ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"10" вересня 2024 р. Справа № 906/210/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Гудак А.В.

суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Стафійчук К.В.

за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 04.06.2024

за позовом Керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації

до Фізичної особи-підприємця Довганюк Ірини Валентинівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Басейнове управління водних ресурсів річки Прип`ять

про припинення використання та повернення водного об`єкту

за участю:

прокурора - Сачук І.Р.

представника позивача - не з`явився,

представника відповідача - не з`явився

представника третьої особи - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 04.06.2024 у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, заступник керівника Житомирської обласної прокурати звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Судові витрати просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 04.06.2024 у справі №906/210/24 та призначено її до розгляду на 10.09.2024 о 15:15 год.

У судове засідання 10.09.2024 року, сторони та третя особа не забезпечили явку уповноважених представників, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи (т.2, а.с.45-48, 50).

Водночас, 09.09.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю останнього з 09.09.2024 по 13.09.2024.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, приймаючи до уваги ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та відповідно можливість розгляду справи за відсутності уповноважених представників учасників процесу.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до ухвали судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.06.2024 прийнято до розгляду справу №922/1168/23 за позовом Чугуївської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіш-Торг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківської області про відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом звільнення об`єкта водного фонду.

Позовні вимоги у справі №922/1168/22 обґрунтовані тим, що ТОВ "Фіш-Торг" неправомірно використовує у своїй господарській діяльності водний об`єкт - Старогниличанське водосховище (водосховище комплексного призначення) без правовстановлюючих документів, а отримані підприємством дозвільні документи, зокрема, Режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта та Дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів, не дають підстав для використання земельної ділянки водного фонду.

Колегія суддів, передаючи справу на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зазначила про необхідність відступлення від правового висновку, викладеного у справах №923/213/18, №914/1326/16 та №908/2153/20, вказавши, що спеціальне використання водних біоресурсів фізичними та юридичними особами державної та комунальної власності може здійснюватися на умовах оренди, постійного або тимчасового користування. При цьому, вимоги такого користування можуть визначатися режимом рибогосподарської експлуатації водного об`єкта. Отже, у разі встановлення Режиму рибогосподарської експлуатації водного об`єкта, укладання окремого договору оренди такого водного об`єкта не є необхідним.

Апеляційний суд звертає увагу, що прокурор у межах справи №906/210/24 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач на підставі Режиму рибогосподарської експлуатації водного об`єкта та Дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів використовує водний об`єкт (став) у своїй господарській діяльності з метою риборозведення та добування (вилову) біоресурсів, не маючи при цьому жодних правовстановлюючих документів на право користування водним об`єктом та земельною ділянкою водного фонду.

Враховуючи викладене, аналізуючи обставини даної справи, колегія суддів зауважує, що вбачається подібність правовідносин у справі №906/210/24 та у справі №922/1168/22 з огляду на зміст позовних вимог та їх підстави, матеріально-правове регулювання правових відносин.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/1168/22 буде практикоутворюючим та матиме значення для надання правової оцінки застосування норм ст.51 Водного кодексу України, положень Закону України "Про аквакультуру", Закону України "Про рибне господарство, промислове господарство та охорону водних біоресурсів", Закону України "Про тваринний світ" у спірних правовідносинах у справі №906/210/24.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно з ч.4 ст.236 ГПК України та ч.6 ст.13 Закону "Про судоустрій і статус суддів", при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Колегія суддів вважає, що однакове застосування закону забезпечує його загальнообов`язковість, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдине застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/24257/16.

Згідно з приписами п.11 ч.1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадках встановлених п.7 ч.1 ст.228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Із метою забезпечення єдності судової практики, принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, враховуючи подібність суб`єктного складу, предмета і підстав спору даної справи та справи №922/1168/22, яка передана на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, а також зважаючи на розгляд палатою у вказаній справі пропозиції відступити від правових висновків Верховного Суду, викладених у справах №923/213/18, №914/1326/16, №908/2153/20, апеляційний господарський суд вважає необхідним зупинити провадження у справі №906/210/24 до закінчення перегляду відповідною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/1168/23 та вирішення питання про застосування норм права у подібних правовідносинах.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що Господарським процесуальним кодексом України визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, судової палати й колегії суддів Касаційного господарського суду.

Суди під час вирішення спору у подібних правовідносинах мають враховувати саме останню правову позицію. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/109447/17.

Керуючись ст.228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі №906/210/24 до закінчення перегляду палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/1168/23.

2. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 11.09.2024 року.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.