ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2024 р. Справа№ 910/2108/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Палія В.В.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МГК Рейл"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2024

у справі №910/2108/24 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська Залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МГК Рейл"

про стягнення 360 110,20 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МГК РЕЙЛ» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 360 110,20 грн, з яких: 286 626,17 грн плата за користування вагонами за подавання, забирання вагонів і маневрову роботу та 73 484,03 грн пені.

2. Позовні вимоги, з посиланням на ст.525, 526, 527, 549, 610, 611, 629 Цивільного кодексу України, ст.193, 230 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свої обов`язків за договором №ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ про надання послуг з ремонту вантажних вагонів від 07.06.2022, в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МГК Рейл" (далі ТОВ "МГК Рейл") на користь Акціонерного товариства "Українська Залізниця" (далі АТ "Українська Залізниця" ) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 286 626,17 грн основної заборгованості, 73 484,03 грн пені та 5 401,65 грн судового збору.

4. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач не заперечує факту надання позивачем послуг на вказану суму, однак зазначає, що позивачем не враховано, що 01.02.2023 між сторонами було укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом №43821306/2023-0002 на виконання якого відповідачем на розрахунковий рахунок «Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень» 25.10.2023 згідно платіжної інструкції №26 були перераховані кошти в сумі 5 000 000,00 грн для використання позивачем для оплати додаткових послуг, а тому останній мав використати вказані кошти для покриття понесених витрат, у тому числі за договором №ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ від 07.06.2022.

5. Так, як убачається із платіжної інструкції №26 від 25.10.2023 на суму 5 000 000,00 грн, яку відповідач долучив до відзиву на підтвердження здійснення оплати наданих послуг, суд зазначає, що вказана платіжна інструкція не підтверджує факту сплати послуг за договором №ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ про надання послуг з ремонту вантажних від 07.06.2022, з огляду на те, що містить інше призначення платежу, а саме: «оплата з/д тариф, код платника №8238521, згідно договору №99-043821306/2023-0002 від 01.02.2023». Доказів того, що відповідач звертався до позивача з листами про зарахування вказаних грошових коштів саме за договором, який є предметом розгляду даної справи, матеріали справи не містять та відповідачем суду таких доказів, у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, суду не надано.

6. Крім цього, суд зазначає, що згідно відповіді філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» за №ЄРЦ-05/1790 від 04.04.2024 станом на 01.04.2024 у відповідача наявна перед позивачем заборгованість за надані послуги з організації перевезень вантажів залізничним транспортом у розмірі 20 423 969,30 грн та окремо пеня - 2 457 460,30 грн.

7. Враховуючи зазначене вище надані відповідачем докази не спростовують факту наявності в нього заборгованості за надані позивачем послуги за договором №ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ про надання послуг з ремонту вантажних вагонів від 07.06.2022 у загальній сумі 286 626,17 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

8. Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 по справі №910/2108/24, ТОВ "МГК Рейл" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 у справі №910/2108/24, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

9. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, на таке:

10. Відповідачем на розрахунковий рахунок «Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень» ще 25.10.2023 були перераховані кошти для їх використання AT «Укрзалізниця» для оплати додаткових послуг, які Позивач мав би використати (зарахувати) для покриття понесених ним витрат у тому числі за Договором № ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ про надання послуг з деповського ремонту вагонів, чого Позивачем зроблено не було.

11. Відповідач вважає, що ним жодним чином не порушені зобов`язання за Договором від 07.06.2022 укладеного між виробничим підрозділом ремонтне вагонне депо Шепетівка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» AT «Укрзалізниця» (далі - Позивач/Виконавець) та ТОВ «МГК Рейл» (далі-Відповідач/Замовник) укладено договір № ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ про надання послуг з деповського ремонту вагонів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

12. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2024 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: Яценко О.В. (головуючий суддя), Палій В.В., Хрипун О.О.

13. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МГК Рейл" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 у справі №910/2108/24; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи

14. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

15. 07.06.2022 між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір №ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ про надання послуг з ремонту вантажних вагонів (надалі - договір), відповідно до п.1.1. якого виконавець зобов`язується, за завданням замовника на підставі та на умовах цього договору виконати деповський ремонт вантажних вагонів замовника (надалі - послуги) силами та на базі виробничого підрозділу виконавця - ремонтне вагонне депо Шепетівка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» AT «Укрзалізниця» (надалі -ВЧДР-6 Шепетівка), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

16. Кількість вантажних вагонів, рід вагонів, графік їх надання виконавцю для надання послуг визначається у погодженому сторонами графіку подачі вантажних вагонів у ремонт (надалі- графік), (додаток №1 до цього договору) (п. 1.2 договору).

17. Відповідно п.5.2. договору, остаточна вартість ремонту за цим договором визначається відповідно до фактично понесених витрат виконавця згідно з фактичними калькуляціями, які складають ВЧДР-6 Шепетівка. Зі сторони виконавця акти приймання-передачі наданих послуг (актів виконаних робіт), а також усі інші документи, які передбачені умовами цього договору, підписуються уповноваженими представниками виконавця.

18. Згідно п.5.3. витрати виконавця з подачі вагонів від залізничної станції Шепетівка залізниці до ВЧДР-6 Шепетівка, від ВЧДР-6 Шепетівка до станції, зазначеної у заявці замовника, оплачуються замовником за окремим(и) рахунком(и) виконавця протягом двадцяти календарних днів з дати виставлення рахунку. Якщо через затримку вагонів замовника (з його вини) на станційних коліях виробничого підрозділу виконавця - вагонному депо нараховується відповідна плата (згідно з вимогами Правил користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1), яка підлягає відшкодуванню у повному обсязі замовником за весь час знаходження (простою) вагонів на коліях залізничної станції примикання Шепетівка або на підходах до неї за наданими виконавцем підтверджуючих документів.

19. Відповідно п.5.4. договору розрахунки щодо плати за користування та зберігання вагонів за весь час знаходження (простою) не ремонтопридатних вагонів замовника на коліях залізничної станції або на підходах до неї за надані послуги здійснюються замовником на умовах передоплати через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» шляхом обліку надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг відповідно до Правил розрахунків за перевезення вантажів, які затверджено наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085 та відповідного договору.

20. У пункті 5.6. договору сторонами погоджено, що замовник сплачує плату за знаходження (простій) вагонів замовника на коліях ВЧДР-6 Шепетівка за весь термін простою вагонів в очікуванні узгодження питань щодо ремонту (або відправки). Розрахунок плати за простій вагонів на коліях ВЧДР-6 Шепетівка проводиться з моменту подачі вагонів згідно з формами ГУ-45, ГУ-46 та на підставі акту довільної форми, який складається працівниками ВЧДР-6 Шепетівка із зазначенням у ньому номерів вагонів, часу простою, часу його закінчення та причин. Понаднормовий простій вагонів на тракційних коліях ВЧДР-6 Шепетівка розраховується з застосуванням Збірника тарифів перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356. Понаднормовий простій вагонів на станції з вини замовника оплачується згідно з документами, наданими станцією.

21. Згідно п.5.8. договору замовник здійснює 100% передоплату вартості робіт протягом 2-х (двох) банківських днів з моменту отримання рахунку замовником, окремо за кожний вагон (партію вагонів). Сума передоплати визначається виробничим підрозділом виконавця - ВДЧР-6 Шепетівка, на підставі даних про кількість та планову вартість ремонту вагону (в тому числі чотирьох колісних пар за ціною середнього ремонту з обточуванням) замовника, розраховується згідно пункту 5.1. договору з урахуванням ПДВ та не є остаточною ціною ремонту. Остаточна вартість ремонту визначається за актами приймання - передачі наданих послуг (актами виконаних робіт) та окремими рахунками за послуги, що виконані у межах цього договору. Остаточний розрахунок за цим договором між сторонами проводиться протягом двадцяти календарних днів з дати підписання акту (актів) приймання-передачі наданих послуг (акту(ів) виконаних робіт). Плата за відповідальне зберігання в звітному періоді усіх запчастин, що знаходяться на відповідальному зберіганні, нараховується виконавцем згідно калькуляції ВЧДР-6 Шепетівка, з врахуванням розділу 2 «Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування» Збірника тарифів перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги» (далі Збірник), який затверджено наказом Мінтрансзв`язку України від 26.03.2009 №317, та оплачується замовником протягом 5-ти (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку від виконавця та акту приймання-передачі наданих послуг (акт виконаних робіт), щодо зберігання запчастин.

22. Згідно з п. 5.10. договору орієнтовна сума договору, відповідно до додатку 2 до цього договору, складає 15 561 718, 20 грн з ПДВ. Орієнтовна сума договору визначається на підставі даних про кількість вагонів та планову вартість ремонту вагону (в тому числі чотирьох колісних пар за ціною середнього ремонту з обточуванням) на дату укладання договору.

23. Відповідно п.7.3. договору за несвоєчасне виконання (порушення) грошового зобов`язання, у тому числі прострочення його виконання, замовнику нараховується пеня від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

24. Договір набирає чинності з моменту його укладання, тобто з дня його підписання сторонами та відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 1 січня 2022 року і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині розрахунків - до повного виконання (п.9.1. договору).

25. Як зазначає позивач відповідачем без проведення попередньої оплати на адресу виконавця для виконання робіт направлено такі вагони: 12.09.2022 вагон №75084798, 24.09.2022 вагон №75083691, 04.10.2022 вагон №75084095, 15.10.2022 вагон №75083790, 24.10.2022 вагон №75098798.

26. По прибуттю вагонів на станцію ремонту, на них були оформлені повідомлення про ремонт або технічне обслуговування вагону (форма ВУ-23М) №4190 від 12.09.2022, №4252 від-24.09.2022, №4791 від 04.10.2022, №4807 від 15.10.2022, №4849 від 24.10.2022, які свідчать про прийом зазначених вагонів в ремонт. По закінченню ремонту були складені повідомлення про приймання вантажних вагонів із ремонту (форма ВУ-36М) №7 від 07.12.2022, №14 від 09.12.2022, №48 від 21.12.2022, №17 від 13.01.2023, №34 від 14.11.2022.

27. Як зазначає позивач оплата за ремонт вагонів №№ 75084798, 75083691, 75084095, 75083790, 75098798 була здійснена відповідачем у повному обсязі, а тому заборгованість перед позивачем за ремонт вказаних вагонів відсутня.

28. Одночасно, за час знаходження вагонів у виконавця (позивача), останній нарахував замовнику (відповідачу) 286 770,41 грн плати за користування вагонами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу згідно пам`яток про подавання/забирання вагонів і актів загальної форми, а саме:

29. 1) плату за користування вагоном №75083691 протягом перших 15 діб (360 годин) було включено до відомості плати за користування вагонами №11100573, які представник відповідача підписав без зауважень. Плату за користування вагоном №75083691 протягом кожних наступних 5 діб (120 годин) було включено до відомостей плати за користування вагонами №№15100580, №20100594, 251000604, 30100617, 04110631, 09110645, 14110664, 19110677, 24110685, 29110697, 04120711, а також за 52 год. 38 хв. до відомості за користування вагонами №08120724, які представник відповідача підписав без зауважень.

30. 2) плату за користування вагоном №75084095 протягом перших 15 діб (360 годин) було включено до відомості плати за користування вагонами №20100594, які представник відповідача підписав без зауважень. Плату за користування вагоном №75084095 протягом кожних наступних 5 діб (120 годин) було включено до відомостей плати за користування вагонами №№20100594, 25100604, 30100617, 04110631,09110645, 14110664, 19110677, 24110685, 29110697, 04120711, 09120727, 14120740, 19120750, а також за 29 год. 54 хв. до відомості за користування вагонами №22120759, які представник відповідача підписав без зауважень.

31. 3) плату за користування вагоном №75083790 протягом перших 15 діб (360 годин) було включено до відомості плати за користування вагонами №01110621, які представник відповідача підписав без зауважень. Плату за користування вагоном №75083790 протягом кожних наступних 5 діб (120 годин) було включено до відомостей плати за користування вагонами №№05110634, 10110648, 16110669, 20110679, 25110687, 11120731, 05120714, 30110703, 15120741, 20120754, 26120769, а також за 81 год. 21 хв. до відомості за користування вагонами №13010025, які представник відповідача підписав без зауважень.

32. 4) плату за користування вагоном №75098798 за 26год. 45хв. було включено до відомості за користування вагонами №16110667, які представник відповідача підписав без зауважень. Плату за користування вагоном №75084798 за 322 год. 43 хв. було включено до відомості за користування вагонами №09120728, які представник відповідача підписав без зауважень.

33. Також позивачем була складена пам`ятка про забирання вагонів (форми ГУ-45) №271, згідно якої визначено плату за подавання та забирання вагону №75098798. Вказана плата нарахована на підставі відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу №16110668 за 14.11.2022.

34. На підставі відомостей користування вагонами та відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу позивачем були складені рахунки та акти виконаних робіт, а саме: рахунок №50/401 від 30.09.2022 та акт виконаних робіт №50 від 30.09.2022 на суму 296,16 грн, рахунок №52/401 від 31.10.2022 та акт виконаних робіт №52 від 31.10.2022 на суму 67 872,72 грн, рахунок №36/401 від 30.11.2022 та акт виконаних робіт №36 від 30.11.2022 на суму 116 939,92 грн, рахунок №68/401 від 30.11.2022 та акт виконаних робіт №68 від 30.11.2022 на суму 981,61 грн, рахунок №55/401 від 31.12.2022 та акт виконаних робіт №55 від 31.12.2022 на суму 96 683,88 грн, рахунок №50/401 від 31.01.2023 та акт виконаних робіт №50 від 31.01.2023 на суму 3 996,12 грн, а всього на суму 286 770,41 грн. Вказані документи направлені позивачем відповідачу 08.02.2023 за вих.№58, що підтверджується описом вкладення зі штампом поштового відділення та поштою накладною АТ «Укрпошта» №760.

35. Як зазначає позивач, у зв`язку з тим, що відповідач частково оплатив рахунок № 50/401 від 30.09.2022 на суму 144,24 грн, загальна сума заборгованості за користування вагонами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу становить 286 626,17 грн (286 770,41 грн-144,24 грн), у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу пеню на суму 73 484,03 грн.

36. З метою досудового врегулювання спору 11.07.2023 позивач звернувся до відповідача з претензією №б/н в якій просив терміново перерахувати заборгованість за договором у розмірі 286 626,17 грн та пеню в розмірі 73 484,03 грн, а всього 360 110,20 грн. Направлення претензії підтверджується описом вкладення зі штампом поштового відділення та поштою накладною АТ «Укрпошта» №152.

37. Предметом даного спору є, зокрема, вимоги позивача до відповідача про стягнення 286 626,17 грн заборгованості зі плати за користування вагонами за подавання, забирання вагонів і маневрову роботу згідно відомостей за користування вагонами підписаними сторонами на підставі яких позивачем складені та підписані наступні акти і рахунки: рахунок №50/401 від 30.09.2022 та акт виконаних робіт №50 від 30.09.2022 на суму 296,16 грн, рахунок №52/401 від 31.10.2022 та акт виконаних робіт №52 від 31.10.2022 на суму 67 872,72 грн, рахунок №36/401 від 30.11.2022 та акт виконаних робіт №36 від 30.11.2022 на суму 116 939,92 грн, рахунок №68/401 від 30.11.2022 та акт виконаних робіт №68 від 30.11.2022 на суму 981,61 грн, рахунок №55/401 від 31.12.2022 та акт виконаних робіт №55 від 31.12.2022 на суму 96 683,88 грн, рахунок №50/401 від 31.01.2023 та акт виконаних робіт №50 від 31.01.2023 на суму 3 996,12 грн.

38. Відповідач не заперечує факту надання позивачем послуг на вказану суму, однак зазначає, що позивачем не враховано, що 01.02.2023 між сторонами було укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом №43821306/2023-0002 на виконання якого відповідачем на розрахунковий рахунок «Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень» 25.10.2023 згідно платіжної інструкції №26 були перераховані кошти в сумі 5 000 000, 00 грн для використання позивачем для оплати додаткових послуг, а тому останній мав використати вказані кошти для покриття понесених витрат, у тому числі за договором №ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ від 07.06.2022.

39. Так, як убачається із платіжної інструкції №26 від 25.10.2023 на суму 5 000 000, 00 грн, яку відповідач долучив до відзиву на підтвердження здійснення оплати наданих послуг, суд зазначає, що вказана платіжна інструкція не підтверджує факту сплати послуг за договором №ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ про надання послуг з ремонту вантажних від 07.06.2022, з огляду на те, що містить інше призначення платежу, а саме: «оплата з/д тариф, код платника №8238521, згідно договору №99-043821306/2023-0002 від 01.02.2023». Доказів того, що відповідач звертався до позивача з листами про зарахування вказаних грошових коштів саме за договором, який є предметом розгляду даної справи, матеріали справи не містять та відповідачем суду таких доказів, у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, суду не надано.

40. Крім цього, суд зазначає, що згідно відповіді філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» за №ЄРЦ-05/1790 від 04.04.2024 станом на 01.04.2024 у відповідача наявна перед позивачем заборгованість за надані послуги з організації перевезень вантажів залізничним транспортом у розмірі 20 423 969,30 грн та окремо пеня - 2 457 460,30 грн.

41. Враховуючи зазначене вище надані відповідачем докази не спростовують факту наявності в нього заборгованості за надані позивачем послуги за договором №ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ про надання послуг з ремонту вантажних вагонів від 07.06.2022 у загальній сумі 286 626, 17 грн.

42. Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується факт наявності у відповідача заборгованості в розмірі 286 626, 17 грн, доказів її погашення відповідачем, у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, суду не надано та наявність вказаної заборгованості не спростовано, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основної заборгованості.

43. Крім цього, за порушення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 21.10.2022 по 30.06.2023 у розмірі 73 484,03 грн.

44. відповідно п.7.3. договору за несвоєчасне виконання (порушення) грошового зобов`язання, у тому числі прострочення його виконання, замовнику нараховується пеня від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

45. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, за загальний період з 21.10.2022 по 30.06.2023 за кожним рахунком і актом окремо, в розмірі 73 484,03 грн, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

46. Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції правильно визначив і застосував норми матеріального та процесуального права при вирішені спору у цій справі.

47. Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

48. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

49. У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

50. При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

51. Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

52. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

53. Статті 626, 628, 629 ЦК України визначають, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

54. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

55. Відповідно до ст. 638 ЦК України (у редакції, чинній станом на момент укладення договору), яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

56. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

57. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

58. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

59. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

60. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

61. За визначенням ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

62. Частиною 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення Глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

63. Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

64. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

65. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ним на розрахунковий рахунок «Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень» ще 25.10.2023 були перераховані кошти для їх використання AT «Укрзалізниця» для оплати додаткових послуг, які Позивач мав би використати (зарахувати) для покриття понесених ним витрат у тому числі за Договором № ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ про надання послуг з деповського ремонту вагонів, чого Позивачем зроблено не було.

66. Відповідач вважає, що ним жодним чином не порушені зобов`язання за Договором від 07.06.2022 укладеного між виробничим підрозділом ремонтне вагонне депо Шепетівка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» AT «Укрзалізниця» (далі - Позивач/Виконавець) та ТОВ «МГК Рейл» (далі-Відповідач/Замовник) укладено договір № ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ про надання послуг з деповського ремонту вагонів.

67. Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими твердженнями відповідача, у зв`язку з таким:

68. Відповідач зазначив, що 01 лютого 2023 року між АТІ «Українська залізниця» і ТОВ «МГК РЕЙЛ» був укладений договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43821306/2023-0002.

69. 25.10.2023 ТОВ «МГК РЕЙЛ» перерахувало на спеціальний рахунок AT «Укрзалізниця» UA 62 3004 6500 0000 0260 3330 2166 7, визначений сторонами в договорі, грошові кошти у розмірі 5 000 000,00 грн. на виконання взятих на себе зобов`язань, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.10.2023 №26.

70. Предметом Договору №43821306/2023-0002 є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних зі організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях(експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 Договору). Договір, розміщений на офіційній сторінці філії ЦТЛ за посиланням: https://uz-cargo.com/contractcarriage.html). (

71. Згідно п. 1.5. Договір є публічним договором, за яким Перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійснення перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

72. Відповідно до п. 1.7 Договору, він укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) 1 другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, 1 що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору.

73. Після укладання Договору Замовнику присвоюються коди: Відправника/одержувача, платника та відкривається особовий рахунок з ідентичним номером.

74. За умовами п. 4.2 договору Оплата послуг відповідно до Договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Перевізника, вказаний в розд. 14 Договору. Датою надходження платежів вважається дата зарахування коштів обслуговуючим банком на поточний рахунок Перевізника зі спеціальним режимом використання.

75. Згідно з п. 12.1 Договору він діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається Перевізником в повідомленні про оприлюднення Договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору. На звернення Замовника умови Договору застосовуються до відносин з Замовником, які виникли між Сторонами до його укладення та введення в дію.

76. Таким чином, Договір №43821306/2023-0002 розповсюджує свою силу на взаємовідносини, які склалися між сторонами, виключно, з 01.02.2023 і не має жодного відношення до правовідносин, які складися між сторонами на підставі Договору №ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ про надання послуг з деповського ремонту вагону та стягнення заборгованості в розмірі 286 770,41грн. з ПДВ.

77. Перерахунок 5 000 000,00 грн. коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом був здійснений на умовах попередньої оплати.

78. Відповідно до істотних умов Договору №43821306/2023-0002 від 01.02.2023 Сторони узгодили саме цей вид розрахунків.

79. З останнього слідує, що Перевізник надає послуги перевезення за умови наявності на особовому рахунку Замовника коштів, достатніх для оплати запланованих Замовником об`єму перевезень. При чому, розмір попередньої оплати визначається самим Замовником на підставі цін і діючих тарифів, про величину який останній дізнається з офіційного сайту Перевізника.

80. Це підтверджується також тим, що в платіжній інструкції від 25.10.2023 №26 Відповідач вказав призначення платежу, як оплата та з/д тариф, код платника №8238521, згідно Договору № 99-43821306/2023-0002 від 01.02.2023. Про погашення заборгованості, яка виникла у Відповідача перед Позивачем за минулі періоди в призначенні платежу не вказано.

81. Окрім того, регіональна філія «Південно-Західна залізниця» отримала відповіді від ремонтного вагонного депо Шепетівка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» AT «Укрзалізниця» та філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» AT «Укрзалізниця», в яких зазначено, що станом на 28.03.2024 року згідно виставлених рахунків по договору №ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ від 07.06.2022року в сумі 286 626,17 грн. заборгованість не оплачена.

82. Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку щодо того, що відповідно до платіжної інструкції №26 від 25.10.2023 на суму 5 000 000, 00 грн, яку відповідач долучив до відзиву на підтвердження здійснення оплати наданих послуг, суд зазначає, що вказана платіжна інструкція не підтверджує факту сплати послуг за договором №ПЗ/ВЧДР-6-225298/НЮ про надання послуг з ремонту вантажних від 07.06.2022, з огляду на те, що містить інше призначення платежу, а саме: «оплата з/д тариф, код платника №8238521, згідно договору №99-043821306/2023-0002 від 01.02.2023». Доказів того, що відповідач звертався до позивача з листами про зарахування вказаних грошових коштів саме за договором, який є предметом розгляду даної справи, матеріали справи не містять та відповідачем суду таких доказів, у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, суду не надано.

83. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

84. Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

85. У ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

86. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

87. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

88. Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

89. Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

90. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

91. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

92. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

93. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

94. 17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів" .

95. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

96. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

97. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

98. Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

99. Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

100. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20.

101. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

102. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у якості підтвердження або заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду у від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).

103. На підставі наявних у справі доказів у сукупності місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про те, що порушення відповідачем умов укладеного правочину - породило для відповідача обов`язок по оплаті основного боргу та штрафних санкцій, передбачених цим правочином.

104. З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення основного боргу та штрафних санкцій, у зв`язку з їх доведеністю позивачем в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України.

105. За таких обставин, колегією суддів апеляційної інстанції визнається правильним висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю.

106. З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення відхиляються апеляційним господарським судом як необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження.

107. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

108. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

109. У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

110. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

111. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 по справі №910/2108/24 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

112. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МГК Рейл" відсутні.

Судові витрати

113. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

114. Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МГК Рейл" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 по справі №910/2108/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 04.09.2024.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.О. Хрипун

В.В. Палій