ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

09.09.2024 м. Ужгород Справа № 907/434/24
Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши матеріали клопотання про стягнення судових витрат, яке надійшло від представника позивача (вх. №02.3.1-02/4174/24 від 21.05.2024 року), у справі
про стягнення коштів
Без виклику учасників справи,
Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОБУД ЦЕНТР", код ЄДРПОУ - 45286982, звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовними вимогами до Інституту аграрних ресурсів та регіонального розвитку Національної академії аграрних наук України, код ЄДРПОУ - 00729391, з позовними вимогами про стягнення 299 820.00 грн. заборгованості за поставлений товар по договору про закупівлю товарів №26/02/24 від 26.02.2024 року та 3923.87 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Також, 21.05.2024 на адресу суду надійшло клопотання про стягнення судових витрат від представника позивача (вх. №02.3.1-02/4174/24 від 21.05.2024 року), в якому він просить стягнути з відповідача на користь позивача 5000.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 15.08.2024 прийнято до провадження заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка надійшла від представника позивача (вх. №02.3.1-02/4174/24 від 21.05.2024 року). Постановлено здійснити розгляд заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. №02.3.1-02/4174/24 від 21.05.2024 року) без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з моменту вручення даної ухвали для подання до суду заперечень щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. №02.3.1-02/4174/24 від 21.05.2024 року).
Суд зазначає, що відповідач в належний спосіб був повідомлений про прийняття до провадження клопотання про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), яке надійшло від позивача та про необхідність подання заперечень на таке клопотання. Зокрема, ухвала суду від 15.08.2024 була направлена відповідачу судом до його електронного кабінету та отримана ним 15.08.2024, що підтверджується зокрема довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.
Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до Електронного кабінету є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав достатньо часу та можливості надати свої заперечення з приводу клопотання про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), яке надійшло від позивача.
Таким чином, суд констатує, що сторони є належним чином повідомлені про розгляд судом клопотання позивача про стягнення судових витрат.
За змістом статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши клопотання позивача про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), суд прийшов до наступного.
Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 16 ГПК України.
Відповідно до статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частиною 1 статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст.126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).
За змістом ч. 4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.126 ГПК України).
Згідно з ч. 5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинились.
Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У позовній заяві ТОВ "Агробуд Центр", поданій в інтересах позивача адвокатом Кравченко Тетяною Сергіївною, до Інституту аграрних ресурсів та регіонального розвитку Національної академії аграрних наук України про стягнення коштів, за результатом вирішення якої 15.07.2024 суд ухвалив рішення про повне задоволення позову, зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести в зв`язку з розглядом справи, який становить 3644.93 грн. витрат на сплату судового збору та орієнтовно 5000.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Разом попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складає 8644.93 грн.
На підтвердження представництва у даній справі ТОВ "Агробуд Центр" адвокатом Кравченко Т.С. долучено до матеріалів справи копію договору №16/04/2024 про надання правової допомоги від 16.04.2024 року; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1602770 від 01.05.2024 року.
В подальшому, на адресу суду надійшло від позивача клопотання про стягнення судових витрат (вх. №02.3.1-02/4174/24 від 21.05.2024 року), в якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зокрема 5000.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження вказаних витрат позивач додатково долучає до матеріалів справи: копію акту приймання - передачі наданих правничих послуг від 21.05.2024 за договором про надання правової допомоги №16/04/2024 від 16.04.2024 року; остаточний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у справі №907/434/24 у розмірі 5000.00 грн.
Судом встановлено, що п. 1.1. договору №16/04/2024 від 16.04.2024, укладеного між АБ Тетяни Кравченко та ТОВ "Агробуд Центр", виконавець (адвокат) зобов`язується надати клієнту (позивачу) правову допомогу, пов`язану із представництвом та захистом інтересів клієнта, а клієнт зобов`язується сплатити за надану йому правову допомогу.
Правова допомога, передбачена в п. 1.1. договору, надана виконавцем клієнту, та вартість такої допомоги відображаються в акті приймання - передачі наданих послуг (п. 3.1. договору).
Підставою для проведення оплати наданої правової допомоги клієнтом є акт (п. 3.2. договору).
Згідно приписів п. 3.4. договору, клієнт оплачує надані послуги протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання від виконавця акту.
Пунктом 5.1. договору передбачено, що такий договір вважається укладеним і набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2024 року.
В акті приймання - передачі наданих послуг від 21.05.2024 за договором зазначено, що виконавець (адвокат) надав на користь позивача у даній справі наступні послуги: 1) Правовий аналіз документів, якими оформлено господарські відносини ТОВ "Агробуд Центр" із Інститутом аграрних ресурсів та регіонального розвитку Національної академії аграрних наук України - 1 год. - 1000.00 грн.; 2) підготовка та подача до Господарського суду Закарпатської області позовної заяви про стягнення з Інституту аграрних ресурсів та регіонального розвитку Національної академії аграрних наук України на користь ТОВ "Агробуд Центр" заборгованості та штрафних санкцій за договором про закупівлю товарів №26/02/24 від 26.02.2024 - 4 год. - 4000.00 грн.
Всього вартість наданих послуг складає - 5000.00 грн. згідно даних остаточного розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.
Розглянувши клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення, дослідивши подані заявником докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 викладена правова позиція про те, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, або є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", можуть бути використані судом в якості джерела права.
Так, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 зі справи № 904/4507/18 зауважила, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Отже, дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, надані заявником докази, застосовуючи зазначені вище критерії розумності, розміру заявлених заявником до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, ціну позову, складність та значення для сторін цієї справи, суд зазначає, що загальний розмір витрат на правничу допомогу заявлений представником позивача, не є пропорційним до предмета спору.
Також, суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).
Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 24.01.2022 року у справі №911/2737/17).
Отже, суд, враховуючи той факт, що дана справа є малозначною і була призначена для розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 3 статті 12 ГПК України), відповідно, судові засідання не проводилися, суд вважає, що заявлені представником відповідача до відшкодування витрати у загальній сумі 5000.00 грн. є не співмірними із складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, а тому їх відшкодування матиме надмірний характер.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, суд -
1. Клопотання про стягнення судових витрат, яке надійшло від представника позивача (вх. №02.3.1-02/4174/24 від 21.05.2024 року) - задовольнити частково.
3. В задоволенні решти витрат на правничу допомогу - відмовити.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Копію додаткового рішення направити сторонам у справі.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 09.09.2024 року.
Суддя П. Д. Пригуза