РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.09.2024Справа № 910/16275/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/16275/23

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про стягнення 48868,16 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач) про стягнення 48868,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі сертифікату добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Corporate» №191001/4100/0000122 від 16.09.2022 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16275/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.11.2023 року через відділ діловодства суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог, з підстав того, що позивач не звертався із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до невілювання строків, встановлених для прийняття страховиком рішень про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, із покладенням на відповідача тягаря відшкодування судових витрат, а звернення позивача безпосередньо до суду із посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16к є безпідставним, оскільки не є релевантною до цієї справи. Заперечуючи по суті позовних вимог щодо їх розміру, відповідач також вважає за необхідне застосовувати при обчисленні страхового відшкодування коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, як передбачає стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який визначений у долученому до відзиву звіті про величину фізичного зносу транспортного засобу «Skoda Octavia», д.р.н. НОМЕР_1 . Відтак, за розрахунком відповідача, розмір страхового відшкодування з урахування коефіцієнта фізичного зносу та франшизи становить 38206,25 грн. Окрім того, відповідач вважає завищеними та необґрунтованими заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн, оскільки справа не є складною, розгляд проводиться в спрощеному порядку, відносини між сторонами врегульовані спеціальним законом, суброгаційні справи є однотипними, а фіксований розмір гонорару адвоката не визначає обов`язку суду присуджувати до стягнення суму гонорару в повному обсязі.

21.11.2023 року через відділ діловодства суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідачем подано додаткові пояснення у справі, у яких останній повідомив суд про прийняте рішення виплатити на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 38206,25 грн, яка була розрахована відповідачем у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Таким чином, відповідач здійснив страхову виплату в повному обсязі у межах строків, передбачених п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто без порушення прав позивача за відсутності з його сторони відповідної заяви до звернення до суду, у зв`язку з чим вважає, що підстав для задоволення позову із покладенням судових витрат на відповідача немає. До заяви додані платіжні інструкції про сплату на користь позивача страхового відшкодування на загальну суму 38206,25 грн.

Своїм правом на подання відповіді на відзив, як то передбачено приписами Господарського процесуального кодексу України, позивач не скористався.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2022 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка», як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бреннтаг Україна», як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Corporate» №191001/4100/0000122, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом згідно додатку №2 до договору, зокрема, автомобілем марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2018 року випуску.

Згідно договору до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП та вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 27.09.2022 до 26.09.2023.

01.06.2023 року о 08 год. 40 хв., у м. Києві по вулиці Декабристів, буд. 6-А трапилася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Skoda Octavia» та автомобіля марки «Chery Qq», а саме: ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Chery Qq», державний номерний знак НОМЕР_2 , перед початком руху заднім ходом не переконався у безпечності маневру внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 22.06.2023 у справі №753/10085/23 встановлено порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

01.06.2023 року страхувальник звернувся до позивача із заявою №2 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №191001/4100/0000122/7, у якій просив здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок СТО.

Актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) №2 від 05.06.2023, зафіксовано характер пошкоджень (опис пошкоджень транспортного засобу) автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно ремонтної калькуляції № НОМЕР_1 від 06.06.2023 вартість ремонту автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , яка визначена за допомогою розрахунку електронної системи «AUDATEX», складає 51368,16 грн.

Згідно рахунку, виставленого СТО - ТОВ «Автодім Атлант» №СНС4495254-1 від 05.06.2023, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 51368,16 грн

21.06.2023 року позивачем складений та підписаний електронним цифровим підписом відповідальної особи страховий акт №2, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 51368,16 грн.

На підставі складеного страхового акту №2 від 21.06.2023 позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором добровільного страхування на транспорті «КАСКО Corporate» №191001/4100/0000122 від 16.09.2022, перерахував на рахунок - СТО ТОВ «Автодім Атлант» суму страхового відшкодування в розмірі 51368,13 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №096407 від 22.06.2023.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Отже, з огляду на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» підставою для набуття позивачем права вимоги щодо виплати страхового відшкодування (в порядку заміни кредитора в зобов`язанні) є факт фактичної виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «Chery Qq», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло пошкодження автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 та знаходився під керуванням ОСОБА_1 .

Доказів того, що ОСОБА_1 не мав права керування автомобілем марки «Chery Qq» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 на законних підставах керував вказаним транспортним засобом.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_1 встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки «Chery Qq», державний номерний знак НОМЕР_2 , відшкодовується ОСОБА_1 , як особою, яка на законних підставах керувала транспортним засобом марки «Chery Qq», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Доказів наявності вини інших осіб в ДТП, що відбулася 01.06.2023 суду не надано.

Під час розгляду справи судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформленого полісом №ЕР/209750065, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Chery Qq», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Транспортний засіб, згідно чинного законодавства, ідентифікується номерними знаками двигуна та кузова (шасі); ідентифікаційний номер транспортного засобу, або VIN-код - це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоцикла та мопеда, визначення яких подані в міжнародному стандарті ISO 3833.

Відповідно до зазначеного міжнародного стандарту VIN-код є ідентифікаційним номером транспортного засобу, який є структурованим поєднанням буквенно-цифрових символів, присвоюється виключно виробником транспортного засобу на готовий до експлуатації транспортний засіб з метою його ідентифікації та наноситься на кузов транспортного засобу.

Реєстраційні ж знаки транспортних засобів України - пластини-ідентифікатори, що кріпляться в установлених місцях на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах, призначені для обліку ТЗ в уповноваженому органі МВС.

За полісом №ЕР/209750065 на момент ДТП відповідачем було застраховано автомобіль марки «Chery Qq», державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 .

Згідно наявної в матеріалах справи копії відповіді Національної поліції України №402495 учасником ДТП 01.06.2023 є, зокрема, автомобіль марки «Chery Qq», державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_4 .

З огляду на викладене, суд допускає, що у період з 30.06.2022 по 29.06.2023 (період дії полісу) у автомобіля марки «Chery Qq», 2015 року випуску, VIN-код НОМЕР_4 , міг змінитися власник, що потягнуло за собою зміну державних номерних знаків, однак вказане не спростовує факту страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації вказаного транспортного засобу за полісом №№ЕР/209750065 та не припиняє дію такого договору (полісу страхування).

Згідно п.п. 1.1, 1.4 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Chery Qq», державний номерний знак НОМЕР_2 на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля застрахована відповідачем у справі.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню страховиком цивільно-правової відповідальності, в даному випадку, підлягають застосуванню саме спеціальні норми пункту 22.1 статті 22 та статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма частини 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 01.02.2018 року в справі № 910/22886/16.

У той же час, проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до п.п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

При цьому, винятками стосовно використання зазначених вимог є (пункт 7.39 Методики):

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.

Згідно з пунктом 1.6 Методики строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

З наявних у матеріалах справи документів, зокрема, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вбачається, що автомобіль марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував строку, встановленого у пункті 7.38 Методики.

Разом із тим, відповідачем до відзиву було додано копію звіту №55-R/13/40 про величину фізичного зносу транспортного засобу марки "Skoda Octavia" (державний номер НОМЕР_1 ), складеного оцінювачем Видутою Д.Ю. (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ№27 від 18.03.2017р., свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №146 від 13.06.2017р.), відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу автомобіля марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 36,15%, що еквівалентно - 0,3615.

З матеріалів проведеного звіту вбачається, що він був складений, в тому числі на основі даних наявних у сервісі «Auda Нistory» та з роздруківок історії справ по автомобілю марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що даний автомобіль здійснював відновлювальний ремонт складових частин його кузова що найменше двічі до настання ДТП по даному страховому випадку, а саме 14.09.2021 - вітрове скло; 06.10.2022 - ремонт боковини, підсилювача бампера, облицювання та фарбування поверхні, ремонт замикаючої панелі.

Відтак, в силу положень пункту 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, враховуючи обставини відновлювального ремонту, які не заперечуються позивачем, розрахунок суму страхового відшкодування необхідно здійснювати з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі, встановлені статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачають, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Пунктами 8.2, 8.3 цієї Методики визначено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс Х (1- ЕЗ), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16, від 12.03.2018 у справі №910/5001/17.

Тому, як вірно зазначив відповідач у відзиві, пред`явлення позивачем до відповідача (страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Позивач під час розгляду справи не надав доказів на спростування висновків звіту №55-R/13/40, зокрема, щодо застосування пункту 7.38 Методики та відсутності підстав для застосування винятків з нього, що передбачені п. 7.39.

Таким чином, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є таким що, дорівнює 0,3615, та має бути застосований при обрахунку страхового відшкодування, яке зобов`язаний виплатити відповідач за умовами полісу серії №ЕР/209750065.

При цьому, відповідно до п. 12.1 ст. 12 зазначеного вище Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс №ЕР/209750065) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000,00 грн, франшиза - 2500,00 грн.

Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» було здійснено власний розрахунок суми страхового відшкодування з урахуванням вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно виставленого СТО - ТОВ «Автодім Атлант» рахунку №СНС4495254-1 від 05.06.2023, ремонтної калькуляції № НОМЕР_1 від 06.06.2023 та розміру коефіцієнту фізичного зносу - 0,3615, та визначено, що відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу автомобіля марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 38206,25 грн (40706,25 грн (вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнт фізичного зносу автомобіля) - 2500 грн (франшиза)).

Позивач не скористався своїм правом на спростування доводів відповідача про необхідність врахування (не врахування), в даному випадку, коефіцієнту фізичного зносу, а також не навів власного розрахунку розміру коефіцієнту фізичного зносу.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням вище викладеного, суд прийшов до висновку, що вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, що підлягають заміні, вартості ремонтно-відновлювальних робіт та витратних матеріалів, визначених в рахунку ТОВ «Автодім Атлант» та ремонтній калькуляції №АІ7930КА від 06.06.2023, в сукупності складає 38206,25 грн, що є обґрунтованою сумою страхового відшкодування; в решті позовних вимог в цій частині слід відмовити, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

У той же час, як встановлено судом, після подання позову до суду, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 38206,25 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №26784 від 16.11.2023 на суму 5206,25 грн, №26683 від 15.11.2023 на суму 3000,00 грн, №26586 від 14.11.2023 на суму 3000,00 грн, №26482 від 13.11.2023 на суму 3000,00 грн, №26385 від 10.11.2023 на суму 3000,00 грн, №26299 від 09.11.2023 на суму 3000,00 грн, №26192 від 08.11.2023 на суму 3000,00 грн, №26100 від 07.11.2023 на суму 3000,00 грн, №26022 від 06.11.2023 на суму 3000,00 грн, №25934 від 03.11.2023 на суму 3000,00 грн, № 25854 від 02.11.2023 на суму 3000,00 грн, № 25776 від 01.11.2023 на суму 3000,00 грн.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, враховуючи, що відповідач оплатив суму страхового відшкодування в розмірі 38206,25 грн, яка визнана судом обґрунтованою і доведеною, спір в цій частині позовних вимог припинив своє існування під час розгляду справи.

Суб`єкти господарювання мають можливість самостійно регулювати свої відносини, діяти на власний розсуд, тому суд вважає за можливе закрити провадження у справі в частині стягнення 38206,25 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині, оскільки такий припинив існування в процесі розгляду справи (позов поданий 19.10.2023, а оплата здійснена 16.11.2023 (останній платіж)).

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі №910/16275/23 в частині стягнення 38206,25 грн, тоді як в решті позовних вимог в частині стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 10661,91 грн слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №906/201/21 зазначено, що суд має застосовувати приписи частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України за наявності одночасно у сукупності таких умов: 1) вирішення судом спору по суті; 2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Судом встановлено, що позивач, у даному випадку, подав позов безпосередньо до суду, без реалізації приписів ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в частині направлення заяви про здійснення страхового відшкодування відповідачу, відтак матеріали справи не містять доказів настання обставин, з якими законодавство України, що регулює спірні правовідносини, надає можливість для висновку про порушення відповідачем своїх зобов`язань із виплати страхового відшкодування, виходячи з приписів статті 36 вказаного Закону щодо порядку та строків прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Так, якби Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» реалізувало приписи ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в частині звернення із заявою про здійснення страхового відшкодування, відповідач (страховик за полісом) мав би можливість розпочати розслідування страхової події, за наслідками якого виплатити позивачу страхове відшкодування в позасудовому порядку.

Відтак, оскільки позивач звернувся одразу до суду про стягнення страхового відшкодування, без попереднього звернення до відповідача і відповідач, у даному випадку, з дотриманням строків, встановлених приписами статті 36 Закону, з дати подачі позову здійснив оплату страхового відшкодування, суд прийшов до висновку, що саме позивач має нести тягар негативних наслідків власної поведінки в частині понесення судових витрат за розгляд спору.

За таких обставин, враховуючи, що фактично спір у справі №910/16275/23 виник внаслідок передчасних дій Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», на підставі частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судові витрати на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка».

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 231, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення 38206,25 грн страхового відшкодування закрити.

2. В іншій частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» в частині стягнення суми страхового відшкодування відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.09.2024.

СуддяТ.В. Васильченко