УХВАЛА

09 вересня 2024 року

м. Київ

cправа № 904/351/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С. В. головуючий (доповідач), Баранець О.М., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро - Західний Донбас"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2024 (головуючий суддя - Чус О.В., судді: Іванов О.Г., Дармін М.О.) та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 (суддя Бажанова Ю.А.)

у справі №904/351/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод"

до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро - Західний Донбас"

про стягнення 57 564,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" (далі - ТОВ "Першотравенський ремонтно-механічний завод") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро - Західний Донбас" про стягнення збитків в сумі 57 564,99 грн

Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 02.04.2024 у справі №904/351/24, яке Центральний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 30.07.2024, позов ТОВ "Першотравенський ремонтно-механічний завод" до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро - Західний Донбас" про стягнення 57 564,99 грн задовольнив частково. Стягнув з Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро - Західний Донбас" на користь ТОВ "Першотравенський ремонтно-механічний завод" 39 687,51 грн збитків, 1 670,10 грн судового збору. В решті позовних вимог відмовив.

Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро - Західний Донбас" звернулось 19.08.2024 через систему "Електронний суд" до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 у справі №904/351/24 і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.08.2024 для розгляду справи №904/351/24 визначено склад колегії суддів: Бакуліна С.В. головуючий, Кібенко О.Р., Студенець В.І.

Розпорядженням заступника керівника апарату-керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 09.09.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №904/351/24 у зв`язку з відпусткою судді Кібенко О.Р.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 09.09.2024 для розгляду справи №904/351/24 визначено склад колегії суддів: Бакуліна С.В. головуючий, Баранець О.М., Студенець В.І.

Перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Частиною другою статті 6 та частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина сьома статті 12 ГПК визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів у сумі 57 564,99 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент подання позову до суду (302 800 грн), а тому у розумінні ГПК справа №904/351/24 є малозначною.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК унормовано випадки, за умови доведення скаржником наявності яких посиланням на відповідні обставини, судове рішення у малозначній справі може бути предметом касаційного оскарження.

Як убачається з касаційної скарги, Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційне господарство "Дніпро - Західний Донбас" підставою касаційного оскарження вищезазначених судових рішень вказує те, що дана справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника, оскільки скаржник належить до об`єктів критичної інфраструктури, що забезпечує питною водою значну частину населення та підприємств Дніпропетровської області; оскаржувані рішення створюють негативний прецедент щодо стягнення з відповідача збитків за несвоєчасну реєстрацію/нереєстрацію в ЄРПН в аналогічних справах, в той же час, правовий висновок Верховного Суду за результатами розгляду цієї касаційної скарги буде використаний скаржником у майбутніх спорах з контрагентами та дозволить запобігти необґрунтованих стягнень. (підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК).

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та зміст оскаржених судових рішень у цій справі за оцінкою Суду не дають підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес.

Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судами попередніх інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним. Незгода із судовим рішенням не свідчить про винятковість справи, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Також зі змісту касаційної скарги убачається, що наведені скаржником доводи фактично зводяться до обґрунтування такої загальної підстави касаційного оскарження як застосування норм права без урахування висновку Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК), що є саме підставою касаційного оскарження судового рішення, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК, втім не є доводами, які у розумінні підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу, підтверджують наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд дослідив та оцінив ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства. З урахуванням цього, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги, що справа становить значний суспільний інтерес.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

За змістом статті 7 ГПК правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.

На підставі наведеного надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення одної з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на відсутність належного обґрунтування наявності обставини, передбаченої підпунктом "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро - Західний Донбас" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 у справі №904/351/24 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК, оскільки вона подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 ГПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро - Західний Донбас" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 у справі №904/351/24.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Касаційну скаргу надіслати скаржнику разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С. В. Бакуліна

Судді О. М. Баранець

В. І. Студенець