ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2024 р. Справа№ 910/215/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Муковоз В.І.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув,

від відповідача - Пархоменко О.О.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП ІНТА" про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП ІНТА" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/215/24 (суддя Чебикіна С.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПРОМЗВ`ЯЗОК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП ІНТА" про стягнення 571 986, 47 грн

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПРОМЗВ`ЯЗОК" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП ІНТА" про стягнення 571 986, 47 грн., з яких 397 200,00 грн. основного боргу, 130 708,15 грн. інфляційних втрат, 25 105, 22 грн. 3% річних та 18 973,10 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем було перераховано відповідачу попередню оплату, однак виготовлення та передачу товару останній у встановлений договором строк, не здійснив.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/215/24 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 397 200 (триста дев`яносто сім тисяч двісті) грн. 00 коп. основного боргу, 130 708 (сто тридцять тисяч сімсот вісім) грн. 15 коп. інфляційних втрат, 25 105 (двадцять п`ять тисяч сто п`ять) грн. 22 коп. 3% річних, 18 973 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят три) грн.10 коп. штрафу, 6863 (шість тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 84 коп. судового збору та 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП ІНТА" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/215/24 задоволено; рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/215/24 про задоволення позову скасовано; прийнято нове рішенням, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПРОМЗВ`ЯЗОК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП ІНТА" про стягнення 571 986, 47 грн. відмовлено повністю.

До Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, згідно прохальної частини якої він просить суд стягнути з позивача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 57 000 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 розгляд вказаної заяви призначено на 22.07.2024 року о 13:45 год.

Позивач надіслав до суду заперечення, в яких просив зменшити розмір витрат правничої допомоги до 5 000 грн.

Відповідач 19.07.2024 надіслав до суду клопотання про приєднання доказів понесених витрат правничої допомоги на суму 5 000 грн. та просив стягнути з позивача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 62 000 грн.

22.07.2024 року розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення не відбувся через перебування у вказану дату судді Руденко М.А. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 розгляд вказаної заяви призначено на 23.07.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 02.09.2024 на 14-30.

В судове засідання 02.09.2024 року прибув представник відповідача, позивач, в свою чергу, правом на участь представника в даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.

При цьому, судом враховується те, що позивач у своїх письмових запереченнях проти заяви відповідача просив її розглядати без його участі.

Суд, розглянувши вказану заяву, дійшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідачем в апеляційній скарзі було заявлено про витрати правничої допомоги.

Докази понесення таких витрат на суму 57 000 грн. були надані відповідачем до апеляційного суду протягом п`яти днів після прийняття постанови у даній справі.

Крім цього, як вже вказувалося, відповідач 19.07.2024 надіслав до суду клопотання про приєднання доказів понесених витрат правничої допомоги ще на суму 5 000 грн. та просив стягнути з позивача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 62 000 грн.

Стосовно вказаних доказів понесення витрат правничої допомоги на суму 5 000 грн., то оскільки вони подані заявником з пропуском, встановленого ч. 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України п`ятиденного строку (строк на подання до 08.07.2024 з урахуванням того, що 06.07.2024 та 07.07.2024 припадали на вихідні дні, додаткові докази подані лише 19.07.2024), а клопотання про поновлення строку на їх подання відповідачем не заявлено, вони залишаються без розгляду.

Враховуючи наведене, сума витрат, яка розглядається судом складає 57 000 грн.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 57 000 грн., заявник надав: Договір про надання правничої допомоги від 28.03.2024, укладений між АО "ВІС ПРОБІТАС" та відповідачем, Додаткову угоду № 1 від 28.03.2024; платіжні інструкції.

Згідно п. 3.1 договору за правничу допомогу клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду в розмірі, на умовах та в порядку, визначеними додатковими угодами до цього договору.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 від 28.03.2024 сторони погодили наступний перелік та вартість послу: ведення справи №910/215/24 на стадії апеляційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 (в тому числі підготовка та подання апеляційної скарги, юридичний супровід справи на стадії апеляційного провадження) - 45 000 грн.; представництво інтересів клієнта, у визначені судом дати судових засідань/у погоджені з клієнтом дати - 5 000 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

В заяві про ухвалення додаткового рішення заявником наведено наступний перелік наданих послуг:

консультування клієнта;

ознайомлення з матеріалами справи в Господарському суді міста Києва та вивчення матеріалів справи;

вироблення правової позиції у справі та узгодження тактики ведення справи з клієнтом;

підготовка апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/215/24 та її подання;

підготовка додаткових пояснень у справі з урахуванням відзиву позивача на апеляційну скаргу та їх подання;

підготовка до судового засідання та участь в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 03.06.2024;

підготовка до судового засідання та участь в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 01.07.2024.

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Наведене вище повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Одночасно, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі №920/39/20.

До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, Верховний Суд вважає за доцільне додатково звернутися до нещодавньої практики ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у рішення від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

Водночас, у рішенні ж від 22.09.2022 у справі "Генеральний будівельний менеджмент проти України" ЄСПЛ у п. 41 зменшив суму витрат на правничу допомогу скаржникові із заявлених 3 750 євро до 850 євро, виходячи саме з надмірного характеру заявлених витрат відносно обмеженого обсягу наданих адвокатом послуг, не вбачаючи у цьому жодних конвенційних порушень.

Колегія суддів зазначає, що при зменшенні витрат на правову допомогу Суд також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).

Колегія суддів зазначає стосовно таких послуг, як консультування клієнта; ознайомлення з матеріалами справи в Господарському суді міста Києва та вивчення матеріалів справи; вироблення правової позиції у справі та узгодження тактики ведення справи з клієнтом, то вони поглинаються такою послугою, як підготовка апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/215/24 та її подання.

Отже, фактично адвокатом відповідачу було надано наступні послуги: підготовка апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/215/24 та її подання; підготовка додаткових пояснень у справі з урахуванням відзиву позивача на апеляційну скаргу та їх подання; підготовка до судового засідання та участь в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 03.06.2024; підготовка до судового засідання та участь в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 01.07.2024.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції, оцінивши витрати відповідача з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, відповідність цієї суми критеріям реальності і розумності, а також доведеність відповідачем у відповідності до вимог статті 74 ГПК України викладених ним обставин стосовно надання адвокатом послуг на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП ІНТА" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 57 000 грн. не відповідають вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору (критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України).

Так, колегія суддів вважає, що справедливим та співмірним розміром витрат відповідача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції (за підготовку відзиву на апеляційну скаргу та додаткових пояснень, а також за участь у 2 судових засіданнях) є 12 000 грн.

З огляду на викладене вище, судова колегія вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та стягнути з позивача 12 000 грн. судових витрат, понесених відповідачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 238, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП ІНТА" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/215/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПРОМЗВ`ЯЗОК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП ІНТА" 12 000 грн. витрат правничої допомоги, понесених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

4. Заяву про подання доказів понесених витрат правничої допомоги на суму 5 000 грн. залишити без розгляду.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 06.09.2024 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

Л.В. Кропивна