ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" серпня 2024 р. Cправа № 902/12/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Глобі А.С.,

За участю представників:

позивача за первісним/відповідача за зустрічним позовом Горопашний І.В, довіреність №03/01-13 від 03.01.2023;

відповідача за первісним/позивача за зустрічним позовом Мацедонська Т.О. витяг з ЄДРЮОФОПтаГФ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за первісним позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032)

до: Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, буд. 2, м. Вінниця, 21050)

про стягнення 78 874 522,23 грн.

та

за зустрічним позовом: Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, буд. 2, м. Вінниця, 21050)

до: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032)

про тлумачення умов пунктів 2.7. та 2.9. договору в редакції від 17.09.2021 та п.2.7. договору в редакції від 28.12.2021

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про стягнення заборгованості в сумі 78 874 522,23 грн., з яких 71 731 520,89 грн. основного боргу, 1 880 932,26 грн. пені, 800 018,09 грн. 3% річних та 4 462 050,99 грн. інфляційних втрат за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0515-03041 від 25.06.2019.

Ухвалою суду від 04.01.2023 позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" № 01/58233 від 26.12.2022 залишено без руху та встановлено Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

16.01.2023 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків до якої додано копія довіреності представника НЕК "Укренерго" № 303/01-13 від 03.01.2023, копія платіжного доручення №АУ-8137 від 10.01.2023 про сплату судового збору у розмірі 868 350,00 грн., докази підтвердження направлення відповідачу заяви про усунення недоліків з копіями додатків.

Ухвалою від 18.01.2023 суд постановив відкрити провадження у справі №902/12/23, розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначити на 13 лютого 2023 року.

06.02.2023 до суду від Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позову з підстав у ньому викладених.

Також 06.02.2023 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про тлумачення умов пунктів 2.7. та 2.9. договору в редакції від 17.09.2021 та п.2.7. договору в редакції від 28.12.2021.

Ухвалою суду від 06.02.2023 залишено без руху зустрічну позовну заяву №08.14-1939 від 03.02.2023 Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" та встановлено Акціонерному товариству "Вінницяобленерго" строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви - 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

13.02.2023 до суду від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшла відповідь на відзив в якій останній заперечує твердження Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" викладені у відзиві на позовну заяву.

На визначену судом дату в судове засідання 13.02.2023 з`явились представники сторін.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання на 01.03.2023.

13.02.2023 до суду від Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" надійшло клопотання про призначення експертизи, в якому останній просить суд призначити у справі № 902/12/23 економічну судову експертизу з метою документального підтвердження вірності проведеного позивачем розрахунку позовних вимог. Проведення економічної судової експертизи останній просить суд доручити Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

17.02.2023 від Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" до суду надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви, до якої додано копію платіжного доручення про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 22.02.2023 зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про тлумачення умов пунктів 2.7. та 2.9. договору в редакції від 17.09.2021 та п. 2.7. договору в редакції від 28.12.2021 об`єднано в одне провадження з первісним позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про стягнення заборгованості в сумі 78 874 522,23 грн., з яких 71 731 520,89 грн. основного боргу, 1 880 932,26 грн. пені, 800 018,09 грн. 3% річних та 4 462 050,99 грн. інфляційних втрат за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0515-03041 від 25.06.2019, для спільного розгляду та призначено розгляд зустрічного позову разом з первісним позовом у підготовчому засіданні на 01.03.2023.

28.02.2023 до суду від Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" надійшли заперечення на відповідь на відзив на первісну позовну заяву.

На визначену судом дату в судове засідання 01.03.2023 з`явились представники сторін.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою продовжив строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відклав підготовче засідання на 20.03.2023, з підстав зазначених в протоколі судового засідання.

На електронну адресу суду 16.03.2023 від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи. Крім того, засобами поштового зв`язку до суду від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

20.03.2023 на електронну адресу суду від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшли пояснення по запереченням на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 20.03.2023 призначено у справі №902/12/23 судову економічну експертизу, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі №902/12/23 зупинено до отримання висновку судової експертизи.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, у якій просило скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 20.03.2023р. та направити справу №902/12/23 для продовження розгляду.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено, ухвала Господарського суду Вінницької області від 20.03.23 р. про призначення судової економічної експертизи та зупинення провадження у справі №902/12/23 скасована, справа №902/12/23 направлена до Господарського суду Вінницької області для продовження розгляду.

22.05.2023 року справа №902/12/23 повернулась до господарського суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 26.05.2023 призначено підготовче судове засідання на 19 червня 2023р.

За наслідками судового засідання 19.06.2023 суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання на 10.07.2023.

В судовому засіданні 10.07.2023 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження з 14.08.2023 та призначив справу для розгляду по суті на 23.08.2023.

Під час перебування судді у щорічній відпустці до суду надійшов запит № 902/12/23/5094/23 від 07.08.23 р. Північно-західного апеляційного господарського суду про направлення матеріалів справи №902/12/23 до апеляційної інстанції в зв`язку з надходженням заяви Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023.

09 серпня 2023 р. супровідним листом № 902/12/23/1122/23 матеріали справи №902/12/23 були надіслані до апеляційної інстанції.

В зв`язку з перебуванням матеріалів справи в суді апеляційної інстанції, судове засідання призначене на 23.08.2023 не відбулось.

17.10.2023 року справа №902/12/23 повернулась до господарського суду Вінницької області.

З огляду на викладене з метою розгляду справи №902/12/23 ухвалою суду від 18.10.2023 призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15 листопада 2023р.

13.11.2023 до суду від первісного відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою господарського суду у складі Верховного Суду справи №911/1359/22 в подібних правовідносинах.

14.11.2023 від первісного позивача до суду надійшли додаткові пояснення.

За наслідками судового засідання 15.11.2023 суд протокольними ухвалами оголосив перерву в судовому засіданні перед відкриттям розгляду справи по суті до 24.11.2023 та відклав розгляд заяви представника відповідача (за первісним позовом) про зупинення провадження у справі. Крім того, запропонував представнику позивача (за первісним позовом) надати до суду письмові пояснення на заяву представника відповідача (за первісним позовом) про зупинення провадження у справі.

23.11.2023 до суду від первісного позивача надійшли заперечення на заяву первісного відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 24.11.2023 задоволено клопотання відповідача за первісним позовом про зупинення провадження у справі та зупинено провадження у справі № 902/12/23 до закінчення перегляду справи №911/1359/22 в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Крім того, зобов`язано сторони повідомити Господарський суд Вінницької області про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 922/12/23.

29.04.2024 до суду від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду від 01.05.2024 призначено судове засідання для розгляду клопотання Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про поновлення провадження у справі, а також вирішення питання про поновлення провадження у справі №902/12/23 на 20.05.2024.

17.05.2024 до суду від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На визначену судом дату в судове засідання з`явився представник первісного позивача.

За наслідками судового засідання суд протокольними ухвалами поновив провадження у справі та закрив підготовче провадження і призначив розгляд справи по суті на 29.05.2024.

В зв`язку з неявкою в судове засідання представника первісного відповідача, секретарем судового засідання здійснено телефонограму якою повідомлено про дату та час розгляду справи по суті.

28.05.2024 до суду від первісного відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії платіжних інструкцій про оплату основного боргу, також в даному клопотанні первісний відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені - у зв`язку з відсутністю підстав для її нарахування та 3% річних і інфляційних - у зв`язку з помилковим розрахунком.

29.05.2024 від первісного позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На визначену судом дату в судове засідання 29.05.2024 з`явився представник первісного відповідача.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання первісного позивача та відклав розгляд справи по суті на 05.06.2024.

В зв`язку з неявкою в судове засідання представника первісного позивача, секретарем судового засідання здійснено телефонограму якою повідомлено про дату та час на яку відкладено розгляд справи по суті.

05.06.2024 від первісного позивача до суду надійшли пояснення щодо здійснених первісним відповідачем проплат та клопотання про відкладення розгляду справи, а вразі не можливості розглянути справу за відсутності представника первісного позивача.

На визначену судом дату в судове засідання 05.06.2024 з`явився представник первісного відповідача.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання первісного позивача та відклав розгляд справи по суті на 19.06.2024.

В зв`язку з неявкою в судове засідання представника первісного позивача, секретарем судового засідання здійснено телефонограму якою повідомлено про дату та час на яку відкладено розгляд справи по суті.

18.06.2024 до суду від представника первісного позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яку судом задоволено без винесення ухвали про що повідомлено представника первісного позивача засобами телефонного зв`язку.

На визначену судом дату в судове засідання 19.06.2024 з`явились представники сторін, при цьому представник первісного позивача приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні протокольною ухвалою судом оголошено перерву з розгляду справи по суті до 14.08.2024.

02.08.2024 до суду від первісного відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням в господарській справі №910/17664/23.

09.08.2024 від представника первісного позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 12.08.2024 задоволено вище зазначене клопотання представника первісного позивача.

12.08.2024 до суду від первісного відповідача надійшло ще одне клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням в господарській справі №910/17664/23.

13.08.2024 від первісного позивача до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог щодо стягнення пені за період з 01.03.2022 по 14.04.2022 (включно).

14.08.2024 до суду від первісного позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

На визначену судом дату в судове засідання 14.08.2024 з`явились представники сторін, при цьому представник первісного позивача приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В судовому засіданні протокольними ухвалами суд відмовив у задоволенні заяви про повернення до стадії підготовчого провадження та залишення позову без розгляду, також відмовив у клопотаннях про зупинення провадження у справі.

За наслідками судового засідання судом задоволено клопотання первісного позивача про оголошення перерви в судовому засіданні та оголошено перерву до 26.08.2024.

На визначену судом дату в судове засідання 26.08.2024 з`явились представники сторін.

Представник первісного позивача підтримав первісний позов з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях та просив його задовольнити з урахуванням здійснених первісним відповідачем оплат, щодо зустрічної позовної заяви заперечив та просив відмовити у зустрічному позові у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Представник первісного відповідача в свою чергу заперечив щодо задоволення первісного позову та просив відмовити в ньому з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, а зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 26.08.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується первісний та зустрічний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р «Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у приватне акціонерне товариство».

НЕК «Укренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, п. 3.2 Статуту НЕК «Укренерго».

НЕК «Укренерго» виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Згідно з п.10. ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з диспетчерського управління.

Між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго», правонаступником майна, усіх прав та обов`язків якого є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (первісний позивач, в договорі оператор системи передачі (ОСП), Виконавець) та Акціонерне товариство «Вінницяобленерго» (первісний відповідач, в договорі Користувач) укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0515-03041 від 25.06.2019, до якого укладено додаткові угоди від 25.06.2019, від 26.07.2019, від 02.07.2021, від 17.09.2021 №4 та від 28.12.2021 (далі - Договір).

Цей договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії Сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим Договором ОСП зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно- технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - Послуга). Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану Послугу відповідно до умов цього Договору (п. 1.1. та п. 1.2. Договору).

Підчас виконання вимог цього Договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України та ОЕС України (п. 1.3. Договору).

Договір встановлює обов`язки та права Сторін у процесі оперативного планування, експлуатації обладнання, диспетчерського управління та балансування енергосистеми в реальному часі та її захисту в надзвичайних ситуаціях, а також формування, обробки, передачі та відображення даних під час регламентованого обміну інформацією. Послуги надаються Оператором системи передачі Користувачу, що виступає на ринку оператором системи розподілу та/або виробником електричної енергії та/або споживачем, обладнання якого знаходиться в оперативному підпорядкуванні ОСП та/або електропостачальником та/або трейдером (п. 1.4. та п. 1.5. Договору).

Ціна договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року. Оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному вебсайті. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою. Обсяг наданої Послуги визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі. Вартість Послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої Послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України (п. 2.1. - 2.4. Договору).

Розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості Послуги. Плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих Користувачем повідомлень щодо планового обсягу Послуги на розрахунковий період. У разі зміни планових обсягів Послуги протягом розрахункового місяця Користувач передає оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю повідомлення про зміну обсягів Послуги. Оператор системи передачі (ОСП), Виконавець протягом 5 робочих днів після отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів (п. 2.5 та 2.6. Договору).

Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно- технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді. Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно). Акти надання Послуги та акти коригування до актів надання Послуги у відповідному розрахунковому періоді Виконавець направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони (п. 2.7. Договору).

Користувач здійснює підписання актів надання Послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів з дня їх отримання Користувачем та повертає Виконавцю. За відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій, за наявності згоди Користувача. Оплата вартості нарахованих штрафних санкцій та/або пені здійснюється на поточний рахунок ОСП, що зазначається в рахунку до сплати. За дату оплати рахунку приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок ОСП (п. 2.8. - 2.10. Договору).

Обов`язками оператора системи передачі (ОСП), Виконавця, зокрема є: Своєчасно та професійно надавати Послугу; Розробляти та доводити до відома Користувача комплект необхідних інструкцій і положень щодо оперативно-диспетчерського управління роботою об`єктів диспетчеризації Користувачів у складі ОЕС України і забезпечувати їх своєчасний перегляд та коригування; Складати та передавати Користувачу акти про надання Послуг (п. 3.1. Договору).

Обов`язком Користувача, зокрема є: Своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором; Повертати оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю підписаними зі свого боку акти гро надання Послуг (п. 3.2. Договору).

За внесення платежів, передбачених главою 2 цього Договору, з порушенням термінів Користувач сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. Оплата пені здійснюється за окремим рахунком (п. 6.1. Договору).

Планові обсяги послуги користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Форма подання повідомлення розміщена на офіційному вебсайті ОСП у постійному онлайн доступі (п. 10.1)

Акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, рахунки, повідомлення про планові обсяги та будь-які інші повідомлення за цим Договором повинні направлятися однією Стороною іншій за допомогою Сервісу, електронною поштою або факсимільним повідомленням, а також можуть бути підтверджені рекомендованим листом, іншим реєстрованим поштовим відправленням або доставлені кур`єром під розписку за адресою, зазначеною в цьому Договорі. Податкові накладні отримуються Користувачем виключно в електронному вигляді у порядку, визначеному податковим законодавством. Будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання Договору (у тому числі акт надання Послуги або акт коригування до акта наданої Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставлення власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування Сервісу, про що Виконавець зобов`язаний повідомити на своєму вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами в один і той самий спосіб (залежно від форми документа) (п. 10.4. - 10.6. Договору).

Рахунки, акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отриманими Стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачу, що підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції. Електронний документ, який направляється Стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з часу набуття документом статусу «Доставлено» у Сервісі. Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб (п. 10.7. Договору).

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2019 (відповідно до додаткової угоди від 28.12.2021 до 31.12.2021). Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 12.1. Договору).

Договір та всі додаткові угоди до нього обопільно підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

В матеріалах справи наявні: обопільно підписані та скріплені печатками сторін Акти надання послуг, Акти коригування до актів надання послуг, Рахунки за послуги за період з липня 2019 по листопад 2022 включно; Виписка по рахунку первісного відповідача щодо проведених оплат за період з 01.07.2019 по 27.12.2022; Претензія №01/38726 від 08.09.2022 на суму 17 522 012,15 грн.

Позиція сторін щодо первісного позову.

За доводами первісного позивача внаслідок невиконання первісним відповідачем зобов`язання щодо оплати послуг за Договором станом на 30.11.2022 утворилась заборгованість у розмірі 71 731 520,89 грн., яка на момент подачі позову не сплачена відповідачем. В зв`язку з існуванням заборгованості, позивачем здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань за Договором.

Дані обставини стали підставою звернення первісного позивача з позовом до суду з позовними вимогами про стягнення з первісного відповідача 71 731 520,89 грн. основного боргу, 1 880 932,26 грн. пені, 800 018,09 грн. 3% річних та 4 462 050,99 грн. інфляційних втрат.

У відзиві на позовну заяву первісний відповідач заперечує позовні вимоги у повному обсязі та зазначає, що в розрахунку первісного позивача не вказано чітко правову підставу здійснення кожного нарахування та платежу (номери рахунків, акти наданих послуг, акти коригувань), а просто вказано дату виникнення та закінчення зобов`язань без посилання на відповідний документ, що, в свою чергу, унеможливлює встановлення періоду, за який відбувається відповідне нарахування/оплата.

Тобто, відслідкувати динаміку зростання заборгованості, на переконання первісного відповідача, згідно наданого розрахунку, не є можливим.

Умови Договору в редакції від 26.07.2019 та в редакції від 02.07.2021 передбачають відповідальність за внесення платежів, передбачених пунктом 2.5. цього Договору, з порушенням термінів. Проте, п. 2.5. Договору в редакції від 26.07.2019 та в редакції від 02.07.2021 передбачає, що Позивач надає Відповідачу акт надання Послуги до 04 числа місяця, наступного за розрахунковим. Тобто, відповідальність за невчасну оплату (неоплату) Відповідачем наданих послуг, згідно умов Договору, не передбачена та нарахування пені Позивачем за цей період не мали здійснюватися.

Крім того, первісний відповідач звертає увагу суду на те, що пунктом 16 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії. Оскільки договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління укладений відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії - оператором системи передачі електроенергії (Позивачем) та оператором системи розподілу електроенергії (Відповідачем), тому, з 25.02.2022 нарахування та стягнення штрафних санкцій Позивачем є неправомірним і не підлягає задоволенню.

Підсумовуючи вищенаведене, первісний відповідач наполягає на невірності та неправомірності розрахунку заборгованості та штрафних санкцій первинним позивачем та просить суд відмовити в задоволенні первісного позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив на первісний позов, первісний позивач спростовує твердження первісного відповідача та зазначає, що У розрахунку заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат, що доданий до позовної заяви, містяться колонки з зазначення відповідних підстав для збільшення (нарахування) або зменшення (оплата, коригування, тощо) заборгованості чітко зазначені дати, проміжки часу, початок нарахування та дати припинення. У розрахунку є відповідні колонки з назвою «дата виникнення зобов`язання», «дата закінчення зобов`язання», «планові рахунки», «оплата» «нарахування фактичні», «акти коригування» «заборгованість». Кожна сума у розрахунку підтверджена відповідними документами, що додані до позовної заяви. Розрахунок зроблений у повній відповідності до умов договору, вимог законодавства щодо розрахунку заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат. Наданий розрахунок є детальним та обґрунтованим. Звинувачуючи позивача в тому, що він включає день фактичної оплати за послуги в період часу, за який нараховується пеня, відповідач не зазначає конкретних прикладів у розрахунку де відбулось таке нарахування пені. Позивач не нараховував пеню на день фактичної оплати, що чітко видно з розрахунку. Також відповідач, зазначає 3 неправильні періоди зміни ставки НБУ в розрахунку, де застосовані менші ставки НБУ. Проте зазначені дії, у періоді з 13.04.2021 по 20.04.2021 не призвели до нарахування пені, у збільшеному ніж встановлено у договорі та законодавстві розмірі. А у періодах з 18.10.2019 по 27.10.2019 та з 01.06.2022 по 10.06.2022 пеня не нараховувалась.

Щодо посилань відповідача на умови договору в редакції від 26.07.2019 та в редакції від 02.07.2021, відповідач свідомо не вказує, що між сторонами укладена додаткова угода від 17.09.2021, умови якої поширюються на відносини сторін, які виникли до її укладення з 08.02.2020 відповідно до ст. 631 ЦКУ. До 07.02.2020, що видно з розрахунку, позивач не нараховував пеню.

Щодо тверджень відповідача на те що позивачу постановою НКРЕКП №766 від 08.04.2020 (що була виключена постановою НКРЕКП №93 від 27.01.2021) дозволено не застосовувати до операторів систем розподілу (у тому числі відповідача) штрафні санкції, то дозволити не застосовувати не є забороною застосовувати, і питання нарахування штрафних санкцій є правом позивача відповідно до укладеного сторонами Договору, що не обмежувалось в зазначений період. Отже твердження відповідача, що позивач не мав правових підстав нараховувати штрафні санкції за Договором за період з 09.04.2020 по 28.01.2021 не відповідає дійсності.

Щодо твердження відповідача, що згідно пункту 16 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 з 25.02.2022 нарахування та стягнення штрафних санкцій позивачем є неправомірним і не підлягає задоволенню. Пункт 16 про зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, був включений до Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 Постановою НКРЕКП №413 від 26.04.2022 Отже, твердження відповідача про те що з 25.02.2020 нарахування та стягнення штрафних санкцій позивачем є неправомірним та безпідставним.

Крім того, на переконання первісного позивача, відповідач без доказово звинувачуючи позивача у нарахуванні неустойки більш як за 6 місяців не наводить жодного прикладу такого нарахування, оскільки дані твердження відповідача є безпідставними і не відповідають дійсності.

Таким чином, заперечення, що викладені відповідачем у відзиві є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

У запереченнях на відповідь на відзив, первісний відповідач зазначає, що при попередньому аналізі Розрахунку Відповідачем, було виявлено ряд недоліків, що унеможливлюють здійснення самостійної перевірки Відповідачем правильності здійснення Розрахунку та підготовки контррозрахунку, а саме. 1. Умовами Договору передбачено, що Позивач надає Відповідачу акт надання послуг за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця). Так, як Позивач вважає акт надання послуг підставою оплати Відповідачем послуг за календарний місяць, то він мав би відобразити це в Розрахунку. Проте, серед назв колонок Розрахунку відсутнє зазначення «акт надання послуг». Відповідач міг би припустити, що акти надання послуг відображені в колонці «Нарахування фактичні», що, начебто, відображають суть актів надання послуг, проте, з Розрахунку вбачається, що в деякі періоди суми в цій колонці мають від`ємне значення, проте, нарахування по обсягу наданих послуг за результатами місяця не можуть бути від`ємними. Враховуючи це, Відповідачу не вдалось однозначно встановити відповідність сум в Розрахунку сумам, вказаних в актах надання послуг.

Також, виникають складнощі при визначенні дати, коли зобов`язання мало бути виконане Відповідачем і з якої починається нарахування пені. Так, наприклад, згідно умов Договору в редакції від 17.09.2021 (що діяла з 08.02.2020 по 28.12.2021) Відповідач повинен оплатити послуги протягом 3 банківських днів з дати отримання акту надання послуг. Проте, з Розрахунку неможливо встановити, коли саме закінчуються 3 банківських дні з дати отримання акту надання послуг, так як дата отримання таких актів мала б бути зазначена в Розрахунку окремо. Крім того, умови Договору в редакції від 25.06.2019 та редакції від 26.07.2019 не містять вимог щодо здійснення коригування, яка зазначена в Договорі в редакції від 17.09.2021 (почала діяти з 08.02.2020), проте, з розрахунку вбачається наявність актів коригування в періодах 13.12.2019-16.12.2019 на суму 13 999,69 грн. та 28.01.2020 на суму 15 479,28 грн., що суперечить умовам Договору.

Таким чином, на переконання первісного відповідача позивачем, при підготовці Розрахунку, проігноровано умови Договору та допущені суттєві помилки, що впливають на правильність здійснення Розрахунку, а тому, відповідач наполягає на невірності здійсненого позивачем розрахунку та вважає його необґрунтованим, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Позиція сторін щодо зустрічного позову.

Зустрічний позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем виник спір у результаті різного трактування пункту 2.7. та 2.9. Договору в редакції від 17.09.2021 та п. 2.7. Договору в редакції від 28.12.2021.

За твердженнями зустрічного позивача, п. 2.7. Договору в редакції від 17.09.2021 передбачає, що зустрічний позивач здійснює розрахунок з зустрічним відповідачем за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта надання послуги.

Водночас, п. 2.9. Договору в редакції від 17.09.2021 передбачає, що оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих зустрічним відповідачем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою Сервісу, за умови наявності кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.

Договір в редакції від 28.12.2021 містить аналогічну, за своєю суттю, норму, що закріплена в п.2.7., яким передбачено, що зустрічний позивач здійснює розрахунок з зустрічним відповідачем за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком», або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Тобто, в п. 2.7. та 2.9. Договору в редакції від 17.09.2021 та п. 2.7. Договору в редакції від 28.12.2021 вказано, що оплата наданих послуг здійснюється на підставі рахунків та актів надання послуг (далі - пункти, що потребують тлумачення).

На переконання зустрічного позивача, з позовних вимог первісного позову (в тому числі розрахунку) вбачається, що первісний відповідач має здійснювати оплату за фактичний обсяг послуги лише на підставі актів надання послуги. Втім, первісний відповідач вважає, що здійснення оплати за надані послуги можливе лише на підставі рахунків, оскільки Акт надання послуг фіксує фактичний обсяг послуги, що був наданий у відповідному календарному місяці та містить загальну вартість послуги, в той час, як рахунок, сформований первісним позивачем, містить остаточну суму оплати, як різницю між загальною вартістю послуги згідно акту надання послуг та частковою попередньою оплатою, здійсненою відповідно до умов договору. Крім того, в суму, вказану в рахунку, може бути включено переплату чи заборгованість зустрічного позивача за інші розрахункові періоди. Тобто, оплата згідно акту надання послуг не може бути здійснена зустрічним позивачем, оскільки в такому акті не враховано вже здійснену часткову попередню оплату і така сума не є остаточною та вірною.

З огляду на викладене на переконання первісного відповідача існує необхідність тлумачення пункту 2.7. та 2.9. Договору в редакції від 17.09.2021 та п. 2.7. Договору в редакції від 28.12.2021, оскільки неоднакове розуміння та застосування вищевказаних пунктів позивачем та відповідачем впливає, як на правильність розрахунку заборгованості та штрафних санкцій по первісному позову, так і на майбутні розрахунки між позивачем та відповідачем.

У відзиві на зустрічний позов, первісний позивач зазначає, що підставою для тлумачення судом договору є наявність спору між сторонами правочину щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всього договору його частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст правочину/його частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити його намір, тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює існуючи умови угоди. Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту договору/його окремих частин, який складає права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

АТ «Вінницяобленерго» зазначаючи про існування спору між сторонами, не надає жодного документального підтвердження існування даного спору, яким могли би бути наприклад відповідні звернення, листування АТ «Вінницяобленерго» до НЕК «Укренерго», тощо. Зазначення АТ «Вінницяобленерго» в якості обґрунтування наявності «спору» того що АТ «Вінницяобленерго» з позовних вимог первісного позову вбачає, що НЕК «Укренерго» трактує пункти таким чином, що АТ «Вінницяобленерго» має здійснювати оплату за фактичний обсяг послуги лише на підставі актів надання послуги. З наступним зазначенням власної позиції АТ «Вінницяобленерго», що акт надання послуги фіксує фактичний обсяг послуги, що був наданий у відповідному календарному місяці та містить загальну вартість послуги - також не підтверджує наявності спору.

З огляду на викладене первісний позивач/зустрічний відповідач просить відмовити у задоволенні зустрічного позову.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Щодо первісного позову.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, а відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулює Закон України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Диспетчерським управлінням, згідно з пунктом 18 ч. 1. ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" є - оперативно-технологічне управління об`єднаною енергетичною системою України із забезпеченням надійного і безперебійного постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог енергетичної безпеки.

Згідно ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 2.4. Договору в редакції від 25.06.2019 розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості Послуги.

А п. 2.5. Договору визначено, що Виконавець надає Користувачу акт надання Послуги до 04 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Користувач має повернути погодженим один примірник акта надання Послуги в наступному розрахунковому періоді (п. 2.6. Договору).

В пункті 2.7. Договору було визначено, що оплата рахунків здійснюється на підставі рахунків, наданих Виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді,за допомогою «Системи управління ринком» (далі - Сервіс), за умови наявності електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.

Пункт 2.4 Договору доповнений додатковою угодою до Договору від 26.07.2019 абзацом наступного змісту «Плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих Користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий період.», при цьому п. 2.5. залишився не змінним.

Додатковою угодою від 02.07.2021 викладено пункт 2.5 розділу 2 Договору в такій редакції « 2.5. Користувач здійснює розрахунок з Виконавцем за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління протягом 3 банківських днів здати отримання та на підставі акта надання Послуги. Акт надання Послуги ОСП надає Користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим.»

Додатковою угодою від 17.09.2021 сторонами викладено умови договору в наступній редакції, зокрема пункт 2.4. основного договору викладено в п. 2.5. «Розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості Послуги.»

А в п. 2.6. та п. 2.7. визначено наступне « 2.6 Плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих Користувачем повідомлень в тому числі щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий період. У разі зміни планових обсягів Послуги протягом розрахункового місяця Користувач передає оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю повідомлення про зміну обсягів Послуги. Оператор системи передачі (ОСП), Виконавець протягом 5 робочих днів після отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів.

2.7. Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оператиєно- технологічного) управління протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта надання Послуги. Акт надання Послуги ОСП надає Користувачу протягом перших 11 календарних днів місяця, наступного за розрахунковим.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається на підставі даних, що надаються до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в «Системі управління ринком» (далі - Сервіс), що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Акт коригування наданої послуги у відповідному розрахунковому періоді у двох примірниках ОСП направляє Користувачу. Користувач здійснює підписання акта коригування наданої Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 календарних днів та повертає один примірник підписаного акта ОСП. Оплату вартості Послуги, що виникла в результаті коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює протягом 3 банківських днів з дня отримання акта.».

Додатковою угодою від 28.12.2021 сторонами викладено умови договору в наступній редакції, зокрема « 2.5. Розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості Послуги.

2.6. Плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих Користувачем повідомлень щодо планового обсягу Послуги на розрахунковий період.

У разі зміни планових обсягів Послуги протягом розрахункового місяця Користувач передає оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю повідомлення про зміну обсягів Послуги. Оператор системи передачі (ОСП), Виконавець протягом 5 робочих днів після отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів.

2.7. Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно- технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно).

Акти надання Послуги та акти коригування до актів надання Послуги у відповідному розрахунковому періоді Виконавець направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.».

Таким чином, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту пунктів 2.5., 2.6., 2.7. Договору зі змінами, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період з серпня 2019 по листопад 2022 (включно) на момент подачі позовної заяви до суду настав.

Судом встановлено, що первісним позивачем на виконання умов договору належним чином виконано зобов`язання, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, та надано послуги відповідачу проте, відповідач свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав, у зв`язку з чим у первісного відповідача виникла заборгованість перед первісним позивачем станом на 30.11.2022 в загальній сумі 71 731 520,89 грн.

Відповідач у поданому відзиві не навів жодних підстав щодо відсутності в останнього обов`язку оплачувати послуги диспетчерського (оперативно-технологічного) управління в заявленій первісним позивачем сумі.

За таких обставин, на день подачі позовної заяви до суду у первісного відповідача рахувалась заборгованість в сумі 71 731 520,89 грн.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі відповідач здійснив оплату за надані послуги диспетчерського (оперативно-технологічного) управління в заявленій первісним позивачем сумі 71 731 520,89 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами поданих первісним відповідачем та підтверджено первісним позивачем в додаткових поясненнях.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За наведених обставин, з урахуванням поданих сторонами доказів сплати грошових коштів у розмірі 71 731 520,89 грн, після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у справі в частині стягнення основного боргу, у зв`язку із чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, з покладенням витрат на сплату судового збору в цій частині на первісного відповідача.

Крім суми основного боргу первісний позивач просить стягнути з первісного відповідача 1 880 932,26 грн. пені, 800 018,09 грн. 3% річних та 4 462 050,99 грн. інфляційних втрат.

Щодо вимоги первісного позивача про стягнення з первісного відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконати ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Така плата за користування чужими коштами не є штрафною санкцією.

При цьому інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Враховуючи, що первісний відповідач допустив прострочення розрахунків з первісним позивачем за договором, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, первісним позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні втрати.

Перевіривши наданий первісним позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги первісно позивача про стягнення з первісного відповідача пені, суд виходить з наступного.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 6.1. Договору, за внесення платежів, передбачених главою 2 цього Договору, з порушенням термінів Користувач сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. Оплата пені здійснюється за окремим рахунком.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно зі ст. 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий первісним позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що останнім здійснено розрахунок з урахуванням Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" зокрема враховано, що нарахування пені можливо в розмірі, не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Тому твердження первісного відповідача щодо невірного нарахування пені судом оцінюються критично та до уваги не приймаються.

Водночас 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан в України, та в подальшому відповідними Указами Президента продовжено строк його дії та триває по сьогоднішній день.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Так, судом взято до уваги, що НКРЕКП прийнято Постанову "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" від 25.02.2022 № 332.

26.04.2022 Постанову НКРЕКП доповнено п. 16, згідно якого передбачено зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії, на період військового стану.

Відповідно до п. 2.1. укладеного сторонами договору, останні визнають свої зобов`язання згідно з Законом України "Про ринок електричної енергії", Порядком, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №307, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.

Враховуючи, господарські правовідносини, які склалися між сторонами, серед іншого, регулюються положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії", у зв`язку з чим вказана постанова НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом взято до уваги правові позиції Верховного Суду, які викладені в постановах від 19.09.2022 у справі №912/1941/21, від 25.01.2022 у справі №911/782/21, в яких зазначено, зокрема, що положення постанови НКРЕКП є спеціальними щодо правового регулювання спірних правовідносин та підлягають обов`язковому виконанню учасниками ринку електричної енергії відповідно до статті 6 Закону України "Про ринок електричної енергії".

Таким чином, постанова НКРЕКП від 25.02.2022 №332 (з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП від 26.04.2022 № 413), яка містить пряму вказівку про скасування відповідальності у вигляді зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, підлягає застосуванню до спірних правовідносин в частині нарахування пені за період, який входить в період дії воєнного стану, починаючи з 24.02.2022.

Враховуючи приписи п. 16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, яка є чинною, та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафної санкції у вигляді пені, що розрахована позивачем після з 24.02.2022 в сумі 238 036,90 грн.

В той же час, судом здійснено розрахунок пені, за період до 24.02.2022, який не входить у період дії воєнного стану, з урахуванням умов договору та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», й встановлено, що первісним позивачем правомірно заявлено до стягнення пені у розмірі 1 642 895,36 грн.

Водночас дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд приймає рішення про зменшення розміру пені на 50% з власної ініціативи, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч.1 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп/2004 зазначено, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традицій, звичаїв, тощо, які легітимізовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (ч.3 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із ч. 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Такими чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Приймаючи рішення про зменшення розміру пені суд взяв до уваги наступні обставини, а саме проведення первісним відповідачем оплати суми основного боргу підчас розгляду справи та стягнення з первісного відповідача значних сум інфляційних та 3% річних.

Також, враховано самий правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Крім того судом взято до уваги відсутність в діях відповідача умисних дій (заздалегідь передбачуваних).

З огляду на викладені обставини в сукупності суд, користуючись правом, наданим йому ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, зменшує розмір неустойки на 50% з правомірно нарахованих 1 642 895,36 грн. - пені до 821 447,68 грн.

З огляду на викладене первісний позов підлягає задоволенню частково.

Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначальною ознакою договору є мета його укладення.

Статтею 627 цього ж Кодексу передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 213 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину (частини перша та друга).

Правила тлумачення змісту правочину визначено частиною третьою статті 213 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

За змістом частини четвертої статті 213 Цивільного кодексу України якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, у частинах третій та четвертій статті 213 Цивільного кодексу України визначено загальні способи, що застосовуються при тлумаченні, які втілюються у трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також із намірами сторін, які вони виявляли при вчиненні правочину, а також із чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (якщо перші два не дали результатів) є врахування: а) мети правочину, б) змісту попередніх переговорів, в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше у правовідносинах між собою), г) звичаїв ділового обороту; ґ) подальшої поведінки сторін; д) тексту типового договору; е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, оскільки договір є видом правочину (в даному випадку, двосторонній правочин) тлумаченню підлягають умови договору за правилами, встановленими статті 213 Цивільного кодексу України.

Підставою для тлумачення судом договору є наявність спору між сторонами правочину щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всього договору/його частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст правочину/його частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити його намір, тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює існуючи умови угоди.

Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту договору/його окремих частин, який складає права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов. З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст договору/його частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №910/9525/19.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0515-03041 від 25.06.2019, до якого укладено додаткові угоди від 25.06.2019, від 26.07.2019, від 02.07.2021, від 17.09.2021 та від 28.12.2021 вже виконується сторонами, в тому числі, і пункти 2.7. та 2.9. Договору в редакції від 17.09.2021 та п. 2.7. Договору в редакції від 28.12.2021, які Акціонерне товариство «Вінницяобленерго» просить суд розтлумачити.

За таких обставин, зважаючи на те, що тлумачення договору можливе до початку його виконання сторонами, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні зустрічного позову Акціонерного товариства «Вінницяобленерго».

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд звертає також увагу сторін на те, що відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява №4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГК України витрати по сплаті судового збору за первісний позов покладаються на відповідача за первісним позовом пропорційно задоволеним вимогам не враховуючи закриття провадження в частині основного боргу та зменшення пені, а за зустрічним залишаються за відповідачем за первісним/ позивачем за зустрічним позовом. Крім того витрати по сплаті судового збору за оскарження в апеляційному порядку ухвали про призначення експертизи та зупинення провадження у справі покладаються на відповідача за первісним позовом.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження за первісним позовом у частині стягнення 71 731 520,89 грн основного боргу закрити.

2. Первісний позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, буд. 2, м. Вінниця, 21050, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ) 821 447,68 грн. - пені, 4 462 050,99 грн. - інфляційного збільшення, 800 018,09 - 3% річних та 868 413,39 грн. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

4. У частині стягнення 1 059 484,58 грн. - пені відмовити.

5. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

7. Примірник повного судового рішення направити сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача за первісним позовом - , відповідача за первісним позов - .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 05 вересня 2024 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи