ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2024 Справа № 914/451/24

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Регіональна газова компанія», м. Київ

до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

про: стягнення 306 701, 05 грн

Суддя Манюк П.Т.

за участю секретаря Клим О.Ю.

Представники:

від позивача: Зіньковська Наталія Вікторівна представник,

від відповідача: Куцик Віталій Богданович представник.

Товариство з обмеженою відповідальністю Регіональна газова компанія звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз про стягнення 306 701, 05 грн.

Ухвалою суду від 20.02.2024 відкрито провадження у справі № 914/451/24 за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 18.03.2024 року.

Хід розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду, зокрема ухвалою суду від 20.05.2024 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 17.06.2024 року.

Ухвалою суду від 17.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 05.08.2024 року.

Ухвалою суду від 05.08.2024 розгляд справи по суті відкладено на 02.09.2024 року.

У судове засідання 02.09.2024 представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та в усних поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання 02.09.2024 з`явився, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві та заперечені на відповідь на відзив.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 02.09.2024 справу розглянуто по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю Регіональна газова компанія (надалі позивач, виконавець) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз (надалі відповідач, замовник) про стягнення 306 701, 05 грн за договором від 30.09.2019 № 07/082-119/19-ІТ/38А790-1692-20 (надалі договір).

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що у період вересень-листопад 2023 року ним надавались послуги відповідачу в межах вищевказаного договору, проте відповідачем не було здійснено оплату наданих послуг у розмірі 263 538, 00 грн.

Позивач звертає увагу суду, що відповідно до умов договору, ним було направлено відповідачу акти наданих послуг, які АТ Львівгаз не було підписано, проте і не було надіслано у трьох денний термін позивачу мотивованої відмови від підписання таких актів згідно з пунктом 2.7. договору.

На думку позивача, якщо відповідачем акти наданих послуг не були підписані у термін зазначений у договорі, то такі, відповідно до п. 2.7. договору, вважаються підписаними, а послуги наданими, відтак підлягають оплаті.

Зважаючи на те, що відповідачем не було здійснено оплату за надані послуги за період вересень-листопад 2023 року у розмірі 263 538, 00 грн, позивач також здійснив нарахування пені, відповідно до пункту 4.2. договору, у розмірі 33 966, 16 грн, 3 080, 37 грн - 3 % річних та 6 116, 52 грн інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Відповідач позовні вимоги заперечив у повному обсязі, та зазначає, що ТзОВ «Регіональна газова компанія» в односторонньому порядку припинила надання послуг за договором ще з 04.09.2023 року. Отже, враховуючи одностороннє порушення умов договору зі сторони позивача, АТ Оператор газорозподільної системи Львівгаз не підписувало акти за вказаний період, оскільки послуги не отримувало.

Також відповідач зазначає, що умовами договору не передбачено можливості ТзОВ «Регіональна газова компанія» в односторонньому порядку припиняти надання послуг, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити повністю, виходячи із таких мотивів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» 30.09.2019 укладено договір № 07/082-119/19-ІТ/38А790-1692-20.

Згідно з п. 1.1. договору виконавець зобов`язується надати, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити на умовах та в порядку, передбаченому цим договором послуги замовника.

У відповідності до п. 1.2 договору послуги, що надаються в межах цього договору:

- розмежування прав доступу користувачів до ресурсів корпоративної мережі;

- виправлення помилок в роботі корпоративної комп`ютерної мережі та усунення аварійних випадків;

- налаштування комутаторів рівня ядра мережі;

- налаштування комутаторів рівня доступу користувачів;

- налаштування маршрутизаторів та протоколів маршрутизації;

- моніторинг працездатності телекомунікаційного обладнання та комп`ютерної мережі;

- налаштування та супроводження віддаленого доступу до корпоративної мережі за технологією віртуальної приватної мережі (VPN).

Згідно з пунктом 2.1 договору, у 2023 році за надані за цим договором послуги замовник щомісячно сплачує виконавцю кошти в сумі 87 846, 00 грн, в тому числі ПДВ 14 641, 00 грн. Строк проведення розрахунків складає 90 календарних днів після завершення звітного місяця.

Згідно з додатковою угодою від 01.06.2022 № 2 до даного договору, сторони домовилися викласти пункт 2.1. договору у наступній редакції: У 2023 році за надані за цим договором послуги замовник щомісячно сплачує виконавцю кошти в сумі 87 846, 00 грн, в тому числі ПДВ 14 641, 00 грн. Строк проведення розрахунків - до 25 числа місяця, що передує місяцю користування програмними продуктами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п. 3.2. договору, виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за цим договором. Замовник на підставі положень п. 3.3 договору зобов`язаний серед іншого своєчасно та в повному обсязі проводити оплати за цим договором.

Відповідно до п. 2.2. договору, за підсумками звітного місяця виконавець складає акт приймання-передачі, який до 7 числа місяця наступного за звітним, надає замовнику.

Згідно з п. 2.2. додатку 1 до договору сторони домовилися про те, що при виконанні умов договору будуть здійснювати документообіг у формі електронних документів, для підтвердження описаних в них господарських операцій з використанням системи, зазначеної у п. 1.1. цього додатку.

Відповідно до п. 2.6 додатку 1 Е-документи (акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)) вважаються прийнятими та набирають чинності у випадку, якщо замовник протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання не відхилив та не надіслав виконавцю мотивованої відмови від таких Е-документів. Мотивована відмова надсилається замовником через механізм відхилення Е-документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини такого відхилення.

Як встановлено судом, позивач надав відповідачу у період з вересня по листопад 2023 року послуги, передбачені договором, на загальну суму 263 538, 00 грн, що підтверджується актами надання послуг від 30.09.2023 № РЕЯ73001764 на суму у розмірі 87 846, 00 грн, від 31.10.2023 № РЕЯ73001969 на суму у розмірі 87 846, 00 грн та від 30.11.2023 № РЕЯ73002162 на суму у розмірі 87 846, 00 грн, які сформовано та направлено до АТ «Львівгаз» за допомогою системи електронного документообігу «M.E.Doc» у вигляді електронних документів (Е-документи).

Як встановлено судом, дані акти підписані позивачем та отримані АТ "Львівгаз", на підтвердження чого до матеріалів справи долучені роздруківки протоколів руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій з системи електронного документообігу «М.Е.Dос», однак не підписані відповідачем.

Згідно з п. 2.7. додатку 1 у разі якщо протягом 3 (трьох) робочих днів, або іншого передбаченого договором строку, виконавець не отримав від замовника підписаних ЕП Е-документів (актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)), які були підписані ЕП виконавцем та надіслані замовнику, та якщо замовник протягом 3 (трьох) робочих днів не надіслав виконавцю мотивованої відмови від підписання таких Е-документів, такі Е-документи (Акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), вважаються підписаними обома сторонами.

Суд враховує те, що до актів наданих послуг за вересень-листопад 2023 року відповідач не надавав мотивованої відмови від їх підписання, що передбачено пунктом 2.7 додатку 1 до договору, як наслідок послуги вважаються наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті замовником.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, відповідачем в порушення вимог чинного законодавства та умов договору, не було виконано своє зобов`язання перед позивачем щодо сплати вартості отриманих послуг в період з вересня по листопад 2023 року у загальному розмірі 263 538, 00 грн.

При цьому, суд зауважує, що відповідач не відхиляв акти приймання передачі послуг за спірний період, не надсилав претензій позивачу про порушення умов договору щодо надання послуг, не звертався до суду про зобов`язання позивача виконувати умови договору.

Крім того, пунктом 7.2 договору сторони обумовили, що цей договір може бути розірваний будь-якою стороною шляхом письмового попередження іншої сторони за один місяць до розірвання. Отже, замовник мав змогу у будь-який момент дії договору розірвати такий в односторонньому порядку.

Відтак, належними та допустимими доказами, які підтверджують надання позивачем відповідачу послуг за спірний період є акти приймання-передачі наданих послуг за вересень-листопад 2023 року згідно з договором від 30.09.2019 № 07/082-119/19-ІТ/38А790-1692-20, що вважаються підписаними обома сторонами у відповідності до п. 2.3 договору.

Оскільки до матеріалів справи не долучені докази сплати відповідачем заборгованості за надані послуги, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у загальному розмірі 263 538, 00 грн підлягають до задоволення у повному обсязі.

Щодо доводів відповідача про те, що ТзОВ Регіональна газова компанія в односторонньому порядку припинила надання послуг за договором ще з 4-го вересня, суд звертає увагу, що відповідач не заперечує факту отримання відповідних актів приймання-передачі наданих робіт, однак, заперечує факт використання послуг позивача у спірний період, що підтверджує службовою запискою начальника управління ІТ Сергія Щукіна та його заявою як свідка.

Водночас, всупереч умов укладеного сторонами договору, відповідач не надав суду доказів того, що він складав мотивовану відмову від підписання актів прийому-передачі послуг за спірний період та скеровував таку відмову позивачу.

Таким чином, за відсутності мотивованої відмови від підписання актів надання послуг, послуги вважаються наданими належним чином.

Суд не надає правової оцінки документам, наданих відповідачем, на підтвердження відсутності з 04 вересня 2023 року доступу до серверів, що надавались позивачем за договором № 07/082-119/19-ІТ/38А790-1692-20 від 30.09.2019, оскільки копія службової записки є внутрішнім документом відповідача, який складений його працівником в односторонньому порядку та залежать виключно від його волевиявлення.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, визначених розділом 3 цього договору, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0, 1% від суми простроченого платежу, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 33 966, 16 грн пені.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок розміру пені, суд вказує, що періоди для нарахування, сума заборгованості у такі періоди визначено позивачем правильно, так само як і правильно здійснено арифметичний розрахунок відповідного нарахування. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 33 966, 16 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3 080, 37 грн трьох відсотків річних та 6 116, 52 грн інфляційних втрат. Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд встановив, що такі є правильними, а відтак нараховані суми підлягають стягненню з відповідача у заявленому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ГПК України визначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із викладених вище обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задовлення повністю.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, та що докази вказаних витрат будуть надані суду не пізніше 5 днів з дня ухвалення судового рішення, суд встановлює позивачеві п`ятиденний строк, після проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, для подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Регіональна газова компанія (01601, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 32/2; ) суму в розмірі 311 301, 57 грн, з яких:

- 263 538, 00 грн основного боргу;

- 33 966, 16 грн пені;

- 3 080, 37 грн 3 % річних;

- 6 116, 52 грн інфляціи?них втрат;

- 4 600, 52 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Встановити позивачу п`ятиденний термін, з моменту проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, для подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат на правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06 вересня 2024 року.

Суддя Манюк П.Т.