення, заявлена до стягнення сума є адекватною до розміру заявлених до стягнення та задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" (вул.Колективна, 10, м.Полтава, 36019, ідентифікаційний код 21870998) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6 літ. В, ідентифікаційний код 20033533) 8288,50грн. страхового відшкодування, 2422,40 грн. витрат по сплаті судового збору, 7000,00грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.09.2024.

Суддя Кльопов І.Г.