ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2024м. ДніпроСправа № 904/1129/24
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості

Та за зустрічним позовом: Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", м. Запоріжжя

про стягнення неустойки

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Дейнека А.В.

Представники:

Від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Волтер О.В., виписка з Положення про Дирекцію, заступник директора

Від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Крят Л.Б., довіреність №14-43 від 23.01.2024, представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" 246 240,00 грн - основного боргу; 2266,75 грн - 3% річних та 4086,66 грн - втрати від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №2156 від 21.09.2021 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2024 відкрите провадження у справі; ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Від відповідача надійшла заява про об`єднання справ в одне провадження. Відповідач просить здійснити перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №904/1129/24 за правилами загального позовного провадження та об`єднати справи №904/1037/24, №904/1067/24, №904/1099/24, №904/1097/24, №904/1152/24, №904/1272/24, №904/1278/24 в одне провадження у справі №904/1129/24 в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2024 відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про об`єднання справ в одне провадження та в задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначає, що поставка за спірними видатковими накладними відбувалось по Специфікації №20 від 28.07.2023, у якій містяться умови оплати поставленої на склад покупця продукції, а саме оплата здійснюється після надання відповідного оригіналу рахунку покупцеві протягом 45 календарних днів. Відповідач зазначає, що матеріали справи не містять докази вручення/направлення відповідачу рахунків за спірними видатковими накладними безпосередньо у спірному періоді або протягом 45 календарних днів з дня поставки продукції. Відповідач стверджує, що отримав спірні рахунки разом з позовною заявою та тільки після цього, був обізнаним про наявність волевиявлення позивача щодо виконання ним спірного зобов`язання, вираженого в однозначній формі та набув зобов`язання виконати його у строк протягом 45 календарних днів з моменту отримання таких рахунків. Відповідач просить поновити строк на подання відзиву, прийняти даний відзив та надати йому правову оцінку. Також відповідач просить залучити до розгляду справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Офіс генерального прокурора, оскільки вважає, що на порядок та результат розгляду справи може впливати факт того, що по відношенню до позивача відкрите кримінальне провадження №0000250 зареєстроване в ЄРДР від 04.06.2022 за ознаками вчинення ТОВ "Технохімреагент" кримінального правопорушення за ч.1 ст. 111-2 КК України "Пособництво державі-агресору".

У відповіді на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача, зазначає, що видаткові накладні і рахунки є супровідними документами до товару, а оскільки місце поставки і юридична адреса відповідача співпадають, у всіх випадках рахунки і видаткові накладні надсилалися разом із продукцією. Позивач стверджує, що протягом дії договору здійснено 70 поставок, і не було жодного випадку не отримання рахунку. Крім того, позивач звертає увагу, що частково відповідачем товар оплачений, а тому є незрозумілими критерії, за яких відповідач розділив кошти за попередніми платіжними інструкціям від коштів, які він заборгував. Позивач вказує, що чомусь відповідач вважає, що сплачені ним 22.09.2023 кошти уникнуть можливого спрямування проти державного суверенітету і територіальної цілісності України, а стягнуті за рішенням суду кошти можуть бути спрямовані проти державного суверенітету і територіальної цілісності України. Також позивач зазначає, що є незрозумілою мета клопотання відповідача про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Офіс генерального прокурора.

Від Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" надійшла зустрічна позовна заява, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" неустойку в розмірі 354 591,00 грн. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою обґрунтовані тим, що постачальником було порушено строки поставки товару за спірною Специфікацією.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 зустрічну позовну заяву прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

29.04.2024 судом ухвалено перейти до розгляду справи №904/1129/24 за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання на 08.05.2024.

Від Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких підтримує викладені у відзиві заперечення проти первісного позову та просить в задоволенні первісного позову відмовити. Представник Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" наполягає на тому, що сторони погодили строки оплати, які передбачають відстрочення платежу за поставлену продукцію протягом 45 календарних днів з дати надання оригіналу рахунку, який продавець має направити до відділу обліку кредиторської заборгованості покупця.

У відзиві на зустрічний позов відповідач за зустрічним позовом заперечує проти задоволення зустрічного позову. Зазначає, що пунктом 7.2 договору поставки №2156 від 21.09.2021 визначена можливість досягнення взаємної угоди про зміну строків поставки. Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що повноважний представник ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг" разом із заявкою надіслав графік за контрактами SAP. Відповідач за зустрічним позовом зауважує, що такий графік надсилається ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг" із кожною заявкою і сприймається ТОВ "Технохімреагент" як пропозиція про зміну строків поставки. Оскільки графік викладає детально строки поставки кожної з позицій залежно від потреб ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг" і наявністю можливості складу прийняти поставку. І такий графік надійшов від повноважного представника ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг". У відзиві зазначає, що пункт 12.13 договору поставки №2156 від 21.09.2021 визначає, що сторони зобов`язуються при виконанні даного договору не зводити співробітництво до дотримання тільки вимог, що містяться в даному договорі, а підтримувати ділові контакти і приймати всі необхідні міри для забезпечення ефективності і розвитку їхнього співробітництва. Вказує, що з дотриманням вимог п.12.13 договору представники сторін приймали всі необхідні міри для забезпечення ефективності і розвитку їхнього співробітництва і детально узгоджували запропоновані ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг" строки поставок згідно з графіком. Надсилання пропозиції про зміну строків поставки зроблено з дотриманням п.12.13, 12.21 договору поставки №2156 від 21.09.2021 та п. 8.8 угоди № 1219 від 04.09.2023 і, як зазначено в договорі, можуть бути надані до судових інстанцій в якості належних доказів.

Відповідач за зустрічним позовом стверджує, що позивачем за зустрічним позовом надані документи під назвою: підтвердження направлення замовлення на поставку pdf, є штучно модифікованими, оскільки з нього видалені графіки поставок за контрактами SAP. ТОВ "Технохімреагент" надає електронні листи з графіками поставок за контрактами SAP та вказує, що саме їх надсилання мало місце, а не тих що надав представник ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг".

Також відповідач за зустрічним позовом зазначає, що згідно з графіком за контрактами SAP, надісланого ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг" електронною поштою 15.09.2023, 16:53, визначена дата поставки позиції "Реагент PuroTech AF49" - 15.10.2023. ТОВ "Технохімреагент" здійснив поставку 23.10.2023, про що зазначає представник ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг" і підтверджується видатковою накладною №РН-02040 від цієї дати. Отже, поставку виконано з простроченням на 7 днів. Однак, станом на 15.10.2023 ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг" мав заборгованість перед ТОВ "Технохімреагент" в розмірі 3 956 922,84 грн, а тому постачальник зупинив передання товару до обцінки продавця погасити заборгованість. Проте, представник ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг" преподносить це як прострочення поставки.

Крім того, відповідач за зустрічним позовом звертає увагу, що ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг" нарахував 354591,00 грн за видатковою накладною №РН- 02040 від 23.10.2023 на суму 123120,00 грн. Вказана сума є більшою ніж сума поставки за цією видатковою накладною більше ніж в три рази. При цьому, сума пені, виходячи з бази нарахування 0,3% від вартості поставки за 7 днів прострочення, становить тільки 2585,52 грн.

Таким чином, відповідач за зустрічним позовом просить прийняти до уваги право продавця зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару (ч.5 ст. 692 ЦК України); відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю; у випадку задоволення зустрічного позову, просить суд зменшити розмір неустойки до 2585,52 грн.

Від позивача за первісним позовом надійшла заява свідка - ОСОБА_1 . Також від позивача надійшла заява про дослідження доказів, у якій просить при дослідженні доказів звернути увагу на те, що в замовленні, яке підписане обома сторонами, змінено порядок надання рахунку, а саме у пакеті документів разом з товаром. Крім того, ТОВ "Технохімреагент" надано контррозрахунок на зустрічну позовну заяву, за яким сума неустойки за прострочення поставки товару становить 2585,52 грн, однак просить врахувати в даному випадку прострочення поставки було обумовлене правом продавця зупинити поставку до повної оплати раніше переданого товару.

Відповідно до ч.1,3 ст. 88 Господарського процесуального кодексу України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Суд звертає увагу, що підпис на заяві свідка не містить нотаріального посвідчення.

У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву позивач за зустрічним позовом не погоджується із запереченнями відповідача за зустрічним позовом. Позивач за зустрічним позовом зауважує, що договір укладений сторонами добровільно та контрагент не був позбавлений права виявити свою волю при укладенні договору, а тому не погоджується із зауваженнями відповідача за зустрічним позовом в частині того, що він був вимушений просто погодитися з умовами запропонованими покупцем. Щодо строків поставки, то позивач за зустрічним позовом зазначає, що строк був погоджений у Специфікації та відображений у замовленні, а саме: поставки продукції здійснюється протягом 20 календарних днів з дати направлення покупцем сканкопії замовлення на поставку на електронну адресу продавця, яке направлене 15.09.2023. А наявна в електронному листі табличка, за поясненнями позивача за зустрічним позовом, формується автоматично в електронному вигляді та є відображенням цехового замовлення, тобто внутрішнім документом на підприємстві позивача та жодним чином не змінює строків поставки погоджених у Специфікації та замовленні. Позивач за зустрічним позовом вказує, що розрахунок суми зустрічного позову здійснений у відповідності до умов договору (розділ 7) та з дотриманням вимог діючого законодавства.

Також позивач за зустрічним позовом наполягає на тому, що у відповідача за зустрічним позовом не було підстав для зупинення передання товару до повної оплати раніше переданого товару, оскільки строк оплати за раніше переданий товар на дату настання порушення оплати і на дату подання позову не настав.

Відповідач за зустрічним позовом не погоджується із відповіддю на відзив зустрічний позов та зазначає, що на користь покупця здійснив понад 70 поставок та всі згідно графіків, які надсилались в електронних листах. Відповідач за зустрічним позовом вважає, що ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг" сам спровокував порушення, оскільки кожного разу надсилав такі графіки і тільки після звернення продавця з позовом про стягнення заборгованості за товар почав заперечувати надіслані ним же графіки поставок з посиланням на те, що вони є внутрішнім документом. Крім того, відповідач за зустрічним позовом звертає увагу, що офіційною електронною поштою є ІНФОРМАЦІЯ_2, в той час як у додатку до зустрічної позовної заяви під назвою "підтвердження дати направленя замовлення на поставку pdf є електронний лист від: "ОСОБА_2" з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1, дата: 15.09.2023, 16:53, яким надіслано замовлення на поставку №. Відповідач за зустрічним позовом стверджує, що згідно з п.п. 3.5, 6.3.1 договору ОСОБА_2 є особою, яку потрібно сповіщати про готовність до поставки продукції і про направлення представника для участі в прийманні продукції. Інших повноважень ОСОБА_2 не має і жодних документів про свої повноваження не надавала. ТОВ "Технохімреагент" не визнає обставини того, що покупець зі своєї офіційної електронної адреси надсилав замовлення та листи. Також відповідач за зустрічним позовом подав клопотання про визнання доказу "Пояснення щодо форми замовлення" недостовірним, оскільки на його думку вони створені з метою сформувати хибне уявлення про обставини справи, а також надані неуповноваженою особою. Також відповідач за зустрічним позовом зазначає, що скористався правом на підставі ч.5 ст. 692 Цивільного кодексу України на зупинення поставки товару до погашення позивачем за зустрічним позовом наявної заборгованості.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" подане клопотання про визнання доказу, створеного у формі "Пояснення щодо форми замовлення" недостовірним. Також подані заяви про дослідження доказів, у яких просить при дослідженні доказів звернути увагу на те, що в замовленні та у Специфікації зазначено: Пакет документів з товаром: рахунок, накладна…, а також на п. 12.22 договору, з урахуванням якого вважає, що графіки щодо дат поставок товару мають повну юридичну силу.

Публічним акціонерним товариством "Арселорміттал Кривий Ріг" подані додаткові пояснення, у яких зазначає про безпідставність посилання відповідачем за зустрічним позовом на ч.5 ст. 692 Цивільного кодексу України щодо зупинення поставки товару, оскільки самим же відповідачем і не дотримано положень цієї статті, так як поставки останнім здійснювалися до повної оплати. Також позивач за первісним позовом не погоджується із наведеним відповідачем за зустрічним позовом контррозрахунокм неустойки.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" подані пояснення щодо зупинення поставки товару за спірною специфікацією та замовленням у яких зазначає, що користуючись своїм правом зупинив поставку товару до повної оплати, проте після довгих перемовин та обіцянок про погашення заборгованості здійснив поставку однієї з шістнадцяти позицій, визначених специфікацією №20 від 28.07.2023, яка була дійсно критичною для покупця.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 28.08.2024 проголошено ступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення договору поставки, строк дії договору, умови, строк та порядок поставки товару, строк та порядок розрахунків, наявність/відсутність часткових оплат, наявність заборгованості покупця, періоди прострочення виконання зобов`язань, наявність прострочення поставки товару.

Так, судом встановлено, що 21.09.2021 між Публічним акціонерним товариством "Арселорміттал Кривий Ріг" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (продавець) укладений рамковий договір на поставку обладнання, матеріалів та запасних частин по Україні №2156, відповідно д оп.1.1 якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію (далі- продукція або товар) за цінами, узгодженими у Специфікації(ях) до даного договору, в об`ємах та згідно строків, зазначених у замовленнях на поставку, що є невід`ємними частинами даного договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

Згідно з п. 2.1 договору ціна продукції, що постачається покупцю, договірна і вказується для кожної позиції окремо в Специфікації(ях), що є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3.1 договору визначено, що умови поставки продукції викладаються сторонами відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції, зазначеній у відповідній специфікації, та узгоджуються у відповідній(их) Специфікації(ях). Якщо редакція Інкотермс не визначена у відповідній специфікації, застосовуватиметься Інкотермс в редакції 2010 року.

Поставка продукції продавцем здійснюється в строки та в об`ємах, зазначених у відповідних замовленнях на поставку (далі - замовлення). Замовлення подаються покупцем продавцю шляхом направлення сканкопії цього документу на електронну адресу продавця. Датою подачі замовлення на поставку вважається дата його направлення на електронну адресу продавця. Продавець протягом 2 робочих днів з моменту подачі замовлення покупцем, повинен підтвердити можливість виконання замовлення в обсягах та строках або надіслати мотивовану відмову. Після отримання підтвердження від продавця сторони підписують та скріплюють печатками сторін оригінал відповідно замовлення (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 11.1 договору договір набирає чинності з 14.09.2021 і діє до 31.12.2023, а частині: порядку врегулювання спору встановленого даним договором; порядку застосування штрафних санкцій; гарантійних зобов`язань; виконання грошових зобов`язань за даним договором; зберігання продукції з недоліками - до повного виконання вказаних зобов`язань.

Усі додатки, зміни, доповнення, додаткові угоди, специфікації та ін до договору складають його невід`ємну частину (п. 12.1 договору).

28.07.2023 сторонами підписано Специфікацію №20 до договору про поставку товару на суму 3 600 000,00 грн протягом 20 календарних днів з дати направлення покупцем сканкопії замовлення на електронну адресу продавця. У Специфікації передбачено, що оплата продукції, поставленої на склад покупця, здійснюється після надання оригіналу рахунку покупцеві протягом 45 календарних днів. Пакет документів з товаром: рахунок, накладна, документ, що підтверджує якість продукції.

15.09.2023 було направлено замовлення на поставку № від 14.09.2023 на суму 809169,60 грн. Строки поставки: протягом 20 календарних днів з дати направлення покупцем сканкопії замовлення на електронну адресу продавця. Оплата продукції, поставленої на склад покупця, здійснюється після надання оригіналу рахунку покупцеві протягом 45 календарних днів. Пакет документів з товаром: рахунок, накладна, документ, що підтверджує якість продукції.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за даною Специфікацією продавець надав видаткові накладні №РН-02040 від 23.10.2023 на суму 123120,00 грн та №РН-01865 від 27.09.2023 на суму 123120,00 грн. Також позивач за первісним позовом виставив на оплату рахунки-фактури №СФ-01837 від 27.09.2023 на суму 123120,00 грн та №СФ-02006 від 23.10.2023 на суму 123120,00 грн.

Позивач за первісним позовом зазначає, що відповідач за первісним позовом у повному обсязі за поставлений товар не розрахувався, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, що і стало причиною виникнення спору.

Відносини, що виникли між сторонами регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з умов договору (Специфікації), строк оплати товару є таким, що настав: за видатковою накладною №РН-01865 від 27.09.2023 - 13.11.2023, за видатковою накладною №РН-02040 від 23.10.2023 - 07.12.2023.

Доказів оплати товару у розмірі 246240,00 грн відповідач не надав, позовні вимоги не спростував.

Проти позову відповідач заперечує тим, що матеріали справи не містять доказів вручення/направлення відповідачу рахунків за спірними видатковими накладними безпосередньо у спірному періоді або протягом 45 календарних днів з дня поставки продукції. Відповідач стверджує, що отримав спірні рахунки разом з позовною заявою та тільки після цього, був обізнаним про наявність волевиявлення позивача щодо виконання ним спірного зобов`язання, вираженого в однозначній формі та набув зобов`язання виконати його у строк протягом 45 календарних днів з моменту отримання таких рахунків

Як зазначено вище, у Специфікації оплата продукції, поставленої на склад покупця, здійснюється після надання оригіналу рахунку покупцеві протягом 45 календарних днів. Пакет документів з товаром: рахунок, накладна, документ, що підтверджує якість продукції.

Доказів того, що відповідач відмовлявся від отримання товару чи від оплати з посиланням на те, що передано не повний пакет товаросупровідних документів матеріали справи не містять. До відзиву на позов відповідач таких доказів не додав.

Аналіз приписів статті 655, частини 1 статті 697 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що обов`язком продавця є передання товару у власність покупцеві, який у свою чергу зобов`язується сплатити за товар певну грошову суму. Отже, правовідносини купівлі-продажу (поставки) зумовлюють перехід права власності на товар від продавця до покупця в момент передання товару покупцеві; при цьому, законодавцем визначено можливість збереження товару за продавцем до оплати товару або настання інших обставин, якщо про таке сторони домовилися при укладенні договору купівлі-продажу (поставки).

Представник відповідача проставляючи свій підпис у видатковій накладній підтвердив отримання товару, як визначено у Специфікації відповідно отримав і весь необхідний пакет документів, оскільки останній передається разом з продукцією, відповідно у нього виникає зустрічне зобов`язання щодо оплати товару.

Відтак, обов`язок відповідача-покупця оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (статей 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 265 Господарського кодексу України) та не залежить від факту виставлення позивачем-постачальником рахунку-фактури на оплату відповідачем-покупцем вартості здійсненої поставки товару.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 29.09.2009 у справі №37/405 про те, що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку з оплати поставленого товару. Від зазначеної правової позиції не відступив Верховний Суд при прийнятті рішень у справах №923/712/17 (постанова від 22.05.2018) та №925/2028/15 (постанова від 21.01.2019), а також не вбачає за необхідне відступати колегія суддів Верховного Суду при розгляді даної справи №918/537/18.

Відповідно до статті 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Доказів невиконання позивачем обов`язку щодо передачі разом з товаром відповідних документів матеріали справи не містять, рівно як не містять і доказів витребування відповідачем вказаних документів.

Відсутні у матеріалах справи докази й того, що відповідач повернув товар позивачу. Факт прийняття товару без будь-яких зауважень та претензій посвідчується підписом довіреної особи відповідача на видаткових накладних. Більш того, відповідач у відзиві на позов підтвердив отримання товару від позивача.

Таким чином, строк оплати товару настав.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, надані позивачем за первісним позовом докази на підтвердження заборгованості відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом у розмірі 246240,00 грн є більш вірогідними, ніж докази надані відповідачем, тому вимога про стягнення основної суми боргу у розмірі 246240,00 грн підлягає задоволенню.

Крім основного боргу позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 2266,75 грн за загальний період з 12.11.2023 по 15.03.2024 та втрати від інфляції у розмірі 4086,66 грн за листопад 2023 року - лютий 2024 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою правильності розрахунку 3% річних судом виявлено допущення позивачем за первісним позовом помилки в частині визначення початку та кінця періодів нарахування, оскільки як встановлено судом вище строк оплати товару за видатковою накладною №РН-01865 від 27.09.2023 настав 13.11.2023, за видатковою накладною №РН-02040 від 23.10.2023 - 07.12.2023. Відповідно прострочка оплати виникає з 14.11.2023 та 08.12.2023. При цьому нарахування слід припинити 14.03.2024, тобто датою подачі позову.

Таким чином, вимога про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню в розмірі 2222,19 грн. Розрахунок інфляційних втрат позивача за первісним позовом є правильним, тому вимога про стягнення інфляційних втрат у розмірі 4086,66 грн підлягає задоволенню повністю.

Суд не приймає заперечення відповідача за первісним позовом, щодо того, що відлік 45 днів для оплати потрібно рахувати від дати перетину контрольно пропускного пункту покупця, оскільки це є внутрішньою діяльністю підприємства і не має впливати на відносини з позивачем. Пунктом 3.3 договору визначено, що датою поставки та переходу ризиків вважається дата передачі продукції від постачальника до покупця (перевізника), згідно умов поставки, узгоджених у даному договорі, зазначена у накладній.

За викладеного з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню на користь відповідача за первісним позовом заборгованість у розмірі 246240,00 грн, 3% річних у розмірі 2222,19 грн та інфляційні втрати в розмірі 4086,66 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за первісним позовом покладаються на відповідача за первісним позовом пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 3030,59 грн (з урахуванням того, що позов подано в електронній формі).

Щодо зустрічного позову, суд зазначає наступне.

Позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом неустойку в розмірі 354 591,00 грн. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою обґрунтовані тим, що постачальником було порушено строки поставки товару за спірною Специфікацією.

Як встановлено судом вище, 28.07.2023 сторонами підписано Специфікацію №20 до договору про поставку товару на суму 3600000,00 грн протягом 20 календарних днів з дати направлення покупцем сканкопії замовлення на електронну адресу продавця. У Специфікації передбачено, що оплата продукції, поставленої на склад покупця, здійснюється після надання оригіналу рахунку покупцеві протягом 45 календарних днів. Пакет документів з товаром: рахунок, накладна, документ, що підтверджує якість продукції.

15.09.2023 було направлено замовлення на поставку № від 14.09.2023 на суму 809 169,60 грн. Строки поставки: протягом 20 календарних днів з дати направлення покупцем сканкопії замовлення на електронну адресу продавця. Оплата продукції, поставленої на склад покупця, здійснюється після надання оригіналу рахунку покупцеві протягом 45 календарних днів. Пакет документів з товаром: рахунок, накладна, документ, що підтверджує якість продукції.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за даною Специфікацією продавець надав видаткові накладні №РН-02040 від 23.10.2023 на суму 123120,00 грн та №РН-01865 від 27.09.2023 на суму 123120,00 грн. Також позивач за первісним позовом виставив на оплату рахунки-фактури №СФ-01837 від 27.09.2023 на суму 123120,00 грн та №СФ-02006 від 23.10.2023 на суму 123120,00 грн.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що у випадку прострочення поставки продукції проти строків обумовлених в замовленнях на поставку, продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,3% від вартості недопоставленої продукції, але не менше суми в гривнях, що еквівалентна 500 доларів США на момент складання вимоги про сплату штрафних санкцій за кожний день прострочення. Нарахування неустойки починається з першого дня прострочення та припиняється на дату поставки продукції.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що постачальник прострочив поставку продукції на 18 днів. Відповідно позивач за зустрічним позовом нарахував пеню із розрахунку 500 доларів США за 18 днів у розмірі 354591,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" заперечуючи проти зустрічного позову посилається на ч.5 ст. 692 Цивільного кодексу України, та зазначає про зупинення передання товару за спірною Специфікацію, оскільки позивач за первісним позовом мав непогашену заборгованість за попередніми поставками. Так, відповідач за зустрічним позовом зазначив, що станом на 15.10.2023 позивач за зустрічним позовом мав заборгованість перед ним в розмірі 3956922,84 грн та стверджує, що неодноразово повідомляв про необхідність погасити заборгованість.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" зазначає, що за Специфікацією №20 були надані:

- замовлення № від 31.07.2023 на суму 781512,00 грн та здійснено поставку товару на підставі видаткових накладних №РН-01433 від 31.07.2023 на суму 440466,00 грн та №РН-01567 від 16.08.2023 на суму 340224,00 грн, який неоплачений;

- замовлення № від 02.08.2023 на суму 227040,00 грн та здійснено поставку товару на підставі видаткової накладної №РН-01568 від 16.08.2023 на суму 227040,00 грн, який неоплачений;

- замовлення № від 14.09.2023 на суму 809169,60 грн та здійснено поставку товару на підставі видаткових накладних №РН-01796 від 20.09.2023 на суму 200091,60 грн, №РН-01952 від 12.10.2023 на суму 364080,00 грн, №РН-01865 від 27.09.2023 на суму 123120,00 грн, №РН-02040 від 23.10.2023 на суму 123120,00 грн, який неоплачений;

- замовлення № від 15.09.2023 на суму 59058,00 грн та здійснено поставку товару на підставі видаткових накладних №РН-01797 від 20.09.2023 на суму 25404,00 грн та №РН-01951 від 12.10.2023 на суму 32412,00 грн, який неоплачений.

Так, ч. 5 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

В той же час, суд звертає увагу, що п. 3.2 договору передбачено, що поставка продукції продавцем здійснюється в строки та в об`ємах, зазначених у відповідних замовленнях на поставку (далі - замовлення). Замовлення подаються покупцем продавцю шляхом направлення сканкопії цього документу на електронну адресу продавця. Датою подачі замовлення на поставку вважається дата його направлення на електронну адресу продавця. Продавець протягом 2 робочих днів з моменту подачі замовлення покупцем, повинен підтвердити можливість виконання замовлення в обсягах та строках або надіслати мотивовану відмову. Після отримання підтвердження від продавця сторони підписують та скріплюють печатками сторін оригінал відповідно замовлення.

Як вбачається з матеріалів справи спірними є поставки, здійснені на підставі замовлення № від 14.09.2023 на загальну суму 809 169,60 грн. При цьому відповідач за зустрічним позовом стверджує, що у позивача за зустрічним позовом існувала заборгованість за попередніми поставками по інших замовленнях, а саме станом на 15.10.2023 - 3 956 922,84 грн.

З викладеного слідує, що погоджуючи замовлення № від 14.09.2023 на загальну суму 809 169,60 грн відповідач за зустрічним позовом вже розумів, що може скористатися правом на зупинення передання товару, до погашення боргу.

До того ж матеріалами справи підтверджується, що відповідачем за зустрічним позовом здійснено спірну поставку до повної оплати всього раніше переданого товару.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Верховний Суд неодноразово (зокрема, у постановах від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 14.05.2020 у справі № 910/7515/19, від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18, від 02.07.2019 у справі № 916/1004/18, від 09.04.2019 у справі № 903/394/18) звертав увагу на доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки). Дана доктрина базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Як зазначає сам відповідач за зустрічним позовом, він при наявності заборгованості за попередніми поставками погодив замовлення нових поставок, в подальшому нібито зупинив поставку товару до повної оплати раніше переданого товару, а потім все ж таки здійснив поставку товару не дочекавшись повного розрахунку за раніше переданий товар.

Тобто, поведінка відповідача за зустрічним позовом є суперечливою, оскільки позивач погодив нове замовлення, хоча мав можливість не брати до виконання нові замовлення до погашення заборгованості за попередні. Відповідно даний аргумент відповідача за зустрічним позовом не може бути прийнятий.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 7.1 договору визначено, що у випадку прострочення поставки продукції проти строків обумовлених в замовленнях на поставку, продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,3% від вартості недопоставленої продукції, але не менше суми в гривнях, що еквівалентна 500 доларів США на момент складання вимоги про сплату штрафних санкцій за кожний день прострочення. Нарахування неустойки починається з першого дня прострочення та припиняється на дату поставки продукції.

Позивач за зустрічним позовом нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 354591,00 грн. При цьому зазначає, що прострочення поставки тривало 18 днів.

Перевіркою правильності нарахування пені судом встановлено допущення помилки, оскільки прострочення поставки тривало 17 днів з 06.10.2023 по 23.10.2023, при цьому день поставки не враховуються до строку прострочення. Таким чином, розмір пені становить 334891,50 грн.

Щодо зауважень відповідача за зустрічним позовом з приводу того, що неустойка не може нараховуватися у твердій сумі, суд зазначає, що неустойку сторони визначили не у твердій сумі, а у розмірі 0,3% за кожний день прострочення. При цьому передбачили, що вона не може бути меншою але не менше суми в гривнях, що еквівалентна 500 доларів США на момент складання вимоги про сплату штрафних санкцій за кожний день прострочення.

При цьому суд звертає увагу на принципи правового підходу, що склалися у судовій практиці. Так, наприклад, допускається плата за користування позикою не лише у відсотках, але й у твердій грошовій сумі (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №149/1499/18 від 25.05.2021). Також правова природа передбаченої договором плати за користування чужими грошовими коштами не залежить від встановленого сторонами у договорі способу обчислення такої плати. Розмір цих процентів завжди може бути перетворений у річні проценти методом математичного розрахунку (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №910/14180/18).

Відтак, таке визначення сторонами договірних санкцій не суперечить чинному законодавству та судовій практиці.

При цьому, суд вважає за необхідне врахувати, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 звернула увагу на наступні обставини.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню за зустрічним позовом, оскільки її розмір є непропорційним до вартості товару та тривалості прострочення.

Господарський суд зазначає, що загальна сума нарахувань не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у позивача можливості стягувати із відповідача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для контрагента та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків у стягувача.

Враховуючи викладене, суд вважає дані обставини винятковими, що дають підстави для зменшення пені за зустрічним позовом на 50%, в результаті розмір пені що підлягає стягненню становить 167 445,75 грн.

Суд зазначає про неможливість більшого зменшення розміру неустойки. Порушення строків поставки має місце. Відповідач не довів допустимими доказами наявності обставин, які б суттєво перешкоджали виконати зобов`язання у визначений договором строк. За таких обставин подальше зменшення штрафних санкцій зможе привести до втрати неустойкою своїх функцій, що є недопустимим.

Більш того, подальше зменшення неустойки повністю нівелює принцип свободи договору.

За викладеного, позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню у розмірі 167 445,75 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом покладаються на відповідача за зустрічним позовом пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 4018,70 грн (з урахуванням того, що позов подано в електронній формі). При розподілі сум судового збору суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, ідентифікаційний код 24432974) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, 29-А, ідентифікаційний код 34155997) основний борг у розмірі 246240,00 грн, 3% річних у розмірі 2222,19 грн, інфляційні втрати у розмірі 4086,66 грн та судовий збір у розмірі 3030,59 грн.

У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом - відмовити.

Зустрічний позов - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, 29-А, ідентифікаційний код 34155997) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, ідентифікаційний код 24432974) неустойку в розмірі 167445,75 грн та судовий збір у розмірі 4018,70 грн.

У задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом - відмовити.

Провести зустрічне зарахування за результатами якого:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, ідентифікаційний код 24432974) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, 29-А, ідентифікаційний код 34155997) заборгованість у розмірі 85103,10 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, 29-А, ідентифікаційний код 34155997) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, ідентифікаційний код 24432974) судовий збір в розмірі 1056,07 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.09.2024

Суддя О.М. Крижний