ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03 вересня 2024 року Справа № 903/133/23

за позовом: Публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк, м. Київ

до відповідача: Луцької міської ради, м. Луцьк

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Шум М. С.

Секретар с/з Сосновська Ю. П.

Представники сторін:

від позивача: Домальчук Р. В.

від відповідача: Бондарчук Р.І.

встановив: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк Укргазбанк (далі також ПАТ АБ Укргазбанк) звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Луцької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_1 , яку передано у власність територіальній громаді міста Луцька Волинської області як відумерлу спадщину в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ АБ Укргазбанк за кредитним договором №86/08-Ж/02 від 12.06.2008 в сумі 64 560,48 доларів США та пені в сумі 113 273,85 грн, а також в рахунок відшкодування понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки в судовому порядку вищевказану квартиру визнано відумерлою спадщиною та передано у власність територіальної громади міста Луцьк Волинської області, то в силу вимог статті 23 Закону України "Про іпотеку" Луцька міська рада набула статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки.

Господарський суд Волинської області рішенням від 27.09.2023 у справі №903/133/23, яке Північно-західний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 06.12.2023, відмовив у позові ПАТ АБ Укргазбанк до Луцької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судові рішення мотивовані таким:

- оскільки іпотекодавець за іпотечним договором ОСОБА_1 , до якої позивачем було заявлено вимогу про стягнення заборгованості позичальника за кредитним договором та була задоволена судом, померла, до Луцької міської ради у подальшому перейшло відумерле майно в силу норм частини третьої статті 1277 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та рішення Луцького міськрайонного суду від 06.05.2020 у справі №161/13675/19. Відповідно до положень частини четвертої статті 1127 ЦК та в силу положень статті 23 Закону України "Про іпотеку" до ради перейшли обов`язки ОСОБА_1 щодо виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 10.05.2012 у справі №2-7902/2011;

- Луцька міська рада є правонаступником ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 10.05.2012 у справі №2-7902/2011;

- як речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, так і майнові права, відмінні від права власності на нерухоме майно, є правами, нерозривно пов`язаними з нерухомим майном, а тому такі права підлягають державній реєстрації та виникають з моменту відповідної реєстрації;

- в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин щодо прийняття відповідачем у комунальну власність відумерлої спадщини у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_2 у встановленому законом порядку;

- з огляду на зазначені положення законодавства та встановлені обставини справи, позивачем не доведено та не обґрунтовано належними і допустимими доказами факту порушення, невизнання чи оспорення відповідачем його права або інтересу у спірних правовідносинах;

- виходячи з положень частини першої статті 182 та частини четвертої статті 334 ЦК щодо невчинення Луцькою міською радою дій з прийняття у комунальну власність відумерлої спадщини ОСОБА_1 у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , суд вважає, що належним способом захисту у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача вчинити дії щодо прийняття у комунальну власність відумерлої спадщини та зобов`язання вчинити дії щодо державної реєстрації цього права у встановленому законом порядку (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.06.2022 №924/692/21).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.06.2024 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 та рішення Господарського суду Волинської області від 27.09.2023 у справі №903/133/23 скасовано, справу №903/133/23 передано на новий розгляд до Господарського суду Волинської області.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2024 справу розприділено судді Шуму М. С.

Відповідно до п. 5 ст. 308 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Ухвалою суду від 31.07.2024 прийнято справу №903/133/23 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до Луцької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки на новий розгляду, підготовче засідання у справі призначено на 03.09.2024 на 11:00 год., запропоновано сторонам протягом 15 днів з моменту отримання цієї ухвали подати суду пояснення по суті позовних вимог з врахуванням висновків постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.06.2024 з доказами надіслання пояснень усім учасників справи.

15.08.2024 до суду надійшли пояснення Луцької міської ради по суті спору.

Відповідач стверджує, що позивачем пропущено строки загальної позовної давності на звернення до суду із даною позовною вимогою.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №201/15310/16 вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки «піддається» впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо).

У постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі № 686/23170/19 зазначено, що строк позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки починається від дня, коли у кредитора (іпотекодержателя) виникло право на відповідний позов, незалежно від того, чи звертався він після цього до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав.

Аналогічна правова позиція висловлена у пункті 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2023 у справі №755/13805/16.

Відповідно до договору іпотеки №86-08/02 від 12.06.2008 (пункт 6.1) іпотекодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу за кредитом) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій, комісій або інших платежів у встановлені кредитним договором строки; порушення іпотекодавцем (позичальником) обов`язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором.

У випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обов`язків за цим та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю (та позичальнику) письмове повідомлення про порушення обов`язків за цим та/або кредитним договором, в якому зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки (п. 6.2).

10.05.2012 по справі №2-7902/2011 прийнято рішення Луцького міськрайоного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 64560 доларів США 48 центів та 113 273 грн 85 коп. пені. У цьому рішенні суд встановив: Відповідно до п 1.1 кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 49000 доларів США на строк з 12.06.2008 року по 11.05.2025 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 14,3% річних. Проте, відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань , а тому станом на 18.03.2010 загальна сума заборгованості становить 52 322,57 доларів США...

07.11.2017 ОСОБА_1 (позичальник, іпотекодавець) померла. Тобто станом на 18.03.2010 у банку вже виникло право на подання позову із вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке він міг реалізувати ще за життя ОСОБА_1 (більше 7 років).

Разом з тим з позовом банк звернувся лише у 2023 році тобто більше ніж через 13 років з дня виникнення такого права.

А тому відповідач вважає, що банком порушено загальну позовну давність у 3 роки, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Одночасно, Луцька міська рада зазначає, що несплата кредиту не є майновою шкодою в розумінні статті 1231 ЦК України, а отже заборгованість за кредитним договором не перейшла до Луцької міської ради в результаті визнання спадщини відумерлою.

У даній справі позивачем заявлено вимогу до Луцької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_1 та яку передано у власність територіальної громади міста Луцька Волинської області як відумерлу спадщину рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.05.2020 у справі №161/13675/19, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ УКГАЗБАНК за кредитним договором № 86/08-Ж/02 від 12.06.2008 у розмірі 64560,48 доларів США (з яких 46008,23 доларів США сума неповернутого кредиту, 18 552,25 доларів США сума несплачених процентів) та пені в сумі 113 273,85 грн. та стягнення з відповідача на користь позивача понесених позивачем судових витрат, які пов`язані з розглядом даної справи.

Відповідно до частини 4 статті 1277 ЦК України територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Згідно зі статті 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. За позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину.

Отже, територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Між тим ця стаття встановлює, що до спадкоємців переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем; моральну шкоду, завдану спадкодавцем, яку було присуджено судом зі спадкодавця за його життя; та обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за його життя.

Статтею 1231 ЦК України не визначено обов`язок спадкоємця виконувати договірні зобов`язання, боржником за якими був спадкодавець, а частина 4 статті 1277 ЦК України не відсилає до інших статей, які передбачають обов`язок спадкоємців задовольнити інші вимоги кредитора, зокрема до статті 1282 ЦК України.

Відтак несплата кредиту та процентів за користування кредитом не є майновою шкодою, а отже заборгованість за кредитним договором не підпадає під положення ст. 1231 ЦК України, оскільки в ній йдеться про шкоду, яка виникла з позадоговірних відносин.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 916/2583/21.

Таким чином, заявлення до Луцької міської ради вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки саме в рахунок погашення заборгованості за кредитом, процентами та стягнення судових витрат, у разі задоволення цих вимог, не узгоджується з вимогами частини 4 статті 1277 та статтею 1231 ЦК України, оскільки перевищуватиме вартість нерухомого майна.

До того ж відповідач звертає увагу суду, що у даному випадку спір виник не з вини Луцької міської ради, а в результаті бездіяльності саме банку, який за життя позичальника так і не скористався правом на звернення стягнення щодо предмета іпотеки.

Луцька міська рада просить суд відмовити у позові повністю.

Докази надіслання пояснень в Електронний кабінет позивача надані суду.

Суд протокольною ухвалою від 03.09.2024 приймає пояснення та долучає до матеріалів справи.

Представники сторін в судовому засіданні зазначили, що повідомили суд про всі обставини справи, додаткових клопотань чи заяв не мають, щодо закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті не заперечували.

На підставі ст.ст. 182, 185 195, 234 ГПК України, господарський суд протокольною ухвалою від 03.09.2024 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 24.09.2024 на 11:00 год.

Згідно з ч. 2 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 120, 182, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

У Х В А Л И В:

Розгляд справи по суті призначити 24 вересня 2024 року на 11:00 год.

Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Волинської області (м.Луцьк, пр.Волі,54а) в залі судових засідань №210.

Явку представників сторін визнати необов`язковою

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду підписана 04.09.2024

Суддя М. С. Шум