ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"10" вересня 2024 р.м. Одеса № 916/3553/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Петрова В.С., розглянувши матеріали позовної заяви № 3629/24 Військової частини НОМЕР_1 до Приватного підприємства Атемлюфт-газ техніка про визнання недійсним пункту договору та стягнення грошових коштів у загальному розмірі 8475,84 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства Атемлюфт-газ техніка про:

- визнання недійсним пункту 3.1 договору про закупівлю товарів за державні кошти № 11 від 21.03.2022 в частині включення до ціни договору суми податку на додану вартість 20%, укладеного між Військовою частиною НОМЕР_1 та Приватним підприємством Атемлюфтгаз;

- стягнення з Приватного підприємства Атемлюфтгаз на користь Військової частини НОМЕР_1 - 6225,20 грн., 3% річних у розмірі 447,39 грн., інфляційних втрат в сумі 1803,25 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 21.03.2022 року між Військовою частиною НОМЕР_1 та Приватним підприємством Атемлюфт-газ техніка було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 11, загальна вартість якого становить 37351,20 грн., в т.ч. ПДВ 6225,20 грн. Разом з тим, за ствердженнями позивача, нульова ставка податку на додану вартість, відповідно до підпункту г підпункту 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 розділу V Податкового кодексу України (Кодексу) та постанови Кабінету Міністрів України № 178 Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану, застосовується до операцій з постачання товарів, що використовуються для забезпечення транспорту (інші пально-мастильні матеріали, запасні частини, комплектуючі, охолоджуючі рідини, інструменти та додаткове обладнання, визначені відповідними нормативними та технічними документами), при умові, що такі операції з постачання здійснюються категоріями суб`єктів, що визначені постановою № 178. Таким чином позивач зазначає, що оскільки за договором № 11 від 21.03.2022 року здійснювалося постачання товарів, що використовуються для забезпечення транспорту, та покупцем товару за договором є Військова частина НОМЕР_1 , наведений п. 3.1 договору суперечить постанові Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість у розмірі 20%, а не за нульовою ставкою. Тому позивач вважає сплачені позивачем кошти в сумі 6225,20 грн. безпідставно набутими ПП Атемлюфт-газ техніка.

Як було встановлено судом, в порушення ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява не містить відомостей про наявність або відсутність у відповідача електронного кабінету, ціни позову, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Також судом встановлено, що позивач у поданому позові посилається на те, що відповідачем було отримано суму податку на додану вартість у розмірі 6225,20 грн. за товар, який підлягав оподаткуванню за нульовою ставкою, однак відповідні докази перерахування позивачем зазначеної суми у розмірі 6225,20 грн. на рахунок відповідача, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, заявником до матеріалів позову не додано, про неможливість подання такого доказу позивачем не зазначено у позові. При цьому, господарським судом встановлено, що надані заявником до матеріалів позову копії договору про закупівлю товарів за державні кошти № 11 від 21.03.2022, специфікації до договору № 11 від 21.03.2022, видаткової накладної № 93 від 21.03.2022, витягу № 052 з Реєстру платників податку на додану вартість, листа-звернення № 2/2/1/21 є нечитабельними, оскільки такі копії виготовлені неякісно, текст розмитий, з огляду на що їх неможливо прочитати. Разом з тим судом встановлено, що Військовою частиною НОМЕР_1 до матеріалів позовної заяви додано платіжну інструкцію № 3 від 16.10.2023 р. про сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн., що свідчить про сплату судового збору у меншому розмірі, ніж встановлено законом, а саме 4844,80 грн. Крім того, в матеріалах позовної заяви відсутні докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів. Також судом встановлено, що в порушення ч. 2 ст. 162 ГПК України позивачем до поданої позовної заяви не надано доказів того, що ОСОБА_1 є адвокатом або має повноваження на представництво інтересів Військової частини НОМЕР_1 в порядку самопредставництва - статут, положення чи трудовий договір (контракт).

З огляду на вказане, ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.08.2024 р. № 916/3553/24 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху, при цьому встановлено 10-денний строк для усунення заявником виявлених судом недоліків при поданні позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказана ухвала суду була вручена 19.08.2024 р. о 21:12 год. позивачу Військовій частині НОМЕР_1 та представнику ОСОБА_1 , у яких наявні зареєстровані в системі Електронний суд електронні кабінети, в порядку ч.ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України, про що свідчать довідки Господарського суду Одеської області про доставку електронного документу за вих. № 916/3553/24/52041/24 від 20.08.2024 та за вих. № 916/3553/24/52043/24 від 20.08.2024.

Таким чином, копія ухвали Господарського суду Одеської області про залишення позовної заяви без руху від 19.08.2024 р. вважається врученою позивачу 20.08.2024 р. Відтак, з огляду на вказане, суд вважає, що встановлений Військовій частині НОМЕР_1 десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви від 12.08.2024 р. (вх. № 3629/24) сплинув 31.08.2024 р.

Однак, заявником у встановлений строк не надано доказів усунення виявлених судом недоліків вказаної позовної заяви, про які вказано в ухвалі суду від 19.08.2024 р.

При цьому суд зазначає, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а процесуальна бездіяльність позивача як ініціатора позову не може ставити під сумнів здійснення судочинства господарським судом відповідно до вимог процесуального закону. Також за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку суд застосовує як джерело права, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 41 рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, заява № 3236/03).

При цьому суд зауважує, що саме Військова частина НОМЕР_1 є ініціатором заявленого позову, вважаючи, що його права були порушені, а тому мав добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками, реагувати вчасно на прийняте за результатом розгляду його позову судове рішення, водночас цікавитися датою та змістом ухваленого судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 4, 6, 7 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Враховуючи те, що у встановлений судом строк Військова частина НОМЕР_1 не усунула недоліки позову, і цей строк сплинув, суд вважає, що позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до Приватного підприємства Атемлюфт-газ техніка про визнання недійсним пункту договору та стягнення грошових коштів у загальному розмірі 8475,84 грн. підлягає поверненню заявнику.

При цьому суд зазначає, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивачу з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Повернути позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до Приватного підприємства Атемлюфт-газ техніка про визнання недійсним пункту договору та стягнення грошових коштів у загальному розмірі 8475,84 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Петров