РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2024Справа № 910/2116/21 (367/4287/19)

За позовом ОСОБА_1

(ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

до Приватного акціонерного товариства «Укртранс»

(ідентифікаційний код: 22890514)

про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

у межах справи № 910/2116/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН»

(ідентифікаційний код: 42567894)

до Приватного акціонерного товариства Автомобільна компанія «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514)

про банкрутство

Суддя Омельченко Л.В.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/2116/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» (ідентифікаційний код: 42567894) до Приватного акціонерного товариства Автомобільна компанія «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) про банкрутство.

20.05.2024 з Ірпінського міського суду Київської області надійшли матеріали справи № 367/4287/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Укртранс» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні разом з відповідною ухвалою про передачу справи за підсудністю.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що з 15.04.2016 по 03.05.2017 він перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством Автомобільна компанія «Укртранс» на посаді водія. 03.05.2017 ОСОБА_1 було звільнено з посади за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України), але при звільнені позивачу не було виплачено заробітну плату.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2024 справу № 910/2116/21 (367/4287/19) передано для розгляду судді Омельченку Л.В.

Ухвалою суду від 27.05.2024 було прийнято до розгляду у межах справи № 910/2116/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Автомобільна компанія «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) справу № 910/2116/21 (367/4287/19) за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Укртранс» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористався, з будь-якими заявами до суду не звертався. Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 12 305,2 грн - невиплаченої заробітної плати та 165 823,68 грн - середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.05.2017 по 17.04.2019.

Позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах з 15.04.2016. Відповідно до запису у трудовій книжці (Наказ № 34к від 14.04.2016) він був прийнятий до ПАТ Автомобільна компанія «Укртранс» на посаду водія третього класу автоколони для виконання міжміських та міжнародних перевезень вантажів. За наказом відповідача від 03.05.2017 був звільнений з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Відповідно до довідки відповідача про особовий рахунок працівника та розрахункових листів за березень, квітень, травень 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 12 305,2 грн.

Належних доказів про виплату позивачу заробітної плати в загальній сумі: 12 305,2 грн відповідач суду не надав.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з виплати заробітної плати відповідачем у нього утворилася заборгованість перед позивачем.

На підтвердження вимог позивачем було подано наступні документи:

- паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 (копія);

- трудова книжка Олексієнка І.М. ( копія);

- розрахункові листи за березень, квітень, травень 2017 року ОСОБА_1 ( копія);

- особовий рахунок ОСОБА_1 .

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У відповідності до ст. 47 Кодексу законів про працю України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно зі ст. ст. 116-117 Кодексу законів про працю, України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Постановою Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Відповідно до наведеного позивачем у позові та перевіреного судом розрахунку, який ніким і нічим по справі не спростований, загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за визначений позивачем період з 03.05.2017 по 17.04.2019 становить 165 823,68 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) про стягнення з відповідача 12 305,2 грн - невиплаченої заробітної плати та 165 823,68 грн середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Щодо судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від уплати судового збору. Водночас, відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Відповідно до п. п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1-го розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст. 47, 115, 116, 117 Кодексу законів про працю, ст. ст. 3, 12, 73, 76, 232, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) про стягнення з Приватного акціонерного товариства Автомобільна компанія «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) заборгованості по заробітній платі у розмірі 12 305,2 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 165 823,68 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) 12 305,2 грн невиплаченої заробітної плати та 165 823,68 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Автомобільна компанія «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) в дохід бюджету судовий збір в сумі 2 487,36 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом двадцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 03.09.2024.

Суддя Л.В. Омельченко