ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2024 р. Справа №909/283/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.,

суддів Галушко Н.А.,

Желіка М.Б.

розглянув без повідомлення (виклику) представників сторін апеляційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2024 (повний текст рішення складено 04.06.2024, суддя Рочняк О.В.)

у справі №909/283/24

за позовом Івано-Франківського обласного центру зайнятості

до відповідача Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці

про стягнення 15345 грн 16 коп.,

28.03.2024 Івано-Франківський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Управління Держпраці в Івано-Франківській області 15345,16 грн виплаченої допомоги по безробіттю за період з 18.01.2023 по 26.03.2023, наданих ОСОБА_1 , як безробітній, у зв`язку з її поновленням за рішенням суду на посаді заступника начальника відділу з питань трудових відносин та зайнятості Управління Держпраці в Івано-Франківській області з 08.12.2022. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи статей 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Господарський суд Івано-Франківської області в ухвалі від 15.05.2024 замінив відповідача у цій справі Управління Держпраці в Івано-Франківській області на правонаступника Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці.

В рішенні від 29.05.2024 місцевий господарський суд у цій справі задоволив позовні вимоги Івано-Франківського обласного центру зайнятості; з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь позивача стягнув 15345,16 грн та судовий збір.

Задовільняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Управління Держпраці в Івано-Франківській області фактично було реорганізовано в Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, а не ліквідовано, отже, до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в силу приписів ч.1 ст.104 ЦК України, перейшли права та обов`язки Управління Держпраці в Івано-Франківській області. Таким чином, саме Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці є роботодавцем стосовно ОСОБА_1 для цілей частини четвертої статті 35 Закону № 1533-III та належним відповідачем за заявленими позивачем вимогами, оскільки ОСОБА_1 призначалася, звільнялася та поновлювалася на посаді в Управлінні Держпраці в Івано-Франківській області, яке реорганізовано в Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, а тому з врахуванням ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України саме на цей орган покладено обов`язок відшкодувати суму виплаченої допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду.

Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці не погодилося з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржило його в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 №14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці» (далі постанова КМУ №14 від 12.01.2022) вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці, в тому числі, і Управління Держпраці в Івано-Франківській області. Натомість, постановлено утворити як юридичні особи публічного права, міжрегіональні територіальні органи Державної служби з питань праці. На виконання Постанови КМУ №14 від 12.01.2022 Державною службою України з питань праці 17.01.2022 видано наказ №22 «Про ліквідацію Управління Держпраці в Івано-Франківській області». Даним наказом вирішено ліквідувати як юридичну особу публічного права Управління Держпраці в Івано-Франківській області та утворити комісію з ліквідації Управління Держпраці в Івано-Франківській області. Наказом Держпраці від 23.09.2022 №166 «Про утворення Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці» утворено як юридичну особу публічного права Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці. 02.12.2022 Державною службою України з питань праці видано наказ №230 «Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій», яким вирішено припинити Управлінню Держпраці в Івано-Франківській області здійснення повноважень та виконання функцій з реалізації державної політики у відповідних сферах з 05.12.2022. Виходячи зі змісту наведених нормативно-правових актів, можна дійти висновку, що за юридичною формою мала місце саме ліквідація Управління Держпраці в Івано-Франківській області без правонаступництва. Таким чином, відповідач вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене за неповного з`ясування дійсних обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи відповідача та, зокрема, зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 за № 14, а саме її підпунктом 3.3 пункту 3, на Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці покладено виконання завдань і функцій Управління Держпраці в Івано-Франківській області. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270 та від 22.10.2020 у справі № 2а-15057/09/2670, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. Таким чином, відповідно до ст. 104 ЦК України, Управління Держпраці в Івано-Франківській області реорганізовано шляхом покладення виконання завдань і функцій на Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці. В результаті вказаних дій до останнього перейшли майнові права та обов`язки Управління Держпраці в Івано-Франківській області. Враховуючи вказані обставини, позивач не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.

З огляду на приписи ч. 10 ст. 270 ГПК України, з врахуванням ціни позову, розгляд апеляційної скарги Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці здійснюється Західним апеляційним господарським судом без виклику представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, судова колегія встановила таке:

Наказом Управління Держпраці в Івано-Франківській області за № 261-к від 07.12.2022 звільнено заступника начальника відділу з питань трудових відносин та зайнятості - ОСОБА_1 з посади державної служби категорії «Б», у зв`язку з ліквідацією державного органу, відповідно до п.11 ч.1ст. 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015.

17.01.2023 ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Цього ж дня, наказом Івано-Франківської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 17.01.2023 за № НТ230117 Сализі С.М. надано статус безробітної.

Наказом Івано-Франківської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 18.01.2023 за № НТ230117 Сализі С.М. призначено виплату допомоги по безробіттю з 18.01.2023 по 17.04.2023, у відповідності до ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

ОСОБА_1 оскаржила наказ Управління Держпраці в Івано-Франківській області за № 261-к від 07.12.2022 в судовому порядку. Івано-Франківський окружний адміністративний суд в рішенні від 20.03.2023 у справі №300/5210/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2023, позовні вимоги ОСОБА_1 , заявлені до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу від 07.12.2022 року за № 261-к, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 07.12.2022 року №261-к "Про звільнення ОСОБА_2 ", поновлено ОСОБА_1 з 08.12.2022 на посаді заступника начальника відділу з питань трудових відносин та зайнятості Управління Держпраці в Івано-Франківській області, з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.12.2022 по 20.03.2023 у сумі 53618,25 грн із утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №300/5210/22 наказом Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 27.03.2023 за № 6-к, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника відділу з питань трудових відносин та зайнятості Управління Держпраці в Івано-Франківській області з 08.12.2022.

Відповідно до розрахунку Івано-Франківського обласного центру зайнятості за період перебування ОСОБА_1 на обліку в Галицькому управлінні Івано-Франківській філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості з 18.01.2023 по 26.03.2023 їй була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у розмірі 15345,16 грн.

26.01.2024 Івано-Франківський обласний центр зайнятості звернувся до Управління Держпраці в Івано-Франківській області та Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці із листом від 26.01.2024 за №231-10/30-24 про повернення 15345,16 грн, які були нараховані та виплачені ОСОБА_1 як допомога по безробіттю з Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

У відповідь на вказаний запит Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці листом за №ПЗ/1/1017-24 від 21.02.2024 повідомило Івано-Франківський обласний центр зайнятості, що міжрегіональне управління ніколи не було та наданий час не є роботодавцем ОСОБА_1 , а тому підстав для повернення коштів немає.

Водночас, Управління Держпраці в Івано-Франківській області листом за №ІФ/1/4031-22 від 21.02.2024 повідомило Івано-Франківський обласний центр зайнятості, що на даний час Управління Держпраці в Івано-Франківській області перебуває у стані припинення і кошторисні призначення на поточний бюджетний рік відсутні, а тому повернення коштів є неможливим.

Оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Абзац 7 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон) наділяє Фонд правом стягнення з роботодавця суми страхових коштів та вартості соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплаченої безробітному суми матеріального забезпечення, в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

За умовами абз. 2 ч. 4 ст. 35 Закону із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

З аналізу статей 34, 35 Закону слідує, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а роботодавець - зобов`язаний відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону, функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, які здійснювалися органами державної служби зайнятості відповідно до цього Закону, починаючи з 2013 року покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи.

Пунктом 1 розділу ІІ Положення про Державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 16.12.2020 № 2663 (далі Положення), завдання з реалізації державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, соціального захисту від безробіття покладено на Державну службу зайнятості (далі - Служба).

Державний центр зайнятості, у відповідності до пунктів 1-3 розділу ІІІ Положення, є головною державною установою в централізованій системі державних установ Служби. Державний центр зайнятості діє відповідно до положення, що затверджується Мінекономіки. Державний центр зайнятості виконує повноваження безпосередньо та через регіональні центри зайнятості та їх філії. Державний центр зайнятості відповідно до покладених на нього завдань забезпечує організацію та координацію роботи, в тому числі щодо надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення».

Регіональні центри зайнятості безпосередньо та через свої філії забезпечують, зокрема, стягнення коштів у випадках, передбачених чинним законодавством (п. 8 розділу IV Положення).

В розумінні Законів України «Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх діяльності» (ст. 1) та «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (ч.1 ст. 4) роботодавцем є фізична особа - підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб або юридична особа (підприємство, установа, організація), утворена відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Отже, основною ознакою роботодавця в правовідносинах, що виникають у зв`язку із загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у т. ч. на випадок безробіття, зокрема для цілей відшкодування суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному в порядку статей 34, 35 Закону, є самостійне ведення таким суб`єктом розрахунків із застрахованими особами, що відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №927/171/17.

Отже, як слідує з матеріалів справи, наказ Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 07.12.2022 року за №261-к «Про звільнення Світлани Салиги» визнано протиправним та скасовано за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №300/5210/22, залишеним в без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2023. Водночас, вказаними судовими рішеннями означену особу з 08.12.2022 року поновлено на посаді заступника начальника відділу з питань трудових відносин та зайнятості Управління Держпраці в Івано-Франківській області, а також за рахунок Управління Держпраці відшкодовано їй 53618,25 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08.12.2022 по 20.03.2023

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №300/5210/22 наказом Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 27.03.2023 за № 6-к, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника відділу з питань трудових відносин та зайнятості Управління Держпраці в Івано-Франківській області з 08.12.2022.

Варто зауважити, що 03.05.2024 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Управління Держпраці в Івано-Франківській області () в результаті ліквідації.

Ліквідація юридичної особи публічного права, на відміну від ліквідації юридичних осіб приватного права, має певні особливості, що обумовлені відмінностями в їхньому правовому статусі.

Так, особливістю ліквідації державного органу як юридичної особи публічного права є те, що одночасно з його ліквідацією припиняється й реалізація державою функцій, покладених на цей орган.

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою.

У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім.

За встановлених судом обставин, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 №14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці», Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком 1, зокрема: Управління Держпраці в Івано-Франківській області та утворити як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком 2.

За змістом підпункту 3 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 №14, міжрегіональні територіальні органи Державної служби з питань праці, що утворюються згідно з пунктом 2 вищевказаної постанови, виконують завдання і функції територіальних органів Державної служби з питань праці, які ліквідуються згідно з пунктом 1, зокрема, Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці виконує завдання і функції Управління Держпраці в Івано-Франківській області, Управління Держпраці у Тернопільській області, Управління Держпраці у Чернівецькій області.

Отже, вказаною постановою встановлено, що завдання та функції ліквідованого Управління Держпраці в Івано-Франківській області виконує Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці.

Разом з тим, в п. 5 даної постанови встановлено, що Державній службі з питань праці належить забезпечити передачу майна територіальних органів Державної служби з питань праці, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, міжрегіональним територіальним органам Державної служби з питань праці, утвореним згідно з пунктом 2 цієї постанови.

Таким чином, функції з реалізації державної політики у відповідних сферах не були припинені, а продовжують виконуватись Південно-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці.

Вказане свідчить про те, що Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці має ті ж самі основні завдання, що й і Управління Держпраці в Івано-Франківській області, а постанова КМ України від 12.01.2022 за №14 про їх створення і ліквідацію не містить жодних обґрунтувань доцільності відмови ліквідованого органу від виконання вищезазначених функцій і завдань або їх передачі новоствореному органу, як це визначено згаданим вище п. 3 Постанови КМ України.

Отож, в цьому випадку Управління Держпраці в Івано-Франківській області фактично було реорганізовано в Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, а не ліквідовано.

Відповідно до ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи місцевий господарський суд 15.05.2024 шляхом постановлення відповідної ухвали, здійснив заміну відповідача у справі - Управління Держпраці в Івано-Франківській області на його правонаступника - Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, оскільки встановив, що Управління Держпраці в Івано-Франківській області фактично було реорганізовано в Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, а не ліквідовано. Вказана ухвала суду не була оскаржена жодною зі сторін, а відповідні заперечення щодо здійснення заміни відповідача відсутні й у поданій міжрегіональним управлінням апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.2 ст.52 ГПК України усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Підсумовуючи наведе, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що саме Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці є роботодавцем стосовно ОСОБА_1 для цілей частини четвертої статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та належним відповідачем за заявленими позивачем вимогами, позаяк ОСОБА_1 призначалася, звільнялася та поновлювалася на посаді в Управлінні Держпраці в Івано-Франківській області, яке реорганізовано в Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, таким чином, у відповідності до ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України, саме на цей орган покладено обов`язок відшкодувати суму виплаченої допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відхиляючи доводи скаржника, суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі «Шевельов проти України»).

З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства, наведених правових позицій Верховного Суду та встановлених обставин справи.

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.

Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2024 у справі №909/283/24 залишити без змін.

Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік