ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

05.09.2024м. ДніпроСправа № 904/2394/24

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Литвякова Віктора Леонтійовича, м. Дніпро

Третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про усунення перешкод у користуванні майном

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача Романчук М.М.

від відповідача Сиромятников Е.О.

від третьої особи не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Дніпровська міська рада (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Литвякова Віктора Леонтійовича (далі - Відповідач) в якому просить суд:

- усунути Дніпровській міській раді перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: вул. Янтарна, 40 Д у м. Дніпро шляхом знесення самочинно побудованних будівель та споруд автостояночного комплексу, що складається з: службової будівлі літ. А-1, ганок літ. а, диспетчерська літ. Д, сходи літ. д, охоронно-сторожева будівля літ. X-1, ганок літ. х, ганок літ. х1, гараж літ. Б, навіс літ. В, навіс літ. Г, кіоск літ. Е, навіс літ. Ж, навіс літ. З, сарай літ. И, навіс літ. К, сарай літ. Л, гараж літ. М, гараж літ. Н, сарай літ. О, сарай літ. П, навіс літ. С, навіс літ. Т, навіс літ. Ш, кіоск літ. Щ, навіс літ. Ч, вбиральня літ. Ф, сарай літ. Ц, будівля охорони літ. Ю, кіоск літ. Я, споруди № 1-7,1 (після реконструкції), загальною площею 959, 3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок ФОП Литвякова Віктора Леонтійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ).

- припинити право володіння ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, а саме: будівлі та споруди автостояночного комплексу, що складається з: службової будівлі літ. А-1, ганок літ. а, диспетчерська літ. Д, сходи літ. д, охоронно-сторожева будівля літ. Х-1, ганок літ. х, ганок літ. х1, гараж літ. Б, навіс літ. В, навіс літ. Г, кіоск літ. Е, навіс літ. Ж, навіс літ. З, сарай літ. И, навіс літ. К, сарай літ. Л, гараж літ. М, гараж літ. Н, сарай літ. О, сарай літ. П, навіс літ. С, навіс літ. Т, навіс літ. Ш, кіоск літ. ІД, навіс літ. Ч, вбиральня літ. Ф, сарай літ. Ц, будівля охорони літ. Ю, кіоск літ. Я, споруди № 1-7, І (після реконструкції), загальною площею 959,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне нерухоме майно було побудоване ОСОБА_2 на земельній ділянці комунальної власності, яка не була відведена для вказаної мети та без введення об`єкта в експлуатацію, що вказує на самочинність зведення зазначеного об`єкта та відсутність правових підстав набуття права власності на зазначене майно.

З огляду на викладене, посилаючись, в тому числі на судову практику Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справах № 509/11/17№201/2471/20, Позивач звернувся з вимогою про знесення самочинного будівництва (ст. 376 ЦК України) до набувача (нового власника) відповідної забудови, яким на час розгляду справи є Відповідач (ФОП Литвяков В.Л.).

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, на розгляді Великої Палати Верховного Суду знаходиться справа №914/1785/22 за касаційною скаргою Львівської міської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2024.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.05.2024 у справі №914/1785/22 наведені підстави передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, зокрема, зазначено, що за змістом статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій цієї статті особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, також прямо визначені статтею 376 Цивільного кодексу України.

Частинами третьою-п`ятою статті 376 Цивільного кодексу України, відповідно, встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо ж власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Отже, знесення самочинно побудованого спірного об`єкта нерухомості відповідно до частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України є належним та ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво.

Формулювання положень статті 376 Цивільного кодексу України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.

Ураховуючи наведене, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки (частина друга статті 152 Земельного кодексу України).

Висновки щодо способу захисту прав власника земельної ділянки у разі зведення на ній самочинного будівництва шляхом задоволення вимоги про знесення самочинно побудованого нерухомого майна є усталеними в судові практиці Верховного Суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №916/1174/22, від 20.07.2022 у справі №923/196/20, Верховного Суду від 06.11.2019 у справі №910/14328/17, від 01.07.2020 у справі №755/3782/17, від 02.06.2021 у справі №910/14524/19).

У той же час, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дотримується правової позиції, що у питанні визначення належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва не забудовника, а саме останнього набувача такого об`єкта, який зареєстрував за собою право власності на самочинне будівництво (див. постанови від 02.06.2021 у справі №509/11/17, від 30.09.2022 у справі №201/2471/20, від 15.03.2023 у справі №205/213/22, від 05.04.2023 у справі №199/6251/18, від 31.05.2023 у справі №201/4483/20).

Судова колегія Касаційного господарського суду звернула увагу, що згідно з вимогами цивільного законодавства України самочинно збудовані будівлі не є об`єктом цивільних прав, відповідно, не можуть вільно відчужуватися. До того ж, положення частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України обмежують коло осіб, зобов`язаних знести об`єкт самочинного будівництва, їх забудовником. Отже, застосування положень частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України призводить до вирішення спору між особою - власником земельної ділянки та особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

Виходячи з викладеного, колегія суддів Касаційного господарського суду вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.06.2021 у справі №509/11/17, від 30.09.2022 у справі №201/2471/20, від 15.03.2023 у справі №205/213/22, від 05.04.2023 у справі №199/6251/18, від 31.05.2023 у справі №201/4483/20, про те, що належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва є останній набувач такого об`єкта, який зареєстрував за собою право власності на самочинне будівництво, а не його забудовник.

Ухвалою від 03.07.2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу №914/1785/22 за касаційною скаргою Львівської міської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2024, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 18.09.2024.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справі №570/3439/16-ц, від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц, від 30.01.2019 у справі №552/6381/17, від 01.04.2020 у справі №520/13067/17, від 03.04.2024 у справі №917/1212/21), тобто встановлення особи, до якої належить подавати позов, безпосередньо впливає на результат вирішення спору у таких правовідносинах і може стати підставою для скасування судових рішень.

Пунктом 7 частини 1 статті 228 ГПК України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Правовідносини, спір із приводу яких вирішується в даній справі, є подібними до правовідносин, що є предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду по справі №914/1785/22, а відтак, суд убачає підстави для зупинення провадження у справі № 904/2394/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/1785/22

В підготовчому засіданні 05.09.2024 року в порядку ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Керуючись статтями 228, 229, 233, 234, Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №904/2394/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №914/1785/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення 05.09.2024 року та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складно 09.09.2024

Суддя О.В. Ліпинський