ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року Справа № 918/1174/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

скаржника - Гурай-Рацун О.В.

арбітражний керуючий - Ткачук О.В.

кредиторів - Рибченко О.Г., Лакуста О.І., Пата С.П., Кравченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.05.2024 у справі №918/1174/20 (суддя Войтюк В.Р.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології" (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 17, код. 32312612)

до Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" (33024, м. Рівне, вул. Соборна, 370-в, код. 30167642)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.05.2024 у справі №918/1174/20 заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про збільшення розміру кредиторських вимог - задоволено.

Внесено до реєстру вимог кредиторів вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код. 30019801 у розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп. вимоги четвертої черги, 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. 00 коп. вимоги першої черги.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" про грошові вимоги кредитора до боржника - відмовлено.

Повідомлено сторін, що засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Рівненської області за адресою: вул. Набережна, 26А, м. Рівне, зал судових засідань № 15.

Зобов`язано сторін усі заяви, клопотання, заперечення подати до суду з дотриманням вимог до форми та змісту заяв з процесуальних питань, встановлених ст. 170 ГПК України. Звернуто увагу сторін на положення ст.ст. 74, 80, 81 ГПК України щодо порядку подання доказів, наслідків неподання доказів, їх направлення іншим учасникам справи.

Попереджено сторін, що відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Звернуто увагу сторін на те, що копії письмових доказів, які подаються, повинні бути оформлені відповідно до вимог ч. 4 ст. 91 ГПК України та п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003).

Попереджено сторін, що при направленні у судове засідання уповноважених представників, останнім мати при собі відповідно до ст. 60 Господарського процесуального кодексу України документи, що підтверджують їх повноваження.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 08.05.2024 у справі № 918/1174/20 Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 08.05.2024 у справі № 918/1174/20. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.05.2024 у справі №918/1174/20. За результатами розгляду апеляційної скарги: скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.05.2024 у справі № 918/1174/20 в частині відмови в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" про грошові вимоги до боржника. В цій частині прийняти нове судове рішення, яким визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" () до Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" () в розмірі 97 420,80 грн з віднесенням їх до четвертої черги задоволення та в розмірі 5 368,00 грн (сплачений судовий збір) з віднесенням до першої черги задоволення. Скасувати пункти 4-8 ухвали Господарського суду Рівненської області від 08.05.2024 у справі №918/1174/20.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №918/1174/20/2184/24 від 28.05.2024 витребувано матеріали справи №918/1174/20 з Господарського суду Рівненської області. 07.06.2024 матеріали справи №918/1174/20 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.06.2024 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 08.05.2024 у справі №918/1174/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.05.2024 у справі №918/1174/20; розгляд апеляційної скарги призначено на "09" липня 2024 р. об 15:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 1.

Запропоновано боржнику та кредиторам у строк до 28.06.2024 надати суду відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Роз`яснено учасникам справи право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали направлено учасникам справи до електронних кабінетів через систему "Електронний суд" ЄСІТС та поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.73, т.24).

01.07.2024 до Північно-західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від ТОВ "Максі Капітал Груп" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.05.2024 у справі №918/1174/20, в якому останнє вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обґрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

08.07.2024 до Північно-західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від ТОВ "Будівельна компанія "Основа" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що на цей же день призначено судове засідання у Верховному Суді у іншій справі.

09.07.2024 до Північно-західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від представника кредитора ПАТ "Омега" надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з тим, що адвокат Лакуста О.І. братиме участь у іншій справі у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду, що призначене на 09.07.2024 о 10:15 год, а також через те, що у зв`язку із систематичним руйнуванням енергетичної системи України країною-агресором відсутній стабільний графік електропостачання і забезпечити якісний та безперебійний зв`язок для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції немає можливості.

Також 09.07.2024 до Північно-західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від представника кредитора ТОВ "Максі Капітал Груп" надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги з підстав нестабільної подачі електроенергії в м.Києві та неможливості взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con".

В судове засідання 09.07.2024 з`явились представники кредиторів (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con"), які не заперечували з приводу поданих клопотань.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.07.2024 задоволено клопотання представників скаржника та кредиторів про відкладення розгляду апеляційної скарги. Розгляд апеляційної скарги відкладено на 28.08.2024 р. об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №1.

В судове засідання 28.08.2024 з`явились арбітражний керуючий, представники кредиторів АТ "Укртрансгаз" та ТОВ "Максі Капітал Груп" (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con"), які заперечили доводи апеляційної скарги, просили відмовити в її задоволенні, а також представник скаржника та кредиторів АСК "Омега" та ТОВ "Газотурбінні технології" (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con"), які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та надали усні пояснення з приводу винесеної судом першої інстанції ухвали.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

17 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології" звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05 лютого 2021 року, зокрема: відкрито провадження у справі № 918/1174/20 про визнання банкрутом Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут"; визнано вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології" у розмірі 5 338 162 грн. 14 коп.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" до 19 липня 2021 року; розпорядником майна призначено Гуцал Тамару Михайлівну.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16 березня 2021 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05 лютого 2021 року у справі №918/1174/20 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 09 червня 2021 року касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05 лютого 2021 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16 березня 2021 року у справі № 918/1174/20 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01 лютого 2023 року, зокрема: внесено до реєстру вимог кредиторів вимоги визнані судом, а саме:

Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код. 30019801 у розмірі 2 558 (дві тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 46 коп. вимоги четвертої черги, 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп. вимоги першої черги;

Товариства з обмеженою відповідальністю "Перт" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 11, код. 35263995) у розмірі 43 572 640 (сорок чотири мільйони п`ятсот сімдесят дві тисячі шістсот сорок) грн. 00 коп. вимоги четвертої черги, 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп. вимоги першої черги;

Публічного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 48-г, літ А, код. 21626809 у розмірі 14 725 060 (чотирнадцять мільйонів сімсот двадцять п`ять тисяч шістдесят) грн. 00 коп. вимоги четвертої черги, 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп. вимоги першої черги;

Товариства з обмеженою відповідальністю "Індестріал Констракшн" (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 17, код. 3244449) у розмірі 5 773 196 (п`ять мільйонів сімсот сімдесят три тисячі сто дев`яносто шість) грн. 00 коп. вимоги четвертої черги, 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп. вимоги першої черги;

Публічного акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод" (36009, м. Полтава, вул. Зіньківська, 57, код. 00232124) у розмірі 88 960 982 (вісімдесят вісім мільйонів дев`ятсот шістдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят два) грн. 00 коп. вимоги четвертої черги, 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп. вимоги першої черги;

Товариства з обмеженою відповідальністю "Максі капітал груп" (01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, 36-д, оф. 58, код. 39319365) у розмірі 597 983 794 (п`ятсот дев`яносто сім мільйонів дев`ятсот вісімдесят три тисячі сімсот дев`яносто чотири) грн. 12 коп. вимоги четвертої черги, 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп. вимоги першої черги;

призначено підсумкове засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанова про визнання його банкрутом і відкрита ліквідаційна процедура, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство або ухвала про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду на 07 березня 2023 року.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 листопада 2023 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Максі капітал груп" задоволено, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04 вересня 2023 року у справі № 918/1174/20 скасовано, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 01 лютого 2023 року у справі № 918/1174/20 в частині внесення до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Максі капітал груп" у розмірі 597 983 794 грн. 12 коп., вимоги четвертої черги, та 4 540 грн. 00 коп., вимоги першої черги, залишено в силі.

13.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" звернулося до Господарського суду Рівненської області з заявою про визнання грошових вимог кредитора до боржника.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15 березня 2024 року, зокрема: призначено до розгляду заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про збільшення розміру кредиторських вимог на 08 квітня 2024 року; призначено до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" про грошові вимоги кредитора до боржника на 08 квітня 2024 року.

28 березня 2024 року від розпорядника майна боржника до місцевого суду надійшли пояснення щодо розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" про грошові вимоги кредитора до боржника в яких арбітражний керуючий просив суд врахувати той факт, що договір оренди нежитлового приміщення № 002-20 від 01.01.2020, поданий ТОВ "Будівельна компанія "Основа" в підтвердження своїх вимог, підписаний неуповноваженою особою, а тому, на думку арбітражного керуючого, не породжує для його сторін будь-які правові наслідки. У зв`язку з цим просив відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.05.2024 у справі №918/1174/20, серед іншого: в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" про грошові вимоги кредитора до боржника - відмовлено.

Постановляючи дану ухвалу місцевий господарський суд виснував, що заява Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про заборгованість боржника перед кредитором у розмірі 4 204 грн. 00 коп. підтверджена судовим рішенням, отже є безспірною. Окрім того дійшов висновку про необхідність включення до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство - витрати на оплату судового збору Акціонерним товариством "Укртрансгаз" у розмірі 6 056 грн. 00 коп. Щодо розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" про грошові вимоги кредитора до боржника суд першої інстанції зазначив, що товариством не надано доказів реальності прийняття Приватним акціонерним товариством "Укренергозбут" послуг з оренди нерухомого майна, що надавалися Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" у 2020-2021 роках, а останній заявляє про наявність боргу лише на основі сумнівних доказів.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.05.2024 у справі №918/1174/20 та мотивами суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство; боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

При цьому, грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватись або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 908/710/18, від 24 жовтня 2019 року у справі № 910/10542/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 904/9024/16).

Згідно Постанови КГС у складі ВС від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20 для запобігання необґрунтованих вимог до боржника та порушень цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги.

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:

- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;

- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;

- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.

Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.

Як встановлено місцевим судом, на підтвердження кредиторських вимог ТОВ "БК "Основа" подало: - Договір оренди нежитлового приміщення №002-20 від 01.01.2020 року, що з боку орендаря підписаний ОСОБА_1 , котрий зазначений головою правління ПрАТ "Укренергозбут".

Однак, як встановлено судом першої інстанції, станом на 01 січня 2020 року ОСОБА_1 не являвся керівником ПрАТ "Укренергозбут".

Так, заявник самостійно надав суду копію наказу Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" від 24 грудня 2019 року № 17-12/к, відповідно до якого з 24 грудня 2019 року до виконання обов`язків голови правління товариства приступив ОСОБА_2 .

Інформація про керівника Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" також внесена 24 грудня 2019 року до ЄДРПОУ, а відтак вважається достовірною для третіх осіб.

З огляду на наявність інформації про керівника Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" в ЄДРПОУ та наявність копії вищевказаного наказу у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа", останнє не вправі стверджувати, що не володіло інформацією про укладання договору з боку Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" особою без повноважень - ОСОБА_1 .

Окрім того, як вірно встановив господарський суд першої інстанції додаткова угода від 01.01.2021 року взагалі не могла бути укладена, з огляду на п.1.8 Договору оренди нежитлового приміщення №002-20 від 01.01.2020 року.

Так, пунктом 1.8 Договору оренди строк оренди приміщення встановлено з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року включно, а тому станом на 01.01.2021 року Договір оренди нежитлового приміщення №002-20 від 01.01.2020 року припинив свою дію.

Згідно з ч. 2 ст. 291 ГК України закінчення строку, на який було укладено договір оренди, визнається підставою його припинення.

Продовження строку дії договору може мати місце до закінчення строку його дії, що узгоджується з приписами статті 631 Цивільного кодексу.

У даному документі (додатковій угоді від 01.01.2021 року) також не враховано даних з ЄДРПОУ щодо зареєстрованого місцезнаходження ПрАТ "Укренергозбут", а саме: у реквізитах його юридичною адресою вказано: АДРЕСА_1 . При цьому з 10.06.2019 року ПрАТ "Укренергозбут" було зареєстровано за адресою: 04053, м. Київ, Шевченківський район, вул. Січових Стрільців, буд.21, офіс 501. Далі ПрАТ "Укренергозбут" повторно змінило свою юридичну адресу: з 14.12.2020 року зареєстроване за адресою: 33024, Рівненська обл., місто Рівне, вул.Свободи, будинок 370-В.

Також на підтвердження кредиторських вимог та існування реальних відносин за Договором оренди нежитлового приміщення №002-20 від 01.01.2020 року ТОВ "БК "Основа" надало Акти приймання-передачі послуг. Однак місцевим судом звернуто увагу що у реквізиті "підпис орендодавця" міститься відбиток факсимільного підпису, а від імені орендаря міститься підпис невстановленої особи (під одним і тим же підписом в акті від 31.12.2019 року підписантом значиться Камінський М.А., а в акті від 29.02.2019 року і подальших вже Самойленко П.М.).

Місцевим судом зроблений висновок, що самі про собі акти приймання-передачі послуг за умови відсутності правочину, укладеного повноважною особою від імені ПрАТ "Укренергозбут", - не свідчать про існування заявленого ТОВ "БК Основа" боргу, оскільки саме в договорі оренди мають визначатися істотні його умови, зокрема ціна, строки розрахунків, об`єкт оренди.

Окрім того колегією суддів враховується, що рахунки на оплату, складені одноосібно ТОВ "БК "Основа", без доказів їх направлення ПрАТ "Укренергозбут" та отримання останнім, а саме без доказів вручення їх під розписку орендарю, або направлення поштою чи кур`єрською службою листів з описом вкладень.

При цьому, на необхідності виставлення рахунків та отримання їх орендарем вказує п. 5.1 Договору оренди від 01.01.2020 року: "Орендар щомісячно до 15 числа місяця за договірною ціною сплачує Орендодавцю плату за користування приміщеннями … згідно виставлених рахунків". Відповідно до п. 8.4. Договору оренди від 01.01.2020 року "Все офіційне листування за цим договором ведеться за адресами Сторін, зазначеними у п. 9 цього Договору шляхом направлення листів з врученням під розписку або направлення поштою чи кур`єрською службою листів з описом вкладень".

В матеріалах справи відсутні докази направлення для оплати рахунків орендодавцем орендарю у спосіб узгоджений умовами договору.

Як місцевим судом так і апеляційним судом звертається увага на те що п. п. 5.1.1., п. 3.1.7 Договору оренди передбачено обов`язкове відшкодування Орендарем витрат, пов`язаних з утриманням та обслуговуванням орендованого приміщення. Для компенсація за спожиту Орендарем електроенергію сторони складають окремий акт.

Матеріали справи не містять Актів споживання електроенергії орендарем, а також відсутні докази сплати/відшкодування коштів за послуги з утримання приміщення ТОВ "БК "Основа".

Колегією суддів встановлено, що за весь час існування орендних правовідносин, що випливають з Договору оренди №002-20 від 01.01.2020 року, жодного разу не було сплачено орендної плати. В свою чергу згідно з п. 5.7. Договору оренди від 01.01.2020 року звірка взаєморозрахунків, принаймні один на рік, - вказана обов`язковою. Цього також проведено не було.

Колегією суддів приймається до уваги висновок ВС при розгляді грошової вимоги у справі про банкрутство № 917/1268/21, в постанові від 26.01.2023, що долучений кредитором до матеріалів справи акт прийому-передачі надання послуг не є достовірним доказом фактичного здійснення послуг, так як не розкриває суть та зміст господарської операції, необхідність її отримання, результати наданих послуг, їх якісні, кількісні показники та не деталізовано їх зміст.

Щодо доводів скаржника, про те що оскаржувана ухвала постановлена на підставі нерелевантної судової практики Верховного Суду щодо застосування ст. 241 ЦК України у подібних справах, то апеляційний господарський суд звертає увагу на наступне.

Як неодноразово зазначав Верховий Суд, правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ; суд має враховувати правові висновки суду касаційної інстанції щодо застосування певної правової норми, які сформульовані щодо подібних правовідносин. Подібність правовідносин означає схожість предмету спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених фактичних обставин, а також однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У постанові від 12.10.2021 у справі N233/2021/19 ВП ВС конкретизувала визначення подібності правовідносин, згідно з яким на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях, після чого застосувати змістовий критерій порівняння (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору), а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії, які матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

3 огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків суду касаційної інстанції в кожній конкретній справі.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово наголошувала, що для цілей застосування приписів процесуальних законів щодо подібності правовідносин важливо встановити критерії її визначення. Слово "подібний" в українській мові має такі значення: такий, який має спільні риси з ким-, чим-небудь, схожий на когось, щось; такий самий; такий, як той (про якого йде мова). Тому термін "подібні правовідносини" може означати як правовідносини, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і правовідносини, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші.

При цьому у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і в разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

Подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

При цьому у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними.

ТОВ "БК "Основа" заявляє, що договір, який укладався зі сторони ПрАТ "Укренергозбут" породжує права та обов`язки для останнього, в силу наступного схвалення цього правочину, що передбачено ст. 241 ЦК України.

Так, можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 241 ЦК України заявник доводить постановами Верховного Суду, від 22.02.2022 року у справі N924/658/20, від 11.09.2018 року у справі N910/18812/17, від 08.07.2019 року у справі N910/19776/17, від 19.03.2024 року у справі N910/4293/22, від 07.04.2023 року у справі N910/5172/19.

Однак, застосовуючи змістовий критерій при встановленні подібності правовідносин у справах, на які посилається ТОВ "БК "Основа", та у даній справі колегія суддів виснує, що вищезазначені правові висновки Верховного Суду стосуються виключно спорів, у яких підписанти правочинів мали право діяти від імені юридичної особи, однак не мали достатнього обсягу повноважень саме на укладення певного правочину.

У постановах, на які покликається ТОВ "БК Основа", не вирішувався спір у правовідносинах, де договір укладено особою взагалі без повноважень, тобто: не з перевищенням повноважень, наданих керівнику юридичної особи установчими документами чи законом, не у зв`язку з перевищенням повіреним повноважень, визначених довіреністю, не у зв`язку з перевищенням керівником юридичної особи повноважень при видачі повіреному довіреності, а зовсім сторонньою особою, яка назвалася в договорі "Головою правління", не будучи ним, та взагалі не перебуваючи з юридичною особою у відносинах представництва.

Оскільки постанови Верховного Суду, на які покликається ТОВ "БК "Основа", у питанні застосування ст. 241 ЦК України (наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень) ухвалені не у подібних правовідносинах з правовідносинами у цій справі №918/1174/20 (підписання договору оренди від 01.01.2020 року особою без повноважень діяти від імені ПрАТ "Укренергозбут" Камінським М.А.), то суд першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали від 08.05.2024 року правомірно не взяв їх до уваги.

На думку апеляційної інстанції Господарський суд Рівненської області обґрунтовано керувався правовими позиціями Верховного Суду щодо застосування ст. 241 ЦК України у подібних правовідносинах, зокрема викладених у постановах ВС від 18 січня 2023 року у справі № 752/22077/19, від 15 липня 2020 року у справі № 910/13150/19, від 29.10.2019 у справі №904/355/19 тощо: "Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (частина перша статті 241 ЦК України). Вказана норма презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин вказана норма не може бути застосовна до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка не була уповноважена на таке представництво, не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а, отже, не могла їх перевищити. Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанову від 25 травня 2016 року в справі № 6-2612цс16".

Судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду судового рішення місцевого суду з`ясувалось питання наявності у ОСОБА_1 трудових, цивільних чи інших правових відносин з ПрАТ "Укренергозбут", однак доказів наявності таких скаржником чи іншими особами суду не надано.

Відповідно доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування в оскаржуваній ухвалі ст. 241 ЦК України є необґрунтованими, оскільки судом вірно встановлено, що договір оренди від 01.01.2020 року підписано ОСОБА_1 не з перевищенням повноважень, а без жодних повноважень діяти від імені ПрАТ "Укренергозбут".

Суд першої інстанції правильно застосував при цьому правові висновки Верховного Суду, вказавши на неможливість наступного схвалення правочину, укладеного особою без повноважень на укладання правочину від імені юридичної особи.

Щодо неукладеності Договору оренди колегія суддів зазначає наступне.

Як вказує ТОВ "БК "Основа" в апеляційній скарзі, суд першої інстанції фактично встановив, що договір оренди від 01.01.2020 року є неукладеним.

Так, згідно п.1 ст 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, і акцентує увагу, що такий повністю узгоджується з правовою позицією ВП ВС, викладеною у постанові від 26 жовтня 2022 року по справі N 227/3760/19-ц, яка є подібною до даної справи, де суд виснував, що за відсутності волевиявлення учасника правочину на його укладання, - якщо при цьому договір не був виконаний обома сторонами, - такий договір є неукладеними. І для встановлення цієї обставини відсутня необхідність звертатися до суду з позовом про неукладеність або недійсність правочину.

"6.18. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

6.19. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

6.20. Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.

6.21. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

6.22. Законодавець за загальним правилом, викладеним у статті 218 ЦК України, не передбачає наслідків у вигляді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису, інші докази, крім свідчень свідків).

6.24. Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством.

6.25. Відповідне регулювання міститься і в положеннях ЦК України про договір. У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 ЦК України).

6.26. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

6.27. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

6.28. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК.

6.29. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

6.32. Згідно з частиною першою статті 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. Із цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

6.33. Загальною істотною умовою цього договору є предмет договору. Також істотними умовами договору оренди є плата, яка стягується з наймача за користування майном (орендна плата) та строк дії договору.

6.34. Разом з тим, укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

6.35. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17 (провадження N 14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

6.36. За змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму) будівлі хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав.

6.38. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

6.41. За встановленими у справі обставинами, оспорюваний договір ОСОБА_5 не підписував та, відповідно, волевиявлення щодо правочину не було, істотних умов цього договору не погоджував.

6.42. Відповідач користується будівлею складу. Разом з тим, відсутні відомості про виконання договору стороною позивача.

6.43. З урахуванням викладеного немає підстав вважати договір оренди (майнового найму) нежитлового приміщення від 20 травня 2015 року укладеним".

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що подібність вказаної справи, розглянутої ВС та цією справою №918/1174/20 очевидна, оскільки обидві вони стосуються правовідносин оренди, на встановлення яких один з контрагентів не вчинив волевиявлення шляхом підписання договору оренди, а також Договір оренди нежитлового приміщення №002-20 від 01.01.2020 року жодного разу не виконувався орендарем ПрАТ "Укренергозбут".

В судовому засіданні представник апелянта пояснив, що на сплату орендної плати орендарю були надані орендодавцем "канікули", однак письмові докази для підтвердження даної обставини відсутні.

Відсутні також обґрунтовані пояснення апелянта за яких причин зовсім не сплачувались/відшкодовувались орендарем інші послуги за весь період користування нежитловим приміщенням.

З огляду на встановлене вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було в повній мірі досліджено матеріали справи та прийнято вмотивоване рішення, яке відповідає як вимогам матеріального та процесуального права, так і завданням КУзПБ та ГПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" про грошові вимоги кредитора до боржника.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм процесуального чи матеріально права при винесені ухвали судом першої інстанції судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.05.2024 у справі №918/1174/20 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Справу №918/1174/20 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "05" вересня 2024 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Грязнов В.В.