ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2024 р. м. Львів Справа №914/2365/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів В.М. Гриців

О.В. Зварич

секретар судового засідання Залуцький Д.Т.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут, б/н від 26.12.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/3899/23 від 27.12.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 27 листопада 2023 року (суддя Крупник Р.В., повний текст рішення складено та підписано 07.12.2023, м. Львів)

у справі № 914/2365/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут, м. Львів

до відповідача-1 Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України, м. Київ

до відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг, м. Київ

третя особа 1, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерного товариства Укргазвидобування, м. Київ

третя особа 2, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

про зобов`язання безоплатно усунути недоліки неякісного товару

за участю представників учасників процесу:

від позивача (скаржника): Станько М.М.- юрисконсульт (довіреність від 02.01.2024);

від відповідача 1: Гарбузюк Р.О. радник з правових питань (витяг з трудового договору; наказ №18-к/тр від 29.03.2024 про прийняття на роботу); ;

від відповідача 2 в режимі відеоконференції: Колток О.М. юрисконсульт (довіреність від 24.07.2023 №470);

від відповідача 3 в режимі відеоконференції: Коваль Н.Т. адвокат (довіреність №220 від 18.12.2023);

від третьої особи 1: Подоляк О.Р. адвокат (свідоцтво серія ЛВ №000742, довіреність №2-570д від 30.11.2023);

від третьої особи 2: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут звернулося до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, Товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України та Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг про зобов`язання безоплатно усунути недоліки товару (природного газу), шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого позивачу газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року.

Дані позовні вимоги мотивовано тим, що позивач, як газопостачальне підприємство, надає споживачам послуги з постачання природного газу на території Львівської області. Основною категорією споживачів природного газу, що ним постачався до 30.04.2022, були побутові споживачі (населення). З метою поставки природного газу населенню, між позивачем та ГК Нафтогаз Трейдинг було укладено Рамковий договір купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ЛВГЗ від 30.09.2021 та Індивідуальний договір №БГр-21/22-ЛВГЗ від 30.09.2021, за умовами котрих ТОВ Львівгаз збут закупляло в ГК Нафтогаз Трейдинг природний газ в період з 01.10.2021 по 30.04.2022. Для транспортування вказаного газу газотранспортною системою між позивачем та ТОВ Оператор ГТС було укладено Договір транспортування природного газу № від 18.12.2019. Як зазначає ТОВ Львівгаз збут воно отримало від своїх споживачів ряд претензій, щодо невідповідності якості газу, який постачався їм у період з жовтня 2021 по квітень 2022 року. Проаналізувавши Паспорти фізико-хімічних показників природного газу за період з 01.10.2021 по 30.04.2022, а також Звіти про недотримання параметрів якості природного газу по Львівській області, позивач встановив невідповідність якості газу придбаного в ГК Нафтогаз Трейдинг вимогам фізико-хімічних показників, визначених Кодексом ГТС, зокрема в частині дотримання параметрів температура точки роси за вологою та вміст метану. При цьому, позивач наголошує, що за змістом ст. 673 Цивільного кодексу України, йому, як покупцеві, мали передати природний газ, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Згідно ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором, зокрема, пропорційного зменшення ціни. Оскільки, як вважає ТОВ Львівгаз збут, відповідальність за якість газу несуть відповідачі, які його продають/транспортують/розподіляють, позивач звернувся з позовом до останніх про зобов`язання безоплатно усунути недоліки товару (природного газу), шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого позивачу газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року.

Ухвалою від 10.03.2023 залучено до участі у справі Акціонерне товариство Укргазвидобування (далі АТ Укргазвидобування) та Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі НАК Нафтогаз України) у статусі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідачів, підготовче засідання у справі відкладено на 03.04.2023.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27 листопада 2023 року у справі №914/2365/22 в задоволенні позовних вимог відмовлено, в зв`язку з відсутністю порушених прав позивача під час купівлі/транспортуванні/розподілі природного газу.

Позивач ТОВ «Львівгаз Збут», не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що таке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

- скаржник вказує, що судом неправомірно відмовлено у клопотаннях про витребування доказів та призначенні експертизи, чим не в повній мірі з`ясовано обставини справи;

- також скаржник звертає увагу на те, що в порушення ст. 678 ЦК України, не враховуючи обґрунтування ТОВ «Львівгаз збут» та подані клопотання про витребування доказів, призначення судової експертизи, судом зроблено необґрунтований висновок про те, що до спірних відносин підлягають застосуванню положення ст. 678 ЦК України , а відтак і можливість реалізації останнім його прав, передбачених даною статтею;

- скаржник вважає, що судом необґрунтовано залишено без задоволення клопотання позивача від 20.10.2023 та від 27.11.2023 про зупинення провадження у справі №914/2365/22 до набрання законної сили рішеннями у справі №910/13361/23 та №560/13757/23.

- звертає увагу скаржник на те, що матеріалами справи підтверджено, що як від оператора ГТС, так і від АТ «Укргазвидобування», в спірний період в газорозподільну систему поступив неякісний газ.

Відповідно до цього, просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2023 у справі №914/2365/22 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» у відзиві на апеляційну скаргу, б/н від 16.01.2024 заперечує доводи такої вказуючи на те, що позивач не відноситься до суб`єктів, які мають право на компенсацію за недотримання параметрів якості природного газу, а том у ТОВ «Львівгаз Збут» немає права й на отримання компенсації за недотримання параметрів якості природнього газу. Вважає, що вимоги позивача про зобов`язання відповідачів на підставі ст. 673, 678 Цивільного кодексу України безоплатно усунути недоліки товару (природного газу) є необґрунтованими, оскільки у відповідності до висновків ВС від 20.01.2021 у справі №910/4171/20 та від 17.08.2021 у справі №914/749/20 до правовідносин в сфері транспотування природного газу не підлягають застосуванню норми ст. 768 ЦК України, якою передбачені наслідки передання товару неналежної якості. Нормами Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу ГТС та Кодексу ГРС встановлено спеціальну відповідальність за недотримання параметрів якості природного газу додаткову плату та додаткову компенсацію, яку мають право отримати Оператор ГТС, Оператор ГРМ та споживачі.

Щодо обсягу та якості переданого природного газу вказує, що між ТОВ ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ТОВ «Львівгаз Збут» було укладено рамковий договір та індивідуальний договір за якими ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» здійснювало продаж природнього газу ТОВ «Львівгаз Збут». ТОВ «ГК Нафтогаз Трейдинг» належним чином було виконано умови договорів та було продано ТОВ «Львівгаз Збут» протягом жовтня 2021-квітня 2022 року природній газ в загальному обсязі 561 940,25 тис. куб. м. Факт продажу природнього газу підтверджено комерційними актами приймання-передачі природнього газу , які були підписані ТОВ «Львівгаз збут» без жодних зауважень, щодо якості та кількості отриманого природного газу. Право власності на природний газ перейшло від ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» до ТОВ «Львівгаз Збут» у віртуальній торговій точці, після чого саме ТОВ «Львівгаз Збут» стало нести всі ризики та відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. В зв`язку з цим, також вказує на неналежність та неефективність способу захисту порушеного права та законного інтересу позивача.

Щодо порушення норм процесуального права, на що наголошує позивач в апеляційній скарзі, то ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» вказує, що судом правомірно відмовлено в їх задоволенні з належною мотивацією.

Відповідно до цього просить, рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/2365/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач - АТ «НАК «Нафтогаз України» у відзиві на апеляційну скаргу, б/н від 16.01.2024, також заперечує доводи апеляційної скарги, з тих же мотивів, що і ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

Відповідач ТОВ «Оператор газотранспортної системи» у відзиві на апеляційну скаргу, б/н від 17.01.2024 заперечує доводи апеляційної скарги, вказуючи на те, що ТОВ «Львівгаз збут», не є ні оператором газорозподільної системи, ні прямим споживачем, об`єкти якого приєднані безпосередньо до газотранспортної системи, оскільки вказаний замовник послуг транспортування є постачальником природного газу, який провадить ліцензійну діяльність з постачання природного газу, в тому числі , і для потреб побутових споживачів. Відповідно вказує, що оператор ГТС не є відповідальною стороною перед ТОВ «Львівгаз збут» за якість газу, згідно умов договору і відповідно, оператор ГТС не повинен надавати на електронну адресу ТОВ «Львівгаз збут» звіт про недотримання параметрів якості природнього газу згідно п.10.6 договору так, як про це стверджує позивач. Вказане підтверджує безпідставність заявлених позовних вимог по відношенню до оператора ГТС. Посилання позивача, щодо звітів по параметрам якості природнього газу, переданого від оператора ГТС до мереж АТ «Львівгаз» за жовтень 2021 року квітень 2022 року за різними маршрутами, а також на претензії побутових споживачів, в яких вказане суб`єктивне твердження, щодо отримання неякісного газу, не є підтвердженням тих обставин , на які посилається позивач, оскільки у відповідності до положень кодексу ГТС, твердження, щодо передачі/отримання неякісного газу має підтверджуватись висновками/звітами хіміко-аналітичних лабораторій, експертною повіркою засобів вимірювальної техніки так, як це визначено положеннями глав 1, 5 розділу ІІІ кодексу ГТС. Протягом жовтня 2021 жовтня 2022 року оператор ГТС не отримував від ТОВ «Львівгаз збут» претензій відносно ФХП природного газу , отриманих побутовими споживачами вказаного постачальника природного газу в період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року (включно). Дане , як вказує оператор ГТС у взаємовідносинах з ТОВ «Львівгаз збут» діє з дотриманням та у відповідності до умов договору , положень кодексу ГТC та інших нормативно-правових актів. Відповідно просить апеляційну скаргу ТОВ «Львівгаз збут» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2023 у справі №914/2365/22 залишити без змін.

Третя особа АТ «Укргазвидобування» у відзиві на апеляційну скаргу за №2-2-2-201-91 від 17.01.2024 (вх. № апеляційного суду 01-04/456/24 від 18.01.2024), заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на те, що з моменту, коли природний газ був переданий оператором ГТС до газорозподільної мережі, відповідальність за якість газу, який доставляється по такій газорозподільній мережі кінцевому споживачу є оператор ГРМ , а у разі якщо завантажений в газорозподільну систему природний газ неналежної якості з причин, що не залежать від оператора ГРМ, він має право на компенсацію. Вказує, що з матеріалів справи випливає, що жодною із сторін не заперечувалося, що весь об`єм газу , який було придбано ТОВ «Львівгаз збут» у ГК «Нафтогаз Трейдинг» було реалізовано кінцевому споживачеві (населенню) та фактично спожито останнім, ще до моменту подання позовної заяви. Відтак вважає, що суд в своєму рішенні дійшов правомірного висновку, що до спірних відносин не підлягають застосуванню положення ст. 678 ЦК України, а відтак і можливість реалізації останнім його прав , передбачених вказаною статтею. Просить апеляційну скаргу ТОВ «Львівгаз збут» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2023 у справі №914/2365/22 залишити без змін.

Відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у відзиві на апеляційну скаргу, б/н від 21.01.2024 (вх. № апеляційного суду 01-04/513/24 від 22.01.2024) вказує, що між позивачем та ним відсутні договірні правовідносини. Посилається на ч.5-7 ст. 269 ГК України , в якій вказано, що якість товарів гарантує постачальник (виробник). Постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути недоліки товару. У разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф. З врахуванням даного вказує, що АТ «Львівгаз» у спірних правовідносинах не є постачальником (виробником) - прав позивача не порушило. Просить в задоволенні вимог апеляційної скарги, в частині вимог до АТ «Львівгаз» відмовити.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2024 (головуючий суддя Малех І.Б., судді Скрипчук О.С., Матущак О.І.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут, б/н від 26.12.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/3899/23 від 27.12.2023) на рішення Господарського суду Львівської області від 27 листопада 2023 року у справі №914/2365/22; витребувано матеріали справи №914/2365/22 в Господарського суду Львівської області.

05.03.2024 в канцелярію апеляційного суду поступили матеріали справи №914/2365/22.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 06.03.2024 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю члена-колегії судді Матущака О.І., здійснено повторний автоматизований розподіл справи №914/2365/22.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової від 06.03.2024 справу №914/2365/22 розподілено колегії суддів: головуючий суддя Малех І.Б., судді О.С.Скрипчук та О.В. Зварич.

В подальшому, ухвалою суду від 06 березня 2024 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді Скрипчук О.С., Зварич О.В.) призначено розгляд справи №914/2365/22 в судове засідання на 19 березня 2024 року.

19.03.2024 розгляд справи відкладено в судове засідання на 16.04.2024.

16.04.2024 судове засідання у справі №914/2365/22 не відбулось у зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Зварич О.В.

В подальшому, ухвалою суду від 19.04.2024 розгляд справи №914/2365/22 призначено до розгляду в судове засідання на 14.05.2024.

14.05.2024 розгляд справи відкладено в судове засідання на 11.06.2024 , 11.06.2024 відкладено розгляд справи в судове засідання на 18.06.2024, 18.06.2024 відкладено на 10.07.2024, з підстав викладених в ухвалах суду.

У зв`язку із відпусткою судді члена колегії Скрипчук О.С. на підставі розпорядження керівника апарату суду від 09.07.2024 проведено автоматизовану заміну складу суду для розгляду апеляційної скарги (вх. № 01-05/3899/23) у справі №914/2365/22.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2024 склад колегії по розгляду справи №914/2365/22 визначено: головуючий суддя Малех І.Б., судді Гриців В.М., Зварич О.В.

10.07.2024 заслухавши пояснення представників учасників справи розгляд справи відкладено в судове засідання на 21 серпня 2024 року.

В процесі розгляду справи позивачем (скаржником) було заявлено ряд клопотань, а саме: клопотання про зупинення провадження у справі №914/2365/22 до набрання законної сили рішенням у справі №560/13757/23 (вх. № апеляційного суду 01-05/802/24 від 18.03.2024); клопотання про зупинення провадження у справі №914/2365/22 до набрання законної сили рішенням у справі №910/13361/23 (вх. № апеляційного суду 01-05/800/24 від 18.03.2024); клопотання про витребування доказів (вх. № апеляційного суду 01-04/1878/24 від 18.03.2024); клопотання про призначення судової експертизи (вх. № апеляційного суду 01-05/812/24 від 19.03.2024) та відповідно заперечення учасників справи на такі клопотання. Дані клопотання скаржника прокольними ухвалами залишені без задоволення, що відображено у протоколі судового засідання від 10.07.2024.

В судовому засіданні 21.08.2024 представники учасників процесу підтримали свої доводи і заперечення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та відзивах на неї.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивами на неї та письмовими поясненнями, заслухавши пояснення представників учасників процесу, оцінивши зібрані у справі докази, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області від 27 листопада 2023 року у справі №914/2365/22 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Обставини справи, які встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Позивач ТОВ Львівгаз збут є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання на території Львівської області природного газу.

З метою поставки природного газу побутовим споживачам (населенню), ТОВ Львівгаз збут (Покупець) уклав із ГК Нафтогаз Трейдинг (Продавець) Рамковий договір купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ЛВГЗ від 30.09.2021 (далі Рамковий договір) (Т-1 а.с.19-28) строком по 30.04.2022, яким врегульовано відносини сторін, щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу за угодою, що іменуватиметься Індивідуальний договір (пункт 1.1).

За умовами Рамкового договору сторони погодили, зокрема, таке:

- Продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ в обсягах та у строки, що погоджені Сторонами у відповідному Індивідуальному договорі, а Покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені відповідним Індивідуальним договором та цим Рамковим договором (пункт 1.4);

- Загальна кількість природного газу, що передається Продавцем Покупцю на виконання цього Договору, дорівнює обсягу природного газу, що передається відповідно до умов Індивідуального договору за цим Договором та визначається на підставі Комерційних актів (пункт 2.1);

- Фізико-хімічні показники газу, який передається Покупцеві, повинні відповідати вимогам, визначеним розділом ІІІ Кодексу ГТС (пункт 2.3);

- Продавець передає Покупцеві природний газ у порядку та на умовах, визначених у Індивідуальному договорі. Перехід права власності на природний газ відбувається на умовах, передбачених цим Договором, якщо інше не передбачено Індивідуальним договором (пункт 3.1);

- Передача та приймання природного газу здійснюється на віртуальній торговій точці (далі ВТТ) шляхом надання Сторонами Оператору ГТС торгових сповіщень на відчуження/набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС, відповідно до вимог кодексу ГТС. У торгових сповіщеннях, зокрема, зазначається обсяг природного газу, що передається/приймається Сторонами відповідно до Індивідуального договору та портфоліо балансування для постачання природного газу побутовим споживачам, що передбачено Кодексом ГТС. Право власності на природний газ переходить від Продавця до Покупця у ВТТ (пункт 3.3);

- Після переходу права власності на природний газ Покупець несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов`язану із правом власності на природний газ (пункт 3.4);

- Фактичний обсяг переданого Продавцем та прийнятого Покупцем газу на ВТТ за період поставки згідно з Індивідуальним договором дорівнює сумі усіх обсягів, зазначених у торгових сповіщеннях Сторін, на підставі яких Оператором ГТС погоджено передачу природного газу протягом такого періоду поставки (пункт 3.8);

- Після надання торгового сповіщення Продавець не несе відповідальності за подальше використання природного газу Покупцем (пункт 3.12);

- Продавець зобов`язується забезпечити передачу газу у власність Покупцю на умовах та в обсягах, визначених Договором та Індивідуальним договором (підпункт 5.4.1 пункту 5.4);

- Продавець не відповідає за будь-які перебої у транспортуванні або зберіганні газу, які стосуються функціонування, обслуговування та/або розвитку ГТС, а також за будь-яке погіршення якості газу, що сталося з вини Оператора ГТС (пункт 6.5).

Крім цього, 30.09.2021 між ГК Нафтогаз Трейдинг (Продавець) та ТОВ Львівгаз збут (Покупець) укладено Індивідуальний договір №БГр-21/22-ЛВГЗ до Рамкового договору (далі Індивідуальний договір) (Т-1, а.с.29-31).

В Індивідуальному договорі сторони погодили:

- Загальний період поставки з 01.10.2021 по 30.04.2022 включно (пункт 1);

- Плановий договірний обсяг природного газу за загальний період поставки складає 620 500,00 тис. куб.м. (пункт 3);

- Покупець має право подати заявку з обсягом природного газу на період поставки, що є меншим, дорівнює або перевищує договірний обсяг, зазначений у пункті 3 Індивідуального договору (пункт 6);

- Протягом 3-х робочих днів після отримання Продавцем заявки, Сторони укладають відповідну Додаткову угоду до Індивідуального договору, в якій визначають договірний обсяг природного газу на період поставки, відповідно до поданої заявки та його договірну вартість (пункт 7);

- Будь-які зміни щодо планового договірного обсягу природного газу за загальний період поставки та/або договірного обсягу, зазначеного у Додатковій угоді, укладеній на відповідний період поставки, передбаченому п. 3 Індивідуального договору, можуть вноситися тільки за погодженням Сторін шляхом підписання додаткової угоди до Індивідуального договору (пункт 16);

- Пункт поставки віртуальна торгова точка (ВТТ). Перехід права власності на природний газ відбувається відповідно до умов Рамкового договору (пункт 19).

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що за період поставки газу за Рамковим та Індивідуальним договорами (з 01.10.2021 по 30.04.2022 включно), між ГК Нафтогаз Трейдинг та ТОВ Львівгаз збут укладено ряд Додаткових угод до Індивідуального договору (Т-1, а.с.39-53), в котрих вони визначали обсяги та вартість газу, який поставлявся.

Зокрема, в кінці кожного місяця, що передував місяцю поставки, сторони укладали Додаткову угоду до Індивідуального договору, в котрій зазначали планові обсяги природного газу, який буде поставлено у відповідному періоді та договірну ціну за 1000 куб.м. цього газу. В подальшому, в кінці кожного місяця поставки сторони укладали Додаткову угоду до вказаної Додаткової угоди, в котрій зазначали фактичний обсяг природного газу, що був поставлений у звітному місяці та його вартість.

На підставі матеріалів справи судом встановлено, що за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 ГК Нафтогаз Трейдинг поставило ТОВ Львівгаз збут природний газ обсягом 561940,250 тис. куб.м. загальною вартістю 4 196 596 655,00 грн., а саме:

- в жовтні 2021 року 61 580,250 тис. куб.м. природного газу, загальною вартістю 456 925 455,00 грн., що підтверджується Додатковою угодою №2 від 29.10.2021 (Т-1, а.с.41) та Комерційним актом приймання-передачі природного газу №1_10-БГр-ЛВГЗ від 31.10.2021 (Т-1 а.с.54);

- в листопаді 2021 року 78 820,000 тис. куб.м. природного газу, загальною вартістю 584 844 400,00 грн., що підтверджується Додатковою угодою №1 від 30.11.2021 (Т-1 а.с.43) та Комерційним актом приймання-передачі природного газу №1_11-БГр-ЛВГЗ від 30.11.2021 (Т-1, а.с.55);

- в грудні 2021 року 123 250,000 тис. куб.м. природного газу, загальною вартістю 914 515 000,00 грн., що підтверджується Додатковою угодою №1 від 31.12.2021 (Т-1 а.с.45) та Комерційним актом приймання-передачі природного газу №1_12-БГр-ЛВГЗ від 31.12.2021 (Т-1, а.с.56);

- в січні 2022 року 95 030,000 тис. куб.м. природного газу, загальною вартістю 705 122 600,00 грн., що підтверджується Додатковою угодою №1 від 31.01.2022 (Т-1, а.с.47) та Комерційним актом приймання-передачі природного газу №1_01-БГр-ЛВГЗ від 31.01.2022 (Т-1 а.с.57);

- в лютому 2022 року 73 540,000 тис. куб.м. природного газу, загальною вартістю 545 666 800,00 грн., що підтверджується Додатковою угодою №1 від 28.02.2022 (Т-1, а.с.49) та Комерційним актом приймання-передачі природного газу №1_02-БГр-ЛВГЗ від 28.02.2022 (Т-1, а.с.58);

- в березні 2022 року 76 250,000 тис. куб.м. природного газу, загальною вартістю 565 775 000,00 грн., що підтверджується Додатковою угодою №1 від 31.03.2022 (Т-1, а.с.51) та Комерційним актом приймання-передачі природного газу №1_03-БГр-ЛВГЗ від 31.03.2022 (Т-1 а.с.59);

- в квітні 2022 року 53 470,000 тис. куб.м. природного газу, загальною вартістю 396 747 400,00 грн., що підтверджується Додатковою угодою №1 від 30.04.2022 (Т-1, а.с.53) та Комерційним актом приймання-передачі природного газу №1_04-БГр-ЛВГЗ від 30.04.2022 (Т-1 а.с.60).

Як вбачається з матеріалів справи природний газ, який поставлявся ТОВ Львівгаз збут, ГК Нафтогаз Трейдинг закуповувало в НАК Нафтогаз України на підставі Договору купівлі-продажу природного газу №1-21/22-НАК_НГТ від 30.04.2021 та Додаткових угод до нього (Т-5 а.с.165-180).

Наявними у справі Комерційними актами приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 (Т-8 а.с.129-173), підписаними між НАК Нафтогаз України та ГК Нафтогаз Трейдинг підтверджується те, що останнім відбувалася закупівля природного газу як власного видобутку, так і імпортованого у віртуальних торгових точках, а також у підземних сховищах газу Оператора газосховищ.

Як встановлено судом, для транспортування природного газу газотранспортною системою між ТОВ Львівгаз збут (Замовник) та ТОВ Оператор ГТС (Оператор) укладено Договір транспортування природного газу № від 18.12.2019 (далі Договір транспортування) (Т-1, а.с.61-73).

За умовами Договору транспортування сторони погодили таке:

- За цим Договором Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у ньому, а Замовник сплачує Оператору встановлені у цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (пункт 2.1);

- Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (пункт 2.2);

- Оператор зобов`язаний здійснити додаткову оплату Замовнику у разі недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в точках виходу з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим Договором (пункт 3.1);

- Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірка параметрів якості в цих точках, здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього Договору (пункт 5.1);

- Якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі ФХП), визначених у Кодексі та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання (пункт 5.2);

- За порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему Оператора або передається з неї Оператором, стягується додаткова плата, визначена умовами цього Договору (пункт 5.3);

- Оператор відповідає за втрату газу Замовника в газотранспортній системі під час його транспортування від точки входу до точки виходу у розмірі фактичних втрат, якщо не доведе, що втрата сталася не з його вини (пункт 13.3);

- Оператор несе відповідальність за неналежне надання послуг транспортування природного газу лише з моменту його отримання в точці входу та до моменту передачі природного газу в точці виходу (пункт 13.4).

Необхідно зазначити, що в Розділі Х Договору транспортування сторони детально погодили визначення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу.

Зокрема, сторонами визначено формули розрахунку додаткової плати у разі подачі у фізичній точці входу/виходу природного газу:

- з параметрами якості теплоти згорання нижчими від значень, визначених Кодексом (пункт 10.2);

- який не відповідає параметрам якості щодо вмісту механічних домішок, визначених Кодексом (пункт 10.3);

- який не відповідає параметрам температури точки роси за вологою, визначених Кодексом (пункт 10.4);

- який не відповідає параметрам температури точки роси за вуглеводнями, визначених Кодексом (пункт 10.5).

При цьому, в пункті 10.1 Договору транспортування сторони погодили, що відповідальною стороною за якість газу є:

1) у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) Замовник (оператори суміжних систем, газовидобувні підприємства, виробники біогазу та інших видів газу з альтернативних джерел, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу) перед Оператором. У точках входу на міждержавному з`єднанні Замовник перед Оператором;

2) у точках виходу відповідальним є Оператор перед Замовником, який є оператором газорозподільної системи або прямим споживачем. У точках виходу на міждержавному з`єднанні Оператор перед Замовником.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що природний газ, який ТОВ Львівгаз збут закупляв у ГК Нафтогаз Трейдинг, виходив з газотранспортної системи в газорозподільну систему з показниками якості, які не відповідали, зокрема, параметрам щодо вмісту механічних домішок (метану) та параметрам температури точки роси за вологою, визначеним Кодексом ГТС.

Вказане прослідковується з:

- Паспортів ФХП природного газу по Львівській області за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 (Т-3, а.с.1 - 303; Т-4 а.с.1 - 394);

- Звітів про недотримання параметрів якості природного газу, переданого від Оператора ГТС АТ Львівгаз за різними маршрутами по Львівській області за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 (Т-2, а.с.173 278).

Крім цього, ТОВ Львівгаз збут долучив до матеріалів справи заяви від населення, адресовані вказаному товариству, з претензіями щодо якості природного газу, який був їм поставлений, а саме: №ЗГ-9944-797-1121 від 15.11.2021 (Т-1 а.с.75), №ЗК-14096-796-1021 від 22.10.2021 (Т-1 а.с.76), №ЗГ-632-79701-0322 від 10.03.2022 (Т-1, а.с.77) та №ЗГ-82-797-0122 від 14.01.2022 (Т-1, а.с.78).

У зв`язку з неналежною якістю проданого/транспортованого/розподіленого йому природного газу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27 листопада 2023 року у справі №914/2365/22 в задоволенні позовних вимог відмовлено за недоведеністю таких, з чим не погодився позивач подавши апеляційну скаргу.

При перегляді рішення Господарського суду Львівської області від 27 листопада 2023 року у справі №914/2365/22, Західний апеляційний господарський суд керувався наступним.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу визначає Закон України «Про ринок природного газу» №329-VІІІ від 09.04.2015 (далі Закон №329-VІІІ).

Згідно п. 33 ч. 1 ст. 1 Закону №329-VІІІ встановлено, що ринок природного газу це сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG.

Частиною 1 ст. 4 Закону №329-VІІІ державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Регулятор це національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) (п.32 ч.1 ст. 1 Закону №329-VІІІ).

Відповідно до Закону №329-VІІІ та на виконання своїх повноважень НКРЕКП постановами № 2493 і №2494 від 30.09.2015 затвердила: Кодекс газотранспортної системи (далі Кодекс ГТС), який є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України (пункт 2 глави 1 розділу I); Кодекс газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС), котрий визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем (пункт 2 глави 1 розділу І), які підлягають застосуванню при вирішенні даної справи.

Крім цього, як вірно відмічено судом першої інстанції враховуючи те, що за змістом ч. 1 ст. 2 Закону №329-VІІІ перелік нормативно-правових актів України, які становлять правову основу ринку природного газу не є вичерпним, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України №435-ІV від 16.01.2003 (далі ЦК України), оскільки він регулює майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога ТОВ «Львівгаз збут» до АТ «Львівгаз», ТОВ «Оператор ГТС» та ГК «Нафтогаз Трейдинг» про зобов`язання безоплатно усунути недоліки товару (природного газу), шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого позивачу газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року.

Підставами позовних вимог є неналежне виконання відповідачами своїх обов`язків, а саме поставка/транспортування/розподіл ТОВ «Львівгаз збут» природного газу, ФХП котрого не відповідають параметрам щодо вмісту механічних домішок (метану) та параметрам температури точки роси за вологою, визначеним Кодексом ГТС.

Матеріально-правовими підставами позову є, зокрема, положення ст. ст. 509, 526, 610, 628, 673, 678 Цивільного кодексу України та умови укладених ТОВ «Львівгаз збут» договорів з ГК «Нафтогаз Трейдинг» та Оператором ГТС.

Судом першої інстанції вірно відмічено, що за змістом ч. 1 ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо лише у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників). При цьому згідно з ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

В даній справі, як вірно зауважено судом першої інстанції, пред`являючи одну позовну вимогу до трьох відповідачів, ТОВ «Львівгаз збут» не вказало, що така вимога пред`являється до них, як солідарних боржників, та не обґрунтувало передбачених договором чи законом підстав виникнення в позивача солідарної вимоги.

Відтак, судом першої інстанції вірно для правильного вирішення даної справи необхідним є дослідження спірних правовідносин, які виникли між позивачем та окремо з кожним із відповідачів, з`ясування обставин порушення цим відповідачем прав позивача та обґрунтованості пред`явленої позовної вимоги до нього.

1). Щодо правовідносин між ТОВ «Львівгаз збут» та ГК «Нафтогаз Трейдинг» та обгрунгтованості позовних вимог до такого.

Відповідно до п. 39 ч. 1 ст. 1 Закону №329-VІІІ суб`єктами ринку природного газу є оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

За змістом ст. 12 Закону №329-VІІІ права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Обставинами справи встановлено, що типовий договір постачання природного газу було затверджено Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015.

Ні в суді першої, ні в апеляційній інстанціях, сторонами не заперечується та обставина, що ТОВ «Львівгаз збут» є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність на території Львівської області із постачання природного газу споживачам. Зокрема, як зазначає позивач, природний газ, що є предметом даного спору він постачав фізичним особам (населенню).

Отже, як вірно відмічено судом першої інстанції, у правовідносинах із побутовими споживачами ТОВ «Львівгаз збут» виступає постачальником природного газу.

Однак, враховуючи те, що природний газ, котрий постачався населенню, вказане товариство закупляло в ГК «Нафтогаз Трейдинг», то в правовідносинах з останнім ТОВ «Львівгаз збут» виступає оптовим покупцем, оскільки в розумінні Закону №329-VІІІ (п. 21 ч. 1 ст. 1) оптовий покупець - це суб`єкт господарювання, який придбаває природний газ на підставі договору купівлі-продажу не для власного споживання.

В цей же час, ГК «Нафтогаз Трейдинг» у правовідносинах із позивачем є оптовим продавцем, адже є суб`єктом, який реалізує природний газ оптовому покупцю або постачальнику на підставі договору купівлі-продажу (п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону №329-VІІІ).

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини між ТОВ «Львівгаз збут» та ГК «Нафтогаз Трейдинг» виникли на підставі Рамкового договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2021 та укладеного відповідно до його умов Індивідуального договору.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом Рамкового та Індивідуального договорів був природний газ, тобто товарна продукція що складає суміш вуглеводнів та невуглеводневих компонентів, що перебуває у газоподібному стані за стандартних умов (тиск - 760 міліметрів ртутного стовпа і температура - 20 градусів за Цельсієм) (п. 31 ч. 1 ст. 1 Закону №329-VІІІ; п. 2.2 Рамкового договору).

Згідно з п. 2.3 Рамкового договору фізико-хімічні показники газу, який передається Покупцеві, повинні відповідати вимогам, визначеним розділом ІІІ Кодексу ГТС.

До таких показників пункт 13 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГТС відносить, зокрема, вміст метану (С1), мол. % - мінімум 90, а також температуру точки роси за вологою °С при абсолютному тиску газу 3,92 МПа не більше мінус 8 (-8).

Згідно положень ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Статтею 678 ЦК України визначено правові наслідки, які наступають в разі передання товару неналежної якості.

Зокрема, згідно вказаної статті покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Як вірно відмічено судом першої інстанції, положення ст. 678 ЦК України наділяють покупця рядом прав у випадку отримання ним товару неналежної якості. Однак, аналіз вказаних положень свідчить про те, що необхідною умовою реалізації покупцем своїх прав, передбачених ст. 678 ЦК України є сукупність двох обставин, а саме: 1) доведення покупцем факту, що йому було передано товар неналежної якості; 2) факт знаходження неякісного товару у володінні покупця. В такому випадку останній може реалізувати передбачені вказаною статтею права незалежно від можливості використання товару неналежної якості за призначенням.

Обставинами та матеріалами справи встановлено та не заперечується жодною із сторін та обставина, що весь об`єм газу, який було придбано ТОВ «Львівгаз збут» у ГК «Нафтогаз Трейдинг», було реалізовано кінцевому споживачеві (населенню) та фактично спожито останнім ще до моменту подання позовної заяви.

З врахуванням наведеного обґрунтованим є висновок суду про те, що до спірних відносин не підлягають застосуванню положення ст. 678 Цивільного кодексу України, а відтак і можливість реалізації останнім його прав, передбачених вказаною статтею.

Згідно положень ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Для відшкодування особі збитків їй необхідно довести три елементи складу цивільного правопорушення, а саме: порушення зобов`язання особою, яка завдає збитки; факт спричинення збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками. Натомість вина відповідача презюмується та повинна бути спростована останнім. У разі недоведення одного із цих елементів, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

ТОВ «Львівгаз збут» покликається на те, що ГК «Нафтогаз Трейдинг» передало йому природний газ неналежної якості, ФХП котрого не відповідали встановленим вимогам, щодо вмісту в ньому метану, а також температурі точки роси за вологою.

Як вбачається з Рамкового та Індивідуального договорів, передача ГК «Нафтогаз Трейдинг» природного газу та його прийняття ТОВ «Львівгаз збут» здійснювалися на ВТТ шляхом надання сторонами Оператору ГТС торгових сповіщень на відчуження/набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС (п. 19 Індивідуального договору та п. 3.3 Рамкового договору).

З моменту передачі природного газу на ВТТ до позивача переходить право власності на природний газ і останній несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов`язану із правом власності на нього. З цього моменту ГК «Нафтогаз Трейдинг» не відповідає за будь-яке погіршення якості газу, що сталося з вини Оператора ГТС (пункти 3.3, 3.4 та 6.5 Рамкового договору).

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС віртуальна торгова точки (віртуальна точка, на якій відбувається передача природного газу) це точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням, у якій замовники послуг транспортування можуть здійснювати передачу природного газу, поданого до газотранспортної системи, на щоденній основі згідно з вимогами цього Кодексу.

З огляду на описане, передача ГК «Нафтогаз Трейдинг» природного газу позивачу відбувалася в точці газотранспортної системи, яка не має визначеного фізичного розташування, однак котра знаходиться між точкою (точками) входу та точкою (точками) виходу з газотранспортної системи.

Судом першої інстанції вірно вказано, що продавець газу (ГК «Нафтогаз Трейдинг»), як і його покупець (ТОВ «Львівгаз збут») на віртуальній торговій точці є рівноцінними замовниками послуг з транспортування газу в Оператора ГТС. Відтак, на ВТТ природний газ продається під час його транспортування.

Комерційними актами приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 (Т-8 а.с.129-173) підтверджується та обставина, що значну частину природного газу, котрий ГК «Нафтогаз Трейдинг» продавав позивачу, вказане товариство теж закупляло в НАК «Нафтогаз України» у ВТТ. Іншу частину газу, ГК «Нафтогаз Трейдинг» закупляло у підземних сховищах газу Оператора газосховищ.

Згідно вимог ст. 76 ГПК України належними є докази , на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини , які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Матеріали справи не містять доказів того, що в момент передачі позивачу природного газу у ВТТ, цей газ був неякісний, зокрема його ФХП не відповідали встановленим вимогам щодо вмісту в ньому метану, а також температури точки роси за вологою.

Наявні в матеріалах справи паспорти ФХП природного газу по Львівській області за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 (Т-3 а.с.1 - 303; Т-4 а.с.1 - 394) та Звіти про недотримання параметрів якості природного газу, переданого від Оператора ГТС АТ «Львівгаз» за різними маршрутами по Львівській області за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 (Т-2, а.с.173- 278) є неналежними доказами та не доводять факт порушення ГК «Нафтогаз Трейдинг» свого обов`язку щодо передачі природного газу належної якості у ВТТ. Даного не спростовано в апеляційній скарзі .

Як вірно налогошено судом першої інстанції, з вище вказаних документів вбачається лише, що ФХП придбаного ТОВ «Львівгаз збут» природного газу не відповідали встановленим вимогам у точках виходу з газотранспортної системи, а не у ВТТ, однак точка (точки) виходу з ГТС є відмінною (відмінними) від ВТТ.

Чинним законодавством України не передбачено можливості визначення якості природного газу в момент його передачі покупцю на ВТТ, оскільки, згідно пункту 1 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГТС визначення фізико-хімічних показників та інших характеристик (ФХП) природного газу проводиться у точках входу і точках виходу з ГТС.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що з огляду на неможливість визначення ФХП природного газу в момент його передачі на ВТТ, а відтак і неможливість довести обставини того, що такий газ був неякісним, беручи до уваги положення ч. 5 ст. 12 ЦК України про те, що поведінка особи вважається добросовісною та розумною, якщо інше не встановлене судом, презюмується, що продавець природного газу у ВТТ передає покупцю газ належної якості.

Відтак ТОВ «Львівгаз збут» не довів, що ГК «Нафтогаз Трейдинг» було порушено зобов`язання, щодо передачі йому природного газу, ФХП котрого не відповідали вимогам, визначеним Кодексом ГТС та відповідним стандартам, відповідно до чого правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог до ГК «Нафтогаз Трейдинг».

2). Щодо правовідносин між ТОВ «Львівгаз збут» та Оператором ГТС та обґрунтованості позовних вимог до останнього.

Частиною 1 ст. 20 Закону №329-VІІІ встановлено, що оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу.

При цьому, оператор газотранспортної системи не може провадити діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу (ч. 1 ст. 23 Закону №329-VІІІ).

Пунктом 1 глави 3 розділу І Кодексу ГТС передбачено, що оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: - право користування газотранспортною системою в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; - послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.

Матеріалами та обставинами справи встановлено, що між ТОВ «Львівгаз збут» та ТОВ «Оператор ГТС» укладено договір транспортування природного газу № від 18.12.2019, згідно умов якого, останній здійснював транспортування природного газу, котрий ТОВ «Львівгаз збут» закупляв у ГК «Нафтогаз Трейдинг».

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №921/184/21 (пункти 8.6, 8.7 та 9.2) Об`єднана палата вирішила відступити від висновків Верховного Суду про те, що договори транспортування природного газу за своєю правовою природою є договорами перевезення вантажу і до правовідносин за ними підлягають застосуванню положення статей 306, 307, 315 Господарського кодексу України, оскільки дійшла висновку, що договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг (надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування), а його істотні умови визначені статтею 901 Цивільного кодексу України та спеціальним законодавством Законом «Про ринок природного газу», Кодексом ГТС, Типовим договором.

Таким чином судом першої інстанції вірно вказано, що правовідносини, які виникли між ТОВ «Львівгаз збут» та ТОВ «Оператор ГТС» на підставі укладеного договору транспортування є правовідносинами щодо надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто (ч. 2 ст. 902 Цивільний кодекс України).

Пункту 3 глави 3 розділу I Кодексу ГТС встановлено, що оператор газотранспортної системи, забезпечує, зокрема, оперативно-диспетчерське управління транспортуванням природного газу, а також підтримку його якісних та кількісних параметрів у газотранспортній системі та в точках входу та виходу в/з неї.

Відповідно до п. 13.4 договору транспортування оператор несе відповідальність за неналежне надання послуг транспортування природного газу лише з моменту його отримання в точці входу та до моменту передачі газу в точці виходу.

Обставинами справи встановлено, що ТОВ «Оператор ГТС» при транспортуванні природного газу, котрий ТОВ «Львівгаз збут» постачало населенню, неналежним чином виконав свої обов`язки, щодо підтримки якісних та кількісних параметрів цього газу у газотранспортній системі. Зокрема, на точках виходу з неї ФХП частини цього газу не відповідали встановленим вимогам щодо вмісту в ньому метану, а також температури точки роси за вологою, що доводиться Паспортами ФХП природного газу по Львівській області за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 та Звітами про недотримання параметрів якості природного газу, переданого від Оператора ГТС АТ «Львівгаз» за різними маршрутами по Львівській області за період з 01.10.2021 по 30.04.2022.

Згідно з ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

В договорі транспортування сторони детально погодили як обсяг збитків, які ТОВ «Оператор ГТС» відшкодовує у разі недотримання параметрів якості природного газу, який виходить з газотранспортної системи (пункти 10.2 10.5 Договору), так і осіб, котрим відшкодовуються збитки за вказані порушення (п. 10.1 Договору).

Зокрема, відповідно до п. 10.1 Договору транспортування сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається/відбирається до/з газотранспортної системи, визначені кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої Сторони додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу.

Відповідальною стороною за якість газу є: 1) у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) Замовник (оператори суміжних систем, газовидобувні підприємства, виробники біогазу та інших видів газу з альтернативних джерел, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу) перед Оператором. У точках входу на міждержавному з`єднанні - Замовник перед Оператором; 2) у точках виходу відповідальним є Оператор перед Замовником, який є оператором газорозподільної системи або прямим споживачем. У точках виходу на міждержавному з`єднанні Оператор перед Замовником.

Так, згідно з пунктом 16 вказаної глави Кодексу ГТС, якщо природний газ, що не відповідає вимогам пункту 13 цієї глави, був завантажений в газотранспортну систему з причин, незалежних від оператора газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи одержує від суб`єкта, який подав у газотранспортну систему неякісний газ, додаткову оплату, визначену в договорі транспортування.

Натомість, відповідно до пункту 18 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГТС, якщо природний газ, що був переданий в точках виходу з газотранспортної системи, не відповідає встановленим вимогам пункту 17 цієї глави, оператор газотранспортної системи сплачує оператору газорозподільної системи, оператору газосховищ, прямому споживачу додаткову плату, визначену в договорі транспортування.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ «Львівгаз збут» не є ні оператором газорозподільної системи, ні прямим споживачем природного газу, оскільки за змістом пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС прямий споживач це споживач, об`єкти якого приєднані безпосередньо до газотранспортної системи.

А відтак обґрунтованим є висновок місцевого господарського суду про те, що позивачу не відшкодовується плата за недотримання параметрів якості природного газу на точках виходу з газотранспортної системи ні за умовами договору транспортування, які згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковими до виконання, ні відповідно до вимог чинного законодавства України.

Судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що ТОВ «Оператор ГТС» виконало свій обов`язок відшкодувати оператору газорозподільної системи кошти за передачу з газотранспортної системи в газорозподільну природного газу неналежної якості, про що свідчать наявні у справі заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог (Т-7, а.с.58-64).

Отже, обгрунтованим і не спростованим є висновок місцевого господарського суду про відхилення позовних вимог ТОВ «Львівгаз збут» до Оператора ГТС.

Крім цього, з огляду на умови укладеного договору транспортування, суд, погоджується з доводами представника ТОВ «Оператор ГТС», що в даній справі позивачем обрано неналежний спосіб захисту, що згідно практики Верховного Суду є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (пункт 54), від 06.04.2021 у справі №910/10011/19 (пункт 99)).

3). Щодо правовідносин між ТОВ «Львівгаз збут» та АТ «Львівгаз» та обґрунтованості позовних вимог до останнього.

АТ «Львівгаз» є оператором газорозподільної системи у Львівській області.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону №329-VІІІ оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

За змістом ст. 40 Закону №329-VІІІ розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Як зазначено в пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС договір розподілу природного газу це правочин, що укладається між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу.

Обставинами справи встановлено, що що АТ «Львівгаз» здійснював діяльність з розподілу природного газу, котрий ТОВ «Львівгаз збут» постачало населенню. Вказану діяльність АТ «Львівгаз» здійснювало на підставі договорів розподілу газу, укладених із населенням. В договірних відносинах із позивачем відповідач не перебував.

Зокрема, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до пункту 3 глави 2 розділу I Кодексу ГРС основними функціями Оператора ГРМ є, зокрема, забезпечення розподілу (переміщення) природного газу від місць його надходження в ГРМ з ГТС та з інших джерел (від ГДП та ВБМ, підключених до ГРМ, та від суміжних ГРМ) до споживачів природного газу, з урахуванням його якісних і фізико-хімічних характеристик та потреб цих споживачів, а також забезпечення контролю якості фізико-хімічних характеристик та показників природного газу, який передається до/з ГРМ.

Пунктом 7 глави 3 розділу I Кодексу ГРС передбачено, що якість природного газу, що надходить до ГРМ, та якість природного газу, що передається Оператором ГРМ у пунктах призначення, має відповідати вимогам цього Кодексу. Оператор ГРМ відповідає за якість природного газу з моменту його надходження в ГРМ до моменту його передачі в пунктах призначення.

Як зазначено в пункті 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГРС, порядок взаємовідносин між Оператором ГРМ та Оператором ГТС, пов`язаних з якістю природного газу, який передається в точках виходу з газотранспортної системи до газорозподільної системи, зокрема його ФХП, порядок їх визначення, контролю, обміну даними та внесення до бази даних ЗВТ та порядок одоризації визначаються в Кодексі ГТС, а наслідки за недотримання якості газу у типовому договорі транспортування природного газу.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що АТ «Львівгаз» прийняв в газорозподільну систему від Оператора ГТС природний газ, ФХП котрого не відповідали встановленим вимогам, щодо його якості. У зв`язку з цим, АТ «Львівгаз» отримало від Оператора ГТС відшкодування, передбачене Кодексом ГТС.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив, щодо необґрунтованості доводів представника ТОВ «Львівгаз збут», що прийняття відповідачем в газорозподільні системи природного газу неналежної якості, свідчить про те, що останній фізично доставив неякісний газ кінцевим споживачам, з котрими позивач перебуває в договірних відносинах.

З матеріалів справи вбачається, що ні Паспорти ФХП природного газу по Львівській області за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 та Звіти про недотримання параметрів якості природного газу, переданого від Оператора ГТС АТ «Львівгаз» за різними маршрутами по Львівській області за період з 01.10.2021 по 30.04.2022, ні заяви-претензії споживачів адресовані ТОВ «Львівгаз збут» не є належними доказами того, що АТ «Львівгаз» було розподілено газ неналежної якості.

Такими доказами можуть бути, як результати визначення ФХП газу хімлабораторією споживача, погодженою з Оператором ГРМ (у разі встановлення споживачем власного потокового густиноміру та/або вимірювача точки роси), так і результати перевірки величини тиску та/або якісних показників газу, здійсненої АТ «Львівгаз» на підставі заяви споживача шляхом залучення як своїх, так і незалежних хімлабораторій. Дані докази матеріали справи не містять.

Отже, обґрунтованим є висновок місцевого господарського суду про те, що ТОВ «Львівгаз збут» не доведено такий склад цивільного правопорушення для відшкодування шкоди, як протиправність діяння АТ «Львівгаз» (неналежний розподіл газу в спірний період).

Крім цього, позивачем також не доведено факт заподіяння йому збитків, а тому позовні вимоги ТОВ «Львівгаз збут» до АТ «Львівгаз» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача, неправильно обраний спосіб захисту є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову (вказаної позиції КГС ВС притримується в постанові від 23.08.2023 у справі №910/14585/21).

З врахуванням описаного вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність порушених прав позивача під час купівлі/транспортування/розподілу природного газу. А відтак правомірно відмовлено в задоволенні позову.

Щодо посилань скаржника на те, що судом неправомірно відмовлено у клопотаннях про витребування доказів та призначенні експертизи та необґрунтовано залишено без задоволення клопотання позивача від 20.10.2023 та від 27.11.2023 про зупинення провадження у справі №914/2365/22 на набрання законної сили рішеннями у справі №910/13361/23 та №560/13757/23, то суд апеляційної інстанції відмічає, що судом першої інстанції належним чином обґрунтовано відмову в задоволенні таких в процесуальних документах у даній справі.

Отже, по суті обґрунтування апеляційної скарги зводиться до переоцінки доказів та не спростовує висновків суду першої інстанції і свідчить про незгоду скаржника із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи.

З врахуванням наведеного рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2023 у справі №914/2365/22 слід залишити без змін, як законне та обґрунтоване відносно обставин та матеріалів справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд Львівської області ухвалив рішення від 27 листопада 2023 року у справі №914/2365/22, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення Господарського суд Львівської області від 27 листопада 2023 року у справі №914/2365/22 належить залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ «Львівгаз збут» - без задоволення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут, б/н від 26.12.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/3899/23 від 27.12.2023) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 27 листопада 2023 року у справі №914/2365/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ТОВ «Львівгаз збут».

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

5. Матеріали справи №914/2365/22 повернути Господарському суду Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 05.09.2024, з врахуванням того, що головуючий суддя - Малех І.Б. перебувала у відрядженні з 02.09.2024 по 04.09.2024 (включно).

Головуючий суддя І.Б. Малех

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич