ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.09.2024 Справа № 917/1462/24

Суддя Кльопов І.Г. , розглянувши

заяву про забезпечення позову Приватного виконавця округу Житомирської області Шевченко Марини Сергіївни, вул.Святотроїцька,4, м.Коростишів, Житомирський район, Житомирська область, 12501

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "АІР-ПРИНТ", вул.Межова,1, м.Прилуки, Чернігівська область, 17500

до пред`явлення позовної заяви

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІКО", вул.Козацька, 151А, с.Мирне, Бердичівський район, Житомирська область, 13313

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІКО ТРЕЙД", вул.Козацька, 151А, с.Мирне, Бердичівський район, Житомирська область, 13313

про визнання правочину недійсним

встановив

02.09.2024 до Господарського суду Полтавської області надійшла заява Приватного виконавця округу Житомирської області Шевченко Марини Сергіївни про забезпечення позову до його пред`явлення.

В поданій заяві заявник просить суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на нежитлову будівлю (виробничий корпус А-1), загальною площею 506,2 кв.м., що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, місто Решетилівка, вулиця Старокиївська, 17. До нежитлової будівлі належать: Дизельна, Б-1; Вбиральня, В; Сарай, Г-1;

Водонапірна башта, Д; Скважина, 1; Паркан, 2,3; Ворота, 4, 5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42), та заборонити всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на вказане нерухоме майно до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на наступні обставини

У приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Шевченко Марини Сергіївни, на виконанні перебуває виконавче провадження № 75195426 з примусового виконання наказу Господарського суду Житомирської області, виданого 08.05.2024 у справі № 906/1216/23, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІКО» (13313, Житомирська обл, Бердичівський район, с. Мирне, вул. Володарського, 151А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІР-ПРИНТ» (17500, Чернігівська обл., м. Прилуки, вул. Межова, 1, ) 261 042,65 грн основного боргу, 24 662,03 грн інфляційних нарахувань, 3 428,67 судового збору та 7 133,09 грн витрат на професійну правничу допомогу.

03.06.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 75195426, копію якої на вимогу частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон № № 1404-VIII) направлено боржнику за адресою, визначеною у виконавчому документі (13313, Житомирська обл, Бердичівський район, с. Мирне, вул. Володарського, 151А) рекомендованим листом з повідомленням про вручення (номер рекомендованого поштового відправлення 850). Конверт з поштовим відправленням № 850 повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Разом з цим, варто зазначити, що боржник має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС. За таких обставин, в порядку частини 2 статті 28 Закону № 1404-VIII копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2024 ВП № 75195426 боржнику направлено до його відповідного електронного кабінету.

Отже, боржника належним чином повідомлено про відкрите відносно нього виконавче провадження.

Після відкриття виконавчого провадження № 75195426 на виконання вимог чинного законодавства з дотриманням вимог черговості звернення стягнення на майно боржника, визначеної статтею 48 Закону № 1404-VIII, було проведено перевірку майнового стану боржника, в результаті якої встановлено відсутність рухомого майна, грошових коштів та інших цінностей.

На підставі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав № 389419501 від 02.08.2024 встановлено, що боржнику на праві приватної власності належала нежитлова будівля (виробничий корпус А-І) за адресою: Полтавська область, м. Решетилівка, вул. Старокиївська, 17. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42. Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: Дизельна, Б-1; Вбиральня, В; Сарай, Г-1; Водонапірна башта, Д; Скважина, 1; Паркан, 2,3; Ворота, 4, 5. Зазначене майно належало боржнику на підставі договору купівлі- продажу, серія та номер: 4288, посвідченого 11.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П.

Заявник зазначає, що після прийняття Господарським судом Житомирської області рішення від 19.02.2024 у справі № 906/1216/23, яким з боржника стягнуто заборгованість на загальну суму 296 266,44 грн та в подальшому видано відповідний наказ, виконання якого здійснюється у виконавчому провадженні № 75195426, боржник відчужив належне йому на праві приватної власності вищезазначене нерухоме майно на користь пов`язаної юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІКО ТРЕЙД» () на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.2024, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Ковальчук О.Д. за реєст. № 369.

Заявник вказує, що боржником укладено вищезазначений договір на шкоду кредитору (стягувачу) з метою приховання майна від стягнення та виконання за його рахунок в майбутньому судового рішення, ухваленого на користь ТОВ «АІР-ПРИНТ», що у свою чергу, стало передумовою звернення до Господарського суду Полтавської області з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.03.2024, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Ковальчук О.Д. за реєст. № 369, як такого, що вчинений на шкоду кредитору з метою уникнення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду.

Так, мметою забезпечення позову у даному випадку є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів стягувача, адже через недобросовісні дії відповідачів порушуються саме права стягувача, та забезпечення можливості реального виконання рішень суду про відновлення становища, що існувало до укладення оспорюваних правочинів, у випадку задоволення позову, чого можна досягнути лише шляхом накладення арешту на майно, правомірність відчуження якого оспорюється у даній справі.

У свою чергу, у разі невжиття заходів забезпечення позову та допущення повторного відчуження нерухомого майна до розгляду справи по суті, поновлення порушеного права стягувача у такому випадку буде неможливим без нових звернень до суду. Тобто, фактично вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду цієї справи по суті.

Заявник у заяві вказує на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежитлову будівлю (виробничий корпус А-1), загальною площею 506,2 кв.м., що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, місто Решетилівка, вулиця Старокиївська, 17, ТОВ «СПІКО ТРЕЙД», як новий власник, може вчинити дії з відчуження вказаного майна, що є предметом правочину, недійсність якого є предметом позовних вимог, в результаті чого буде знівельоване значення судового рішення у випадку задоволення позову та зумовить необхідність подальшого звернення до суду з метою повернення такого майна.

З метою недопущення вказаних дій, заявник вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на майно, яке є предметом за оспорюваним правочином, а саме - нежитлова будівля (виробничий корпус А-1), загальною площею 506,2 кв.м., що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, місто Решетилівка, вулиця Старокиївська, 17. До нежитлової будівлі належать: Дизельна, Б-1; Вбиральня, В; Сарай, Г-1;

Водонапірна башта, Д; Скважина, 1; Паркан, 2,3; Ворота, 4, 5. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42.

При цьому суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 N 5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків накладення арешту на кошти відповідача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову, не містить жодних обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Твердження заявника про те, що у відповідача є наміри щодо вчинення дій для ухилення виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 19.02.2024 по справі № 906/1216/23, ґрунтується лише на припущеннях заявника та власних міркуваннях, оскільки належних та допустимих доказів до заяви не подав.

Крім того, рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.02.2024 по справі № 906/1216/23 постановлено стягнути грошові кошти з відповідача ТОВ "СПІКО" на користь ТОВ "АІР-Принт", а не нежитлові приміщення.

Між тим, заявником не надано доказів, які підтверджують обставини щодо неможливості виконання наказу Господарського суду Житомирської області від 08.05.2024 по справі № 906/1216/23 ( доказів відсутності у відповідача іншого майна чи відсутність відкритих рахунків, тощо).

Отже, заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави та не подані належні докази того, що невжиття визначених у заяві заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду або унеможливить ефективний захист прав позивача за позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що господарський суд має достатні підстави для застосування заходів забезпечення позову, і що незастосування таких заходів забезпечення позову може призвести до порушення принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, без обґрунтування наявності процесуальних підстав для вжиття таких заходів не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Проаналізувавши доводи заявника, викладені при обґрунтуванні поданої заяви, суд зазначає, що всупереч вимогам статті 74 Господарського процесуального кодексу України заявником не зазначено достатньо обґрунтованих та підтверджених відповідними доказами фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявлених заявником заходів забезпечення позову.

Згідно статей 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136-137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Приватного виконавця округу Житомирської області Шевченко Марини Сергіївни про забезпечення позову до подання позову.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її прийняття шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд згідно з підп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано: 04.09.2024.

Суддя Кльопов І.Г.