РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.08.2024Справа № 910/845/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Божка О.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Кравченка Віталія Васильовича

до Національного банку України

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"

про стягнення 350 178,56 грн

представники учасників процесу:

від позивача: Кравченко В.В.

від відповідача: Каратун Т.В.

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Кравченко Віталій Васильович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України про стягнення 350 178,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було помилково перераховано кошти в сумі 350 178,56 грн на розрахунковий рахунок відповідача, договірних чи зобов`язальних відносин між сторонами не існувало, а оскільки дані кошти були призначені для здійснення позивачем підприємницької діяльності, такі кошти є безпідставно набутими відповідачем та мають бути стягнуті на користь позивача у вказаному розмірі.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 позовну заяву залишено без руху.

02.02.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/845/24; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 05.03.2024.

26.02.2024 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Також у відзиві на позов відповідач заявив клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України; відкладено підготовче засідання на 09.04.2024.

13.03.2024 через засоби поштового зв`язку від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

18.03.2024 через систему "Електронний суд" від третьої особи надійшли пояснення.

25.03.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про проведення трансляції судового засідання.

26.03.2024 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 09.04.2024 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 30.04.2024.

24.04.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про проведення трансляції судового засідання.

26.04.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення.

26.04.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення.

Протокольною ухвалою від 30.04.2024 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 21.05.2024.

14.05.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про проведення трансляції судового засідання.

Протокольною ухвалою від 21.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.06.2024.

11.06.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про проведення трансляції судового засідання призначеного на 18.06.2024.

У зв`язку із відпусткою судді Картавцевої Ю.В., розпорядженням Господарського суду міста Києва від 12.06.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/845/24 між суддями.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2024 справа №910/845/24 передана на розгляд судді Турчину С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2024 прийнято справу №910/845/24 до свого провадження; постановлено повторно провести підготовче провадження у справі №910/845/24; призначено підготовче засідання у справі на 27.06.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2024 у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Кравченка Віталія Васильовича від 11.06.2024 про проведення трансляції судового засідання - відмовлено.

19.06.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про проведення трансляції судового засідання призначеного на 27.06.2024, яке за своїм змістом є клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2024 клопотання Фізичної особи-підприємця Кравченка Віталія Васильовича задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 залучено до участі у справі № 910/845/24 третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", відкладено підготовче засідання у справі на 01.08.2024.

03.07.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду.

11.07.2024 через відділ діловодства суду від третьої особи 2 надійшли письмові пояснення.

17.07.2024 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

22.07.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про проведення трансляції судового засідання призначеного на 01.08.2024, яке за своїм змістом є клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2024 клопотання позивача задоволено.

У підготовчому засіданні 01.08.2024 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.08.2024.

У судове засідання 21.08.2024 представники третіх осіб не з`явились.

Представник позивача у судовому засіданні 21.08.2024 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.08.2024 заперечив проти позовних вимог.

У судовому засіданні 21.08.2024 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.05.2023 помилково здійснив перерахування грошових коштів у розмірі 350 178,56 грн на рахунок відповідача, договірних чи зобов`язальних правовідносин між сторонами не існувало.

16.05.2023 позивач направив відповідачу претензію з вимогою повернути безпідставно набуті кошти, однак відповідач у поверненні коштів відмовив.

Позивач вважає, що відмова від повернення помилково перерахованих коштів є незаконною та безпідставною, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду про повернення позивачу безпідставно набутих відповідачем грошових коштів у розмірі 350 178,56 грн, посилаючись на приписи ст. 1212-1215 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з таких підстав:

- позивач перерахував на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України 350 178,56 грн, усвідомлюючи, що між ним та відповідачем, а також Міністерством оборони України, відсутнє зобов`язання з переведення коштів, а тому поведінка позивача є суперечливою, кошти не підлягають поверненню;

- Національний банк України не є власником та розпорядником коштів, які надходять на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України;

- Національний банк для забезпечення виконання покладених на нього функцій здійснює певний перелік операцій, передбачений ст. 42 Закону України "Про Національний банк України", зокрема, веде рахунки для залучення коштів на підтримку Збройних Сил України, тобто діє у даних правовідносинах як банк, що обслуговує Міністерство оборони України;

- платіж позивача, який здійснено 15.05.2023, спрямований на рахунок МОУ19.05.2023;

- позивачем 15.05.2023 було самостійно, з власної ініціативи проведено платіжну операцію з перерахування коштів та саме він несе відповідальність за коректність реквізитів зазначених ним у платіжній інструкції.

Позиція третьої особи-1.

Третя особа-1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивачем не наведено обставин та не надано належних доказів на їх підтвердження, які б свідчили про недобросовісну поведінку, зокрема третьої особи, що вплинула на перерахування грошових коштів, чи обставин, що позивач не мав наміру перерахувати грошові кошти на підтримку Збройних Сил України, не наведено інших обставин, що перерахування грошових коштів не здійснено ним свідомо, без розуміння значення своїх дій та можливості настання від них наслідків, чи, що трансакції не здійснювалися ним самостійно, як і не вказано будь-яких розумних обставин, які б давали підстави вважати, що відповідна транзакція є несанкціонована чи шахрайська.

Позиція третьої особи-2.

Позивачем було ініційовано платіж "Допомога ЗСУ", де виконано автоматичне заповнення форм реквізитів одержувача (у цьому випадку НБУ), які було частково перед заповнено, тобто користувач мав змогу побачити код ЄДРПОУ, номер рахунку зарахування, найменування компанії, призначення платежу (Благодійна допомога по програмі "Підтримка Збройних Сил України", без ПДВ) і тільки після цього відправити документ у банк, але для переказу грошових коштів позивачем було особисто заповнено суму 350 178,56 грн та обрано рахунок списання грошових коштів.

Після чого, для підтвердження ініціювання платіжної операції банком було направлено смс-повідомлення на особистий номер телефону, який позивач ввів в активне вікно за стосунку, оброблено запит та успішно проведено операцію.

При цьому, третя особа-2 зазначила, що є лише обслуговуючим банком, який виконав доручення клієнта.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

31.01.2022 позивач, підписавши заяву про приєднання, приєднався до договору банківського обслуговування корпоративних клієнтів та договору про надання електронних довірчих послуг в АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", на підставі чого позивачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до розділу 16 договору банківського обслуговування корпоративних клієнтів, обслуговування рахунків клієнта здійснюється, в тому числі, за допомогою сервісу "Інтернет-банкінг".

15.05.2023 позивачем відповідно до платіжної інструкції № 76 перераховано на рахунок Національного банку України № UA0992708 грошові кошти у розмірі 350 178,56 грн з призначенням платежу "Благодійна допомога по програмі "Підтримка Збройних Сил України", без ПДВ".

Позивач зазначає, що помилковий переказ був здійснений з причини некоректного помилкового випадкового натискання на сенсорному екрані в банківському додатку АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" "ПУМБ Онлай/PUMB Online" графи "Допомога ЗСУ".

Позивач стверджує, що дана графа з можливістю швидкого перерахування коштів знаходиться на головному екрані додатку, на підтвердження чого надано скриншот екрану смартфона.

Позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 1 від 16.05.2023, у якому просив повернути помилково відправлені 15.05.2023 грошові кошти в розмірі 350 178,56 грн.

Листом від 22.05.2023 вих № 55-0007/35572 відповідач повідомив позивачу, що у Національного банку України відсутні правові підстави для здійснення перерахування коштів зі спецрахунку на інші цілі, окрім тих, які визначені у пункті 3 Порядку КМУ № 472, зокрема для підтримки Збройних Сил України.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач, з посиланням на приписи статей 1212-1215 ЦК України зазначає, що ніяких договірних чи зобов`язальних правовідносин між сторонами не існувало, а відмова від повернення помилково перерахованих коштів є незаконною та безпідставною, у зв`язку з чим позивач просить захистити порушене право на повернення безпідставно набутих відповідачем грошових коштів у розмірі 350 178,56 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Відповідно до п. VII.-2:101 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права, вказано, що збагачення є безпідставним, за винятком таких випадків: особа, яка збагатилася, має право на отримання збагачення за рахунок потерпілого в силу договору чи іншого юридичного акту, судового рішення або норми права; або потерпілий вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Відповідно до частини першої статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).

Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 04 серпня 2021 року у справі № 185/446/18 (провадження № 61-434 св 20), від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21 (провадження № 61-1022 св 22), від 17 квітня2024 року у справі № 127/12240/22 (провадження № 61-18405св 23).

Для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Як встановлено судом, спірні грошові кошти у розмірі 350 178,56 грн були перераховані позивачем на рахунок Національного банку України № UA0992708 з призначенням платежу "Благодійна допомога по програмі "Підтримка Збройних Сил України", без ПДВ".

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 № 472 затверджено Порядок використання рахунків для залучення добровільних внесків (благодійних пожертв) на підтримку України "UNITED24", відповідно до п. 2 якого для цілей цього Порядку рахунками для залучення добровільних внесків (благодійних пожертв) на підтримку України "UNITED24" вважаються відкриті у Національному банку спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил, рахунок для фінансування заходів гуманітарного розмінування, рахунок "Фонд відновлення зруйнованого майна та інфраструктури", рахунок для задоволення потреб освіти і науки та рахунок для задоволення потреб охорони здоров`я (далі - рахунки UNITED24).

Кошти, що надходять на рахунки UNITED24, використовуються: Міноборони - із спеціального рахунка для збору коштів на підтримку Збройних Сил з урахуванням обсягів коштів, наявних на зазначеному рахунку, та особливостей їх залучення.

Кошти у розмірі 350 178,56 грн перераховані позивачем на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України, відкритий відповідно до розпорядження НБУ від 24.02.2022 № 544-ра, з урахуванням розпорядження від 28.04.2022 3 1017-ра про внесення змін.

При цьому, призначенням платежу було "Благодійна допомога по програмі "Підтримка Збройних Сил України", без ПДВ".

Статтею 729 ЦК України визначено, що пожертвою є дарування нерухомих та рухомих речей, зокрема грошей та цінних паперів, особам, встановленим частиною першою статті 720 цього Кодексу, для досягнення ними певної, наперед обумовленої мети. Договір про пожертву є укладеним з моменту прийняття пожертви.

Обставини, наведені позивачем у позовній заяві, щодо помилкового випадкового натискання на сенсорному екрані в банківському додатку "ПУМБ Онлай/PUMB Online" графи "Допомога ЗСУ" не відповідають дійсності, з огляду на пояснення та докази, надані АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК".

Так, з метою підтвердження дійсності доводів позивача про випадкове натискання графи "Допомога ЗСУ", після якого гроші були списані з рахунку позивача, суд ухвалою від 27.06.2024 залучив до участі у справі третю особу-2 та запропонував надати письмові пояснення щодо особливостей здійснення переказу коштів в додатку "ПУМБ ОНЛАЙН", зокрема, які дії (перелік) вчиняє користувач (клієнт) для здійснення операції з переказу коштів на допомогу ЗСУ (графа в додатку "Допомога ЗСУ"); чи достатньо для здійснення операції лише натискання графи "Допомога ЗСУ".

На виконання вимог ухвали суду третя особа-2 надала письмові пояснення, у яких зазначила, що позивачем було ініційовано платіж "Допомога ЗСУ", де виконано автоматичне заповнення форм реквізитів одержувача (у цьому випадку НБУ), які було частково перед заповнено, тобто користувач мав змогу побачити код ЄДРПОУ, номер рахунку зарахування, найменування компанії, призначення платежу (Благодійна допомога по програмі "Підтримка Збройних Сил України", без ПДВ) і тільки після цього відправити документ у банк, але для переказу грошових коштів позивачем було особисто заповнено суму 350 178,56 грн та обрано рахунок списання грошових коштів.

Після чого, для підтвердження ініціювання платіжної операції банком було направлено смс-повідомлення на особистий номер телефону, який позивач ввів в активне вікно за стосунку, оброблено запит та успішно проведено операцію.

Платежі відповідно до графи "Допомога ЗСУ" в застосунку не здійснюються в "один клік".

Позивач, який вводив параметри: логін в додатку АТ "ПУМБ", пароль до логіну, пароль до сертифікату електронного підпису та код підтвердження для здійснення спірної операції зробив це з першої спроби.

Отже, враховуючи пояснення обслуговуючого банку позивача, суд дійшов висновку, що спірне перерахування коштів було здійснене шляхом волевиявлення позивача та вчинення ряду послідовних ініціативних дій для перерахування коштів на спеціальний рахунок відповідача для збору коштів на підтримку Збройних Сил.

При цьому відповідач, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 № 472 мав право на зарахування таких коштів, які надійшли на спеціальний рахунок з відповідним призначенням платежу.

Таким чином, з урахуванням викладеного, у даному випадку відсутні підстави вважати, що вказані кошти були перераховані безпідставно, які і відсутні підстави стверджувати, що мала місце помилка при здійсненні спірного переказу.

Крім того, у даному випадку, поведінка позивача, який вимагає повернення перерахованих коштів, є суперечливою, оскільки він був обізнаний про відсутність у нього обов`язку з перерахування коштів відповідачу, однак шляхом вчинення свідомих ініціативних дій здійснив переказ коштів на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

З обставин справи та наданих сторонами доказів не вбачається помилки позивача в перерахуванні зазначених коштів, позивач не посилається на помилку введеній сумі платежу, що вказує на цілеспрямованість волі позивача на перерахування коштів саме відповідачу, за відсутності при цьому договірних відносин між ними.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не було належним чином доведено факту помилковості перерахування коштів та акту безпідставності набуття коштів отримувачем.

Водночас, суд також зазначає, що для застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України потрібно встановити факт набуття чи збереження майна.

Набуття майна - це передбачені законом юридичні факти, за наявності яких особа набуває майно, тобто стає його власником.

Однак, як встановлено судом вище та вбачається з матеріалів справи Національним банком України видано розпорядження від 24.02.2022 "Про відкриття спецрахунку для збору коштів для підтримки Збройних Сил України" та відкрито відповідний спецрахунок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 № 472 затверджено Порядок використання рахунків для залучення добровільних внесків (благодійних пожертв) на підтримку України "UNITED24", відповідно до якого кошти, що надходять на рахунки UNITED24, використовуються: Міноборони - із спеціального рахунка для збору коштів на підтримку Збройних Сил з урахуванням обсягів коштів, наявних на зазначеному рахунку, та особливостей їх залучення. Кошти із зазначеного рахунка можуть використовуватися також СБУ, МВС, Національною поліцією, Адміністрацією Держприкордонслужби, ДСНС, Національною гвардією, Адміністрацією Держспецзв`язку та іншими державними органами, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, іншими державними органами, задіяними у відсічі збройної агресії проти України, для задоволення потреб їх підрозділів, територіальних підрозділів та подолання наслідків збройної агресії за погодженням із Міноборони з урахуванням обсягів коштів, наявних на рахунку, та особливостей їх залучення.

Правління Національного банку 26.09.2022 рішенням № 473-рш "Про внесення змін до рішення Правління Національного банку України від 30 серпня 2022 № 430-рш" вирішило, що кошти, що надійшли на спецрахунок для збору коштів для підтримки Збройних Сил України, використовуються на підставі звернень (клопотань) Міністерства оборони України (далі - Міноборони). А також клопотань інших державних органів за погодженням з Міноборони відповідно до підпункту 1 пункту 3 Порядку використання офіційних рахунків для пожертв на підтримку України "UNITED24", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 № 472 (зі змінами). Повернення зі спецрахунка для підтримки Збройних Сил України зарахованих на нього коштів, отриманих від юридичних та фізичних осіб, за зверненнями таких осіб Національний банк України не здійснює.

З викладеного вбачається, що Національний банк України не є власником та розпорядником коштів, що надходять на спецрахунок, тобто набувачем цих коштів, та не має повноважень на повернення коштів, які надійшли на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті відповідача, 15.05.2023 на спецрахунок надійшло 16,9 млн (серед яких кошти від позивача у розмірі 350178,56 грн), а 19.05.2023 Національний банк перерахував кошти, які надійшли на спеціальний рахунок у розмірі 700,0 млн грн на рахунок Міністерства оборони України, в тому числі і кошти, що надійшли від позивача.

Враховуючи викладене в сукупності, Національний банк України не набув майно (грошові кошти у сумі 350 178,56 грн), оскільки вони не стали його власністю.

Також ці кошти не були збережені відповідачем, оскільки були перераховані третій особі.

Отже, за наведених вище мотивів відсутні підстави для застосування до правовідносин сторін цього спору приписів ст. 1212 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1, 3 і 4 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц).

Тобто саме суд на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ГПК України, ураховуючи завдання господарського судочинства має визначити характер спірних правовідносин та суб`єктів, які є учасниками цих правовідносин (сторони спору), і за результатами цього вирішити відповідний спір.

Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ГПК України. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2023 у справі №915/2017/15(915/54/20).

Отже, заявлення позивачем вимог у цій справі до неналежного відповідача є окремою самостійною підставою для відмови у цьому позові.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене суд зазначає, що ним надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли під час вирішення даного спору, а інші доводи сторін не спростовують висновків суду, зроблених у цій справі про необґрунтованість позовних вимог.

ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 350 178,56 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 11.09.2024.

Суддя С.О. Турчин