ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2024 р. Справа №914/1442/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання Шатан Т.О.

представники сторін:

позивача: не з`явився,

відповідача 1:Пилип`як О.П.,

відповідачів 2,3,4,5 та третіх осіб: не з`явились

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 від 28.06.2024 б/н (вх. суду від 01.07.2024 №01-05/1860/24)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.06.2024 про забезпечення позову (суддя Рим Т.Я.)

у справі № 914/1442/24

за позовом: ОСОБА_2 , смт. Добротвір, Червоноградський р-н, Львівська обл.,

до відповідача-1: ОСОБА_1 , с. Муроване, Львівський р-н, Львівська обл.,

відповідача-2: ОСОБА_3 , с. Старий Добротвір, Львівський р-н, Львівська обл.,

відповідача-3: ОСОБА_4 , с. Кошаковські, Львівський р-н, Львівська обл.,

відповідача-4: ОСОБА_5 , с. Старий Добротвір, Львівський р-н, Львівська обл.

відповідача-5: ОСОБА_6 , с. Старий Добротвір, Львівський р-н, Львівська обл.

за участі третіх осіб: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Добротвір" с. Старий Добротвір, Червоноградський р-н, Львівська обл., ОСОБА_7 ,с.Деревляни, Львівський р-н, Львівська обл.

про: переведення прав та обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу часток у статутному капіталі господарського товариства та витребування з володіння частки у статутному капіталі господарського товариства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про переведення прав та обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу часток у статутному капіталі сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Добротвір" та витребування з володіння частки у статутному капіталі цього товариства. Разом з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову

Позивач зазначив, що є учасником Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Добротвір", четверо інших учасників цього товариства впродовж лютого-березня 2024 року продали свої частки у статутному капіталі ОСОБА_1 . Всупереч вимогам законодавства ці учасники не повідомили позивача про продаж належних їм часток у статутному капіталі, чим порушили переважне право позивача на придбання цих часток.

На переконання позивача, під час розгляду справи ОСОБА_1 може продати чи переуступити свою частку у статутному капіталі товариства, що істотно ускладнить захист прав позивача, тому позивач просив суд першої інстанції вжити такі заходи забезпечення позову:

- заборонити ОСОБА_1 відчужувати або іншим чином передавати зареєстровану за нею частку в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДОБРОТВІР» у розмірі 5 462,00 (п`ять тисяч чотириста шістдесят дві гривні 00 копійок) гривні, що становить 43,7 % статутного капіталу Товариства.

- заборонити суб`єктам державної реєстрації здійснювати реєстраційні дії, пов`язані з переходом прав на частку ОСОБА_1 у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДОБРОТВІР» та заборонити внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.06.2024 задоволено заяву про забезпечення позову повністю, заборонено ОСОБА_1 відчужувати або іншим чином передавати зареєстровану за нею частку в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДОБРОТВІР» у розмірі 5 462,00 гривні, що становить 43,7 % статутного капіталу товариства; заборонено суб`єктам державної реєстрації здійснювати реєстраційні дії, пов`язані з переходом прав ОСОБА_1 на частку у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДОБРОТВІР» та заборонити внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що перехід часток у статутному капіталі товариства (сукупно 43,7% статутного капіталу) до ОСОБА_1 відбувся у досить стислий період часу (лютий-березень 2024 року) та довіреною особою, що укладала ці договори (або зі сторони продавця, або зі сторони покупця) був ОСОБА_7 , який також став новим учасником товариства.

При цьому, суд першої інстанції врахував те, що заявник з об`єктивних причин не може підтвердити прямими доказами намір ОСОБА_1 відчужити свою частку у статутному капіталі Товариства, адже передача частки (продаж) у статутному капіталі може відбутися будь-коли та без попереднього доведення до відома заявника.

З огляду на вказане, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що спірна частка у статутному капіталі Товариства може бути відчужена під час розгляду судом цієї справи.

ОСОБА_1 не погодилась з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.06.2024 у справі № 914/1442/24 та в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 відмовити.

Скаржник вказує, судом не враховано, що на момент винесення оскаржуваної ухвали, ОСОБА_1 частка у розмірі 43,7 % у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДОБРОТВІР» не належала у зв`язку із її відчуженням та вказана інформація міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та є загальнодоступною.

За таких обставин, апелянт вважає, що оскаржувана ухвала винесена судом за неповного з`ясування обставин справи.

Інші учасники відзиву, письмових пояснень щодо апеляційної скарги не подали.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2024 справу № 914/1442/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 у справі № 914/1442/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від 28.06.2024 б/н (вх. суду від 01.07.2024 №01-05/1860/24) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.06.2024.

Ухвалою суду від 12.08.2024 призначено розгляд справи на 03.09.2024.

У судове засідання 03.09.2024 з`явився представник скаржника, підтримав доводи апеляційної скарги, надав суду пояснення.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про час і місце судове засідання, в судове засідання 03.09.2024 явки уповноважених представників не забезпечили, клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

Враховуючи процесуальні строки розгляду справи та те, що ухвалою суду від 12.08.2024 явка представників в судове засідання 03.09.2024 обов`язковою не визнавалась, суд ухвалив здійснити розгляд справи за участю представника, який з`явився та за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

При перегляді ухвали місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:

Предметом апеляційного перегляду у цій справі є ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 відчужувати або іншим чином передавати зареєстровану за нею частку в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДОБРОТВІР» у розмірі 5'462,00,00 гривень, що становить 43,7 % статутного капіталу Товариства; заборони суб`єктам державної реєстрації здійснювати реєстраційні дії, пов`язані з переходом прав на частку ОСОБА_1 у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДОБРОТВІР» та заборонити внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, враховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Згідно з частинами 1, 2 статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 137 ГПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то у даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що станом на 16.01.2024 учасниками Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Добротвір" були: ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Вказане підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_1 придбала частку 43,7 % у статутному капіталі Товариства, що підтверджується договорами купівлі-продажу частки у статутному капіталі (корпоративних прав) товариства від 02.02.2024, від 20.03.2024 та відповідними актами приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства. Зокрема:

За договором від 02.02.2024 ОСОБА_4 , від імені якої діяв ОСОБА_7 , продала ОСОБА_1 частку в розмірі 17% статутного капіталу товариства.

За договором від 20.03.2024 ОСОБА_6 , від імені якої діяв ОСОБА_5 , продала ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_7 , частку в розмірі 7,15% статутного капіталу товариства.

За договором від 20.03.2024 ОСОБА_5 продав ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_7 , частку в розмірі 7,15% статутного капіталу товариства.

Актом приймання-передачі частки у статутному капіталі від 02.02.2024 підтверджується передача ОСОБА_3 , від імені якої діяв ОСОБА_7 , частку в розмірі 12,4% статутного капіталу товариства ОСОБА_1 .

Станом на 29.04.2024 учасниками товариства були: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Вказане підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Однак, поза увагою місцевого господарського суду залишилось те, що на момент винесення судом оскаржуваної ухвали (06.06.2024), частка у розмірі 43,7% у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добротвір» не належала ОСОБА_1 у зв`язку із її відчуженням. Вказане підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.06.2024.

Також в матеріалах справи міститься Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі (корпоративних прав) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добротвір» від 05.06.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 (продавець) передала ОСОБА_14 (покупець) свою частку у розмірі 43,7% у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добротвір».

Колегія суддів зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення вже реалізованих дій, не відповідає вимогам розумності, адекватності та співмірності забезпечення позову, а також не може запобігти утрудненню чи унеможливленню виконання рішення суду або ефективному захисту прав заявника.

У постанові від 13.01.2023 у справі № 918/531/22 Верховний Суд висловив правову позицію, відповідно до якої неможливо забезпечити позов шляхом заборони вчинення реєстраційних дій, які вже були вчинені (пункт 26 постанови). Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 10.04.2024 у справі № 910/12333/23.

З огляду на те, що оскаржуваною ухвалою вжито заходи забезпечення позову, що полягають у забороні відчуження частки та вчинення реєстраційних дій, які на момент вжиття таких заходів вже були вчинені, то такі заходи забезпечення не відповідають вимогам розумності, адекватності та співмірності, а тому їх вжиття є порушенням норм статей 136,137 ГПК України.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез?ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Львівської області від 06.06.2024 у справі № 914/1442/24 скасуванню.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням положень ст.129 ГПК України, апеляційний суд не вирішує питання щодо відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позивачем апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, оскільки не вирішує спір по суті. Такий (судовий збір) підлягає розподілу за наслідками вирішення спору Господарським судом Львівської області.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 28.06.2024 б/н (вх. суду від 01.07.2024 №01-05/1860/24) задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.06.2024 у справі № 914/1442/24 скасувати. Прийняти нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову від 04.06.2024 в повному обсязі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

4. Матеріали апеляційного оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 06.06.2024 повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 06.09.2024.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець