Справа № 909/413/21 (909/649/22)
У Х В А Л А

11.09.2024 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., розглянувши заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (вх. № 7717/24 від 03.09.2024) про відвід судді у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського

підприємства "Агрос-Віста"

до відповідачів: Приватного підприємства "Гарант"

ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 : ОСОБА_1

про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

поданої в межах справи № 909/413/21 про банкрутство Приватного підприємства "Гарант",

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою від 20.08.2024 суд постановив прийняти до розгляду та відкрити провадження за заявою представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Зелінського П. Л. б/н від 02.08.2024 (вх. № 6964/24 від 02.08.2024) про перегляд ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 07.02.2023 за нововиявленими обставинами у справі № 909/649/22 в межах справи № 909/413/21 про банкрутство Приватного підприємства "Гарант".

03.09.2024 за вх. № 7717/24 до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Стефанів Т. В.

09.09.2024 за наслідками розгляду вищевказаної заяви, Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Стефанів Т. В. постановив ухвалу, відповідно до якої вирішив справу передати для вирішення питання про відвід судді Стефанів Т. В. у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024, справу № 909/413/21 (909/649/22) в частині вирішення питання про відвід судді Стефанів Т. В. передано на розгляд судді Михайлишину В. В.

У поданій заяві ОСОБА_1 посилається на наявність передбачених пунктом 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу судді, відповідно до положень якої, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Заява про відвід судді мотивована, зокрема тим, що при розгляді даної справи суддя Стефанів Т. В. не взяла до уваги ключові докази подані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не навела мотивів відхилення аргументів щодо істотних недоліків висновку експерта в частині проведеної оцінки, відхилення аргументів щодо дійсної ринкової вартості нерухомого приміщення, яке є предметом оскаржуваного договору купівлі-продажу, яка підтверджується висновком Звіту про оцінку нерухомого майна, та відхилення іншого важливого доказу - договору купівлі-продажу майна від 07.09.2018, згідно якого ПП "Гарант" придбав у Івано-Франківського ПАТ "Індуктор" в собі ліквідатора - арбітражного керуючого Насадюка В. В. спірне приміщення у даній справі на аукціоні за ціною 800 000, 00 гривень, тобто, ще за нижчою ніж продав відповідачу - ОСОБА_2 по оскаржуваному договору.

Окрім того, заявник вказує, що при постановлені рішення (ухвали 07.02.2023) суд взяв до уваги та керувався недопустимим доказом, не досліджуючи його в сукупності з іншими доказами - звітом про оцінку майна, аналогічними договорами, даними балансової вартості, ціною майна, за яку його було придбано. Очевидним є той факт, що суддя Стефанів Т. В. не мала наміру брати до уваги ключові докази ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки, якщо б вона їх взяла до уваги та дослідила належним чином, то в позові слід було відмовити, однак з невідомих причин, суддя Стефанів Т. В. цього робити не бажала. Рішенням дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 02.07.2024 № 3 притягнуто експерта ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, в якому підтверджено, що Висновок № 039/11-2022 експертного будівельного технічного дослідження від 02.12.2022 щодо ретроспективної оцінки нерухомого майна зроблено із суттєвими порушеннями законодавства України, як щодо форми так і змісту.

Водночас, заявником зазначено, що апеляційним судом скасовано рішення судді першої інстанції Стефанів Т. В. у справі № 909/413/21 (909/1074/22) щодо витребуваного майна, яку вона також упереджено розглянула, не взяла до уваги практику Верховного Суду, не врахувала докази добросовісності ОСОБА_1 та поклала на останнього надмірний тягар відповідальності на основі власних припущень.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях у справах "Мироненко і Мартенко проти України", "Білуха проти України", "Рудніченко проти України" вказав на те, що наявність безсторонності (неупередженості) суду має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії").

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази.

Статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, за приписами частин 1 - 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Поряд із цим, частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У частині 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1 - 4 частини 1 статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу (ч. 4 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що заява про відвід судді Стефанів Т. В. зводиться саме до виклику сумніву у заявника в об`єктивності та неупередженості судді. Обставини для відводу, вказаних у пунктах 1 - 4 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, статті 36 цього Кодексу, судом не встановлені.

Статтею статті 43 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що учасники судового процесу (їх представники) повинні добросовісно користуватись процесуальними правами.

Підстави для задоволення заяви про відвід судді повинні ґрунтуватися з посиланням на обставини із зазначенням та поданням доказів, які їх підтверджують; не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також твердження представника сторони, які не ґрунтуються на нормах процесуального законодавства України.

Згідно з вимогами частини 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Отже, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Об`єктивних сумнівів, які б свідчили про наявність упередженості та/або певної особистої заінтересованості судді Стефанів Т. В., або її прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі в заяві аргументовано не наведено і не доведено, а відтак судом не встановлено.

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 761/16124/15-ц).

При цьому внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без певних доказів чи інформації на їх підтвердження не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів (ухвала КГС ВС від 21.02.2022 у справі № 910/17344/20).

Відтак, суд констатує, що в заяві висловлена особиста думка заявника, щодо незгоди з процесуальними рішеннями судді Стефанів Т. В. за результатами розгляду справи № 909/413/21 (909/649/22) та № 909/413/21 (909/1074/22), а отже, не є доказом упередженості останньої. Заява третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 не містить обставин, які є підставою для відводу судді Стефанів Т. В., згідно зі статтею 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ґрунтується лише на власних міркуваннях та припущеннях заявника.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про те, що заявником не доведено, а судом не встановлено обставин, які викликали б сумнів у неупередженості та необ`єктивності судді Стефанів Т. В. у цій справі, а відтак, підстави для задоволення заяви про відвід судді відсутні.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (вх. № 7717/24 від 03.09.2024) про відвід судді Стефанів Т. В. від розгляду справи № 909/413/21 (909/649/22).

2. Ухвала набирає законної сили 11.09.2024 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В. В. Михайлишин