ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2024 р. Справа№ 920/1080/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Козир Т.П.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явились,

від відповідача - не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни

на рішення Господарського суду Сумської області від 05.03.2024 (повний текст рішення складено 12.03.2024)

у справі № 920/1080/23 (суддя Вдовенко Д.В.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика"

до Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни

про стягнення 35 279,74 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни про стягнення 35 279,74 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків та комісії за користування ними.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 05.03.2024 року позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" 23 293 грн. 51 коп. заборгованості за кредитом, 7 256 грн. 23 коп. заборгованості за процентами, 2 147 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору, 5 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Провадження у справі в частині стягнення з Фізичної особи підприємця Нешенко Світлани Леонідівни 4 730 грн. заборгованості за процентами закрито. У задоволенні заяви Фізичної особи підприємця Нешенко Світлани Леонідівни про розстрочення виконання судового рішення відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 23 293 грн. 51 коп. заборгованості за кредитом, 7 256 грн. 23 коп. заборгованості за процентами є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 4 730 грн. 00 коп. заборгованості за процентами суд закриває на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Також, розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання рішення, місцевий господарський суд встановив, що відповідач не подав належних доказів на підтвердження скрутного фінансового становища, зменшення доходів відповідача, як підприємця, у зв`язку із встановленням карантину та запровадженням обмежувальних протиепідемічних заходів на території України, введенням в Україні воєнного стану. Довідка від 22.02.2024 року містить відомості виключно про пенсію Нешенко С.Л. і не містить даних про відсутність у відповідача доходів, як підприємця.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 05.03.2024 року в частині відмови в задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення та прийняти нове рішення, яким заяву про розстрочення виконання судового рішення задовольнити. Одночасно скаржник звернувся з клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом безпідставно не враховано обумовлені в оскаржуваній частині стороною Відповідача доводи, а в силу незначного строку, який минув з часу повідомлення Відповідача про відкриття провадження і до часу проведення засідання, не надано можливості Відповідачу надати у розпорядження суду відповідну довідку ДПС про сукупний дохід, не враховано такого, а лише формально констатовано про не підтвердження Відповідачем своїх доходів, поклавши це серед іншого в основу свого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення. При цьому, скаржник вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги доводи заяви про розстрочення виконання судового рішення. З огляду на таке відповідач вважає за можливе констатувати: в силу дії ч. 3, п. 1, 2, 3 ч. 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, що існують достатні правові й фактичні підстави для розстрочення виконання судового рішення у даній справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Козир Т.П., Мальченко А.О.

03.04.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", позивача у справі, надійшло заперечення проти відкриття апеляційного провадження у справі у зв`язку з тим, що апелянтом порушено вимоги частин 6 та 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не зареєстровано електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі, крім того у вказаній вище заяві позивачем викладено заперечення проти подання апелянтом апеляційної скарги та заперечення проти клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2024 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни на рішення Господарського суду Сумської області від 05.03.2024 року та витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1080/23.

08.04.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни, відповідача у справі, надійшло клопотання про долучення довідки про доходи відповідача.

12.04.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду Сумської області надійшли матеріали справи №920/1080/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 року відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги та встановлено строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

25.04.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 року у справі №920/1080/23 та призначено розгляд справи на 29.05.2024 року.

02.05.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у долученні додаткових доказів, відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишити рішення суду першої інстанції без змін та здійснювати розгляд справи без участі представника.

29.05.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни, відповідача у справі, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю представника в іншому судовому процесі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2024 року відкладено розгляд справи на 26.06.2024 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2024 року відкладено розгляд справи на 04.09.2024 року

В судове засідання 04.09.2024 року представники сторін не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників сторін.

Щодо клопотання відповідача про долучення додаткових доказів колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи довідки Державної податкової служби України ГУ ДПС у Сумській області №1042/АП/18-28-50-08 від 26.03.2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначена вище довідка не була подана на розгляд до суду першої інстанції.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що зі змісту поданого відповідачем клопотання про долучення додаткових доказів вбачається, що відповідачем не наведено жодного обґрунтування неможливості подати додаткові докази до суду першої інстанції.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що відповідна довідка, яку відповідач просить долучити до матеріалів справи датована 26.03.2024 року, тобто вже після проголошення рішення судом першої інстанції. (05.03.2024 року).

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції не надано можливості відповідачу надати відповідну довідку ДПС про сукупний дохід.

В той же час, як вбачається із заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення, відповідачем не згадується про наявність відповідної довідки ДПС, або ж про намір отримати таку довідку та не заявлялось клопотання про надання часу для подачі додаткових доказів.

Відповідно, місцевий господарський суд, не знаючи про наміри відповідача отримати таку довідку ДПС, без подання відповідачем відповідного клопотання про надання часу для подачі додаткових доказів, не було підстав для збирання додаткових доказів з власної ініціативи та для надання часу відповідачу для подання додаткових доказів.

Отже, оскільки з матеріалів справи вбачається, що подані апелянтом докази, не були подані на розгляд в суді першої інстанції і відповідно не розглядались останнім, при цьому, як вже було встановлено вище, скаржник не був позбавлений можливості надати такі докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак своїм правом не скористався, а також враховуючи той факт, що відповідачем не наведено будь-яких обґрунтувань неможливості подання доказів суду першої інстанції таких доказів, колегія суддів не приймає до уваги подану відповідачем довідку Державної податкової служби України ГУ ДПС у Сумській області №1042/АП/18-28-50-08 від 26.03.2024 року.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та Фізичною особою-підприємцем Нешенко Світланою Леонідівною укладений договір про надання кредиту № 203866-КС-001 відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 32 000,00 грн. (тридцять дві тисячі грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям. (т.1, а.с. 19).

Строк кредиту - 24 тижні. Процентна ставка - в день 0,68945802, фіксована. Термін дії договору - до 13.06.2021 року.

Відповідно до п. 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 договору встановлений графік платежів (кредиту та процентів за користування кредитом), якого має дотримуватися позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Відповідно до п. 5 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.

Згідно з п. 9 договору інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Договір про надання кредиту № 203866-КС-001 від 27.12.2020 року підписаний відповідачем 27.12.2020 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-7004 (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до п. 5.1 Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", затверджених наказом директора ТОВ "Бізпозика" (далі - Правила), обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно).

Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановлений договором про надання кредиту. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця (5.3 Правил).

Відповідно до п. 5.5. Правил, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту в повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця в такій черговості: 1) у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); 2) у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; 3) у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; 4) у четверту чергу - прострочені проценти за користування кредитом; 5) у п`яту чергу - сума кредиту.

Позивач надав відповідачу кредитні кошти в загальному розмірі 32 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується квитанціями від 27.12.2020 року на загальну суму 32 000 грн. (т.1, а.с. 30), а також довідками ТОВ "ФК "Елаєнс" від 04.09.2023 року (т.1, а.с. 31), згідно з якими вказаною компанією, на підставі договору № 41084239_14/12/17, надані позивачу послуги з проведення 27.12.2020 року платежів (номери в системі FONDY 336063132, ) на загальну суму 32 000 грн. з призначенням платежу "перерах. коштів Нешенко С.Л.. ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного договору № 203866-КС-001 від 27.12.2020 року без ПДВ".

Отже, спір у даній справі на думку позивача виник у зв`язку з тим, що відповідач не виконав своєчасно та у повному обсязі договірні зобов`язання щодо повернення отриманих кредитних коштів, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 35 279 грн. 74 коп., в тому числі 23 293 грн. 51 коп. - за кредитом, 11 986 грн. 23 коп. - за процентами.

Водночас, відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 01.03.2024 року, після звернення позивача з позовом до суду та відкриття судом провадження у справі, відповідач частково сплатив заборгованість в сумі 4730 грн. 00 коп., які зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за процентами. (т.2, а.с. 38).

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що відповідач визнає позовні вимоги.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів приймає до уваги, що у відповідності до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів не переглядає рішення Господарського суду Сумської області від 05.03.2024 року по суті та перевіряє законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, а саме щодо відмови у задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Згідно із ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами 3-5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

За висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 26.06.2013 року № 5-пр/2013 у справі № 1-7/2013, підставою для застосування розстрочки виконання судового рішення є наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення. До таких обставин належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, підставою для розстрочення або відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Як зазначено в згаданому рішенні Конституційного Суду України, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Питання про розстрочення або відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення або відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Таким чином, для надання розстрочки або відстрочення виконання судового рішення передбаченої ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Звертаючись із заявою про розстрочення виконання судового рішення, відповідач зазначив, що 09.12.2020 року Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 на території України встановлено карантин та запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Також, вже 24.02.2022 року у зв`язку з незаконною збройною агресією російської федерації указом Президента України № 64/2022 (затверджений 24.02.2022 року Законом України № 2102-ІХ) на території України введено воєнний стан, яким з 24.02.2022 року впроваджено можливість обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також введення тимчасових обмежень прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Крім цього, відповідач зазначив, що згідно листа від 28.02.2022 року Торговельно-промислової палати України на підставі ст. 14, 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 року № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчено форсмажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» й підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Отже, на думку відповідача зазначені обставини у їх сукупності й за перебігом часу, можливістю працевлаштування призвело до зменшення доходів Нешенко С.Л. , як фізичної особи-підприємця так і фізичної особи в силу наявності в якості доходу виключно пенсії.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що заявником не долучено до заяви належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного фінансового становища, зменшення доходів відповідача, як підприємця, у зв`язку із встановленням карантину та запровадженням обмежувальних протиепідемічних заходів на території України, введенням в Україні воєнного стану.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 не можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення, оскільки станом на дату укладання договору (27.12.2020 року), карантин вже було введено і його наявність та ризики його введення були відомі відповідачу, відповідно й враховані останнім при укладанні договору.

Також, колегія суддів звертає увагу, що термін дії договору відповідно до п. 1, становить до 13.06.2021 року, тобто задовго до повномасштабного вторгнення росії на територію України, а отже й посилання відповідача на введення воєнного стану є не обґрунтованим.

Крім того, місцевий господарський суд вірно звернув увагу на те, що вказуючи на обставини відсутності доходів, крім пенсії, відповідач не пояснює яким чином буде забезпечено виконання судового рішення частинами у разі розстрочення, відповідно, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що надання розстрочки сприятиме реальному виконанню судового рішення.

Отже, судом першої інстанції оцінено доводи відповідача, а також прийнято до уваги і подані позивачем заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду.

З урахуванням наведених відповідачем в заяві про відстрочення виконання рішення суду обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перелічені боржником обставини не є виключними і такими, що унеможливлюють виконання рішення суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року у справі "Чижов проти України" (заява №6962/02) на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права на підставі встановлених ним фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, та за наявними в матеріалах справи документів (ст. 269 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість, а звідси - про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни на рішення Господарського суду Сумської області від 05.03.2024 року у справі №920/1080/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 05.03.2024 року у справі № 920/1080/23 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1080/23.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 04.09.2024 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

Т.П. Козир