ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2024 р. Справа№ 910/1753/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Палія В.В.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024

у справі №910/1753/24 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС"

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення страхового відшкодування у розмірі 84 404,96 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (надалі також - "Позивач") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (надалі також - "Відповідач") про стягнення страхового відшкодування у розмірі 84 404 грн. 96 коп.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №FO-01372085 від 20.07.2022 року внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому Позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Позивач зазначає, що відповідальність водія транспортного засобу «Вольво», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким скоєно ДТП, застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/211633403, а тому Позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на Відповідача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі ТДВ СК "Альфа-Гарант") задоволено частково:

4. - стягнуто з ТДВ СК "Альфа-Гарант" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (ПрАТ "СГ "ТАС") страхове відшкодування у розмірі 60 095,45 грн., 3% річних у розмірі 1 407,12 грн., інфляційні у розмірі 1 321,37 грн., пеню у розмірі 13 705,06 грн. та судовий збір у розмірі 2 745,45 грн.

5. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 62 695 грн. 45 коп., згідно з наступним розрахунком: 8 365 грн. 16 коп. (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 3 933 грн. 72 коп. (вартість матеріалів) + 196 685 грн. 96 коп. (вартість складових частин, які підлягають заміні) * (1-0,7) = 62 695 грн. 45 коп.

6. Враховуючи визначені Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/21633403 розміри лімітів відповідальності та франшизи, місцевий суд прийшов до висновку, що Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу витрати в розмірі 60 095 грн. 45 коп. (62 695 грн. 45 коп. вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 2600 грн. 00 коп. франшизи).

7. Крім того, судом першої інстанції частково задоволено позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1 407 (одна тисяча чотириста сім) грн. 12 коп., інфляційні у розмірі 1 321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 37 коп., пеню у розмірі 13 705 (тринадцять тисяч сімсот п`ять) грн. 06 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

8. Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2024, ТДВ СК "Альфа-Гарант" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/1753/24, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

9. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує на те, що європротокол складено з порушеннями Інструкції, вина учасників ДТП є обопільною та повинна відшкодовуватися 50х50, позивачем не було надано жодних документів, що підтверджували б розмір збитку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

10. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2024 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: Яценко О.В. (головуючий суддя), Хрипун О.О., Палій В.В.

11. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/1753/24; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

12. Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги, планові та екстрені відключення електроенергії по місту Києву, дана апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.

Позиції учасників справи

13. Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

14. 20.07.2022 року між Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гучок Транс» (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-01372085, предметом якого є страхування транспортного засобу «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску.

15. Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2022 року у м. Стрий відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Гучок Транс», під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Вольво», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2, що підтверджується повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду (європротоколом).

16. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль марки «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

17. Згідно з ремонтною калькуляцією №20068_29 від 14.12.2022 року вартість ремонту транспортного засобу «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням зношення запчастин становить 71 304 грн. 67 коп.

18. Відповідно до Страхового акту №22502/29/922 від 15.12.2022 року Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 69 204 грн. 67 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №306613 від 19.12.2022 року із зазначенням призначення платежу: "страхове відшкодування згідно дог. №FO-01372085 від 20.07.2022".

19. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/21633403 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Вольво», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент настання страхової події була застрахована у Відповідача, розмір франшизи згідно з вказаним Полісом складає 2600 грн.

20. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що Відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої становить 66 204 грн. 67 коп. відповідно до встановлених Полісом № ЕР/21633403 лімітів відшкодування по майну та франшизи. Крім того, просив суд стягнути з Відповідача на його користь 3% річних у розмірі 1 555 грн. 61 коп., інфляційні у розмірі 1 455 грн. 70 коп. та пеню у розмірі 15 188 грн. 98 коп.

21. Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що європротокол складено одним учасником даної ДТП, оскільки вся інформація, яка міститься в європротоколі, заповнена одним почерком, що, у свою чергу, є грубим порушенням п. 2 Інструкції, відповідно до якої повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до ДТП, натомість може оформлятися одним із водіїв виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалось відповідними уповноваженими на те працівниками поліції. У п. 10 європротоколу в лівій колонці зазначено стрілкою напрям і місце удару, а в п. 10 європротоколу в правій колонці дана інформація відсутня, а також розташування транспортних засобів не відображено А і В на момент настання ДТП, а тому в даному випадку наявна обопільна вина обох водіїв-учасників ДТП, оскільки Відповідач не має можливості встановити дійсні обставини, за яких сталася ДТП, а саме чи рухався, чи був припаркований в момент ДТП транспортний засіб RENAULT MAGNUM, державний номерний знак НОМЕР_1 . Крім того, згідно з консультацією щодо ремонтного впливу та вартості деталей/запчастин колісного транспортного засобу RENAULT MAGNUM, д.н.з. НОМЕР_1 , №ЦВ/23/0607 від 20.02.2024 року, складеною ФОП Шерстюком О.В., вартість ідентичних запчастин (деталей) з ОЕМ номерами та , згідно зазначених в додатках тех-карт, відрізняється більше ніж в десять разів та не відповідає ринковій (дійсній) вартості та відповідно не може бути прийнята при розрахунках вартості матеріального збитку. З метою розрахунку дійсного розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу RENAULT MAGNUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , представником Відповідача було складено на базі програмного комплексу для визначення вартості матеріального збитку «Аudatex» ремонтну консультацію №ЦВ/23/0607 від 28.02.2024 року, відповідно до якої вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу RENAULT MAGNUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , з врахування коефіцієнта фізичного зносу, становить - 36 052 (тридцять шість тисяч п`ятдесят дві) гривні 63 копійки.

22. Позивачем на виконання зобов`язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту №FO-01372085 від 20.07.2022 року, предметом якого є страхування транспортного засобу «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, було відшкодовано на користь Страхувальника 69 204 грн. 67 коп.

23. До Позивача у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток із залишком строку позовної давності.

24. З урахуванням приписів чинного законодавства, Суд приймає до уваги повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 27.11.2022 року як належний доказ вчинення дорожньо - транспортної пригоди, за участю транспортного засобу «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Гучок Транс», під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Вольво», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2.

25. Згідно з ремонтною калькуляцією №20068_29 від 14.12.2022 року вартість ремонту транспортного засобу «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням зношення запчастин становить 71 304 грн. 67 коп.

26. Відповідно до Страхового акту №22502/29/922 від 15.12.2022 року Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 69 204 грн. 67 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №306613 від 19.12.2022 року із зазначенням призначення платежу: "страхове відшкодування згідно дог. №FO-01372085 від 20.07.2022".

27. Суд не приймає до увагу складену Відповідачем ремонтну калькуляцію, оскільки відповідно до п. 8.5. Методики, калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ.

28. Відповідно до п. 5.1. Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

29. Згідно з п. 5.2. Методики, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

30. Проте, у матеріалах справи відсутні докази огляду Відповідачем транспортного засобу «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під час визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги надану Відповідачем ремонтну калькуляцію №ЦВ/23/0607 від 28.02.2024 року.

31. Суд зазначає, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 62 695 грн. 45 коп., згідно з наступним розрахунком: 8 365 грн. 16 коп. (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 3 933 грн. 72 коп. (вартість матеріалів) + 196 685 грн. 96 коп. (вартість складових частин, які підлягають заміні) * (1-0,7) = 62 695 грн. 45 коп.

32. Враховуючи визначені Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/21633403 розміри лімітів відповідальності та франшизи, Суд приходить до висновку, що Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу витрати в розмірі 60 095 грн. 45 коп. (62 695 грн. 45 коп. вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 2600 грн. 00 коп. франшизи).

33. Крім того, судом першої інстанції частково задоволено позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1 407 (одна тисяча чотириста сім) грн. 12 коп., інфляційні у розмірі 1 321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 37 коп., пеню у розмірі 13 705 (тринадцять тисяч сімсот п`ять) грн. 06 коп.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

34. Відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

35. Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

36. Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

37. У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою страхового відшкодування потерпілій особі, якій було завдано шкоду в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди.

38. За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

39. Відповідно до статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

40. Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

41. Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

42. Таким чином, обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

43. Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

44. Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

45. Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

46. Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

47. Відповідно до статті 11 Закону України "Про страхування" предмет договору страхування може бути застрахований за одним договором страхування та за згодою страхувальника кількома страховиками (співстрахування).

48. Згідно зі статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

49. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 цього ж Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

50. Відповідно до статті 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

51. Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

52. Згідно з частиною 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

53. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначив, що європротокол складено з порушеннями Інструкції, вина учасників ДТП є обопільною та повинна відшкодовуватися 50х50, позивачем не було надано жодних документів, що підтверджували б розмір збитку.

54. Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими твердженнями скаржника та зазначає наступне:

55. 27.11.2022 о 15 год. 06 хв., в м. Стрий, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Volvo-FH» д.н.з. НОМЕР_2 , під час заїзду на місце стоянки допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Magnum» д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги Правил дорожнього руху. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

56. За результатами даної дорожньо-транспортної пригоди її учасниками було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).

57. З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталась внаслідок порушення водієм «Volvo-FH» д.н.з. НОМЕР_3 правил дорожнього руху України, вина останнього визнана.

58. Розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Renault Magnum» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно Ремонтної калькуляції №20068_29 від 14.12.2022 АТ «СГ «ТАС»(приватне), внаслідок його пошкодження при ДТП, складає: 208 984,84 грн.

59. Відповідно до умов Договору страхування AT «СГ «ТАС» (приватне) здійснило виплату страхового відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіля «Renault Magnum» д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі: 69 204,67 грн, що підтверджується страховим актом № 22502/29/922 від 15.12.2022 та платіжною інструкцією.

60. Відповідно до ст. 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

61. Відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("європротокол") відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.

62. З набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", дозволено учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("Європротокол") без інформування відповідного підрозділу Національної поліції України про її настання.

63. Так, згідно з п. 33.2 ст. 33 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

64. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

65. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

66. Умови заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке надається Страховику чи Моторному (транспортному) страховому бюро України водієм транспортного засобу на виконання підпункту 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також застосування Типових схем дорожньо-транспортних пригод та розподілу відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди за заподіяну ними шкоду при оформленні документів по дорожньо-транспортним пригодам без участі уповноважених на те працівників поліції визначено Інструкцією щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - інструкція), затверджена протоколом Президії МТСБУ від 11.08.11 №274/2011.

67. Відповідно до п. 1 вказаної вище Інструкції, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, це письмове повідомлення встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

68. Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є, відповідно, підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

69. Відповідно до зазначеної Інструкції у Європротоколі зазначається фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняється та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

70. Як вбачається з Європротоколу від 27.11.2022, останній складено обома учасниками ДТП у частинах, що стосується інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному Європротоколі.

71. Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

72. Також слід наголосити на тому: що волій автомобіля «Volvo-FH» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні ДТП, яке відбулось 27.11.2022, про що міститься відмітка в пункті 14 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

73. Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства, є належним доказом вини саме ОСОБА_2.

74. Крім того, відповідно до Європротоколу, ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, що підтверджується підписом, а також поясненням зазначеним в пункті 14.

75. В Європротоколі відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному Європротоколі. А це вже свідчить про те, до водії складеного даного Європротоколу надають повністю згоду щодо обставин скоєння даної ДТП.

76. Даний Європротокол складений обома сторонами і підписаний також обома сторонами, а це свідчить про те, що ОСОБА_2, свідомо заповнював та підписував повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

77. Повідомлення заповнили учасники чітко, розбірливо, від руки кульковою ручкою, в якому зазначили всі відомості про кожного учасника ДТП.

78. Твердження відповідача, що Європротокол заповнено однією особою не підтверджене жодними доказами, як то висновком експертизи, тощо.

79. Повідомлення заповнювали та підписували водії транспортних засобів, причетних до даної дорожньо-транспортної події.

80. В повідомленні не було ніяких виправлень, що категорично забороняється.

81. Відповідно до п. 7.10. Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, у пункті 12 (клітинки 1-17) відмічаються знаком «X» обставини, які відносяться та характеризують ДТП. Страхувальник подав Європротокол в якому в клітинці було зазначено «X» тобто, зазначено обставину яка відносилась та характеризувала дану ДТП.

82. Також було зазначено кількість відмічених знаком «X» клітинок, а відповідно до інструкції дане заповнення є обов`язковим.

83. Крім того, колегія суддів зазначає, що у разі не погодження з Європротоколом, ОСОБА_2 мав повне право викликати на місце дорожньо-транспортної пригоди відповідний підрозділ Національної поліції України. Але у зв`язку з тим, що водії транспортних засобів на місці події вирішили скласти Європротокол, а після залишили місце дорожньо-транспортної пригоди, що свідчить про звільнення від обов`язку інформувати відповідний підрозділ та означає про згоду щодо обставин скоєння даної ДТП.

84. Отже, твердження відповідача щодо обопільної вини обох водіїв у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 27.11.2022 є необґрунтованим та спростовується наявними матеріалами справи.

85. Також, твердження скаржника, що сам факт порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, за наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку, не може бути підставою для відмови у здійсненні страхової виплати, не спростовує висновків суду, зокрема щодо невиконання позивачем умов договору.

86. Згідно з п. 33.3. ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

87. Пунктом 33-1.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

88. Статтею 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" унормовано, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

89. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

90. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

91. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 60 095,45 грн страхового відшкодування є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

92. Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

93. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом.

94. Згідно зі статтею 625 ЦК України установлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

95. За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про задоволення вимог в частині стягнення з відповідача 13 705,06 грн пені, 1321,37 грн інфляційних втрат та 1407,12 грн 3% річних.

96. Також колегія суддів зазначає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Magnum» д.н.з. НОМЕР_1 , визначена за допомогою розрахунку електронної системи «Аудатекс».

97. Відповідно до п. 8.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика), для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовується витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

98. Згідно з п. 8.5 Методики калькуляції вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ.

99. Електронний розрахунок вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, складений за системою «Аудатекс», рекомендований переліком рекомендованих нормативних актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, який прописаний у Методиці.

100. Також суд наголошує на тому, що Ремонтна Калькуляція №20068 29 від 14.12.2022, щодо пошкодженого транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати, який було надано позивачем до суду.

101. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Magnum» д.н.з. НОМЕР_1 згідно Ремонтної калькуляції №20068_29 від 14.12.2022 АТ "СГ "ТАС" (приватне), внаслідок його пошкодження при ДТП, складає: 208 984.84 грн.

102. Відповідно до умов Договору страхування AT «СГ «ТАС» (приватне) здійснило виплату страхового відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіл. «RenaultAMagnum» д.н.з. НОМЕР_4 у розмірі: 69 204,67 грн.

103. Отже фактична вартість, що витрачена на відновлення транспортного засобу склала 69 204,67 грн.

104. Тому, за страховим випадком позивачем складено страховий акт № 22502/29/922 від 15.12.2022 та було визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 69 204,67 грн., виплата страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням на вказану вище суму.

105. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст.993, ст. 1191 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

106. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 211633403.

107. Франшиза по полісу становить: 2 600,00 грн., ліміт за шкоду майну становить: 160 000,00 грн.

108. Таким чином, сума страхового відшкодування, яку повинен сплатити відповідач, складає 66 204,67 грн.

109. У ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

110. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

111. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

112. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

113. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

114. 17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів" .

115. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

116. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

117. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

118. Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

119. Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

120. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20.

121. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

122. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у якості підтвердження або заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду у від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).

123. За таких обставин, колегією суддів апеляційної інстанції визнається правильним висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю.

124. З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення відхиляються апеляційним господарським судом як необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження.

125. Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

126. Разом з цим, колегія суддів відзначає, що мотиви апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

127. Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

128. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

129. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

130. У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

131. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

132. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/1753/24 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

133. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» відсутні.

Судові витрати

134. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

135. Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/1753/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 03.09.2024.

У зв`язку з відпусткою головуючого судді (судді-доповідача) Яценко О.В. з 05.08.2024 по 30.08.2024 та судді Палія В.В. з 19.08.2024 по 01.09.2024 повний текст постанови складено та підписано 03.09.2024.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.О. Хрипун

В.В. Палій