ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024м. ХарківСправа № 922/1390/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Тонкій Є.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариство "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150) в інтересах держави, в особі філії"Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" (пр-т. Повітрофлотський, 11/15, м. Київ, 03049 )
до Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" просп. Героїв Харкова, 199,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61037
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Станової Ю.В. (в режимі відеоконференції, дов№2791 від 07.11.2023 року)

відповідача - Гарагулі В.А. (дов. №27-12 від 25.12.2023 року)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в інтересах держави в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", в якій просить суд:

стягнути з акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" штрафні санкції (штраф) в сумі 777 924,00 грн за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки від 27.10.2023 № ЦЗВ-03-04623-01.

Стягнути з акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" витрати по сплаті судового збору у сумі 11 668,86 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов договору поставки № ЦЗВ-03-04623-01, а саме АТ "Укренергомашини" неналежно виконало свої зобов`язання за Договором, чим порушило вимоги пунктів 1.1. та 4.2. Договору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено розгляд справи в судовому засіданні на 22 травня 2024 року о 11:30.

29.04.2024 року від представника відповідача, через систему Електронний Суд (Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.04.2024) надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

09.05.2024 року від представника відповідача, через систему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву (Документ сформований в системі «Електронний суд» 08.05.2024), де відповідач позов не визнає, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, посилаючись на відсутність вини в діях відповідача та наявність обставин непереборної сили (форс-мажору), на думку відповідача, вважати неналежним виконанням умов договору з боку відповідача не вбачається можливим та виключає будь-які підстави застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафних санкцій (штрафу) в сумі 777 924, 00 грн.

Разом із тим, у поданому відзиві відповідачем заявлено клопотання про зменшення штрафних санкцій на 99%. Вказаний відзив долучено судом до матеріалів справи.

14.05.2024 року від представника позивача , через систему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву (Документ сформований в системі «Електронний суд» 14.05.2024), де Філія «ЦЗВ» не погоджується із доводами викладеними у відзиві Відповідача, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи , звертає увагу суду, на те, що наявність Сертифікату, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися у сукупності з іншими доказами, крім того, договір був укладений сторонами в період дії воєнного стану в Україні, отже АТ «Укренергомашини» на момент укладання Договору розуміло ризик настання несприятливих обставин, що можуть зашкодити виконанню Договору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.05.2024 постановлено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 18 червня 2024 року о 12:30.

В судовому засіданні 18.06.2024 постановлено протокольну ухвалу, якою відкладено підготовче засідання на 16.07.2024 об 12:00 год.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 18.06.2024.

В судовому засіданні 16.07.2024 постановлено протокольну ухвалу, якою відкладено підготовче засідання на 22.07.2024 об 14:00 год.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 16.07.2024.

В судовому засіданні 22.07.2024 постановлено протокольну ухвалу, про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів та закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті 14 серпня 2024 року о(б) 11:00 год.

У судовому засіданні 14.08.2024 постановлено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 10.09.2024 до 10:30.

В порядку ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 14.08.2024.

Представник позивача у призначене судове засідання з`явився, позовну заяву підтримав та просив суд задовольнити. Разом з тим, проти задоволення клопотання представника відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (пені), річних, інфляційного збільшення заперечив та просив суд відмовити у задоволенні.

Представник відповідача у призначене судове засідання з`явився, проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Разом з тим, просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 99 %.

В ході розгляду справи Господарським судом Харківської області відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Судом в повному обсязі досліджено письмові докази у справі відповідно до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники позивача та відповідача погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами відповідно до ст. 74 ГПК України.

За ст. 219 ГПК України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонам.

У судовому засіданні 10.09.2024 відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши справу №922/1390/24 в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

27.10.2023року між акціонерним товариством «Українська`залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» (далі - філія «ЦЗВ», Покупець) та акціонерним товариством «Українські енергетичні машини» (далі - АТ «Укренергомашини», Постачальник) укладено Договір поставки № ЦЗВ-03-04623-01 (далі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору Постачальник взяв на себе зобов`язання поставити та передати у власність Покупцю Товар: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до пасажирських вагонів), а Покупець прийняти та оплатити Товар, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, що є невід`ємною частиною Договору, на умовах, які викладені у цьому Договорі.

Розділом 4 Договору Сторони врегулювали умови та строки постачання продукції.

Постачальник здійснює поставку Товару автомобільним транспортом або залізничним транспортом на умовах СРТ (Перевезення сплачено до ...) пункт призначення - Київська обл., м. Фастів (або згідно з рознарядкою Покупця) відповідно до «ІНКОТЕРМС» у ред. 2020 р. У випадку наявності розбіжностей між умовами цього Договору та правилами «ІНКОТЕРМС», умови цього Договору матимуть перевагу.

Поставка Товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки Покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Покупця до приймання Товару.

Строк поставки Товару - протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки Покупцем.

Місце поставки - Київська обл.. м. Фастів (або згідно з рознарядкою Покупця) (пункт 4,2. Договору).

Пунктом 4.5. Сторони домовились, що рознарядка Покупця на Товар направляється ним Постачальнику в один з таких способів:

- на поштову адресу Постачальника, зазначену в Договорі (листом оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);

- вручається уповноваженому представнику Постачальника під розпис;

- шляхом відправлення на електронну адресу Постачальника (зазначену в цьому Договорі) сканкопії відповідної рознарядки форматі РПР або будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. Документ вважається отриманим Постачальником з дати його направлення Покупцем на електронну адресу Постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення Покупця.

На виконання умов, закріплених Договором, 14.11.2023 філією «ЦЗВ» на електронну адресу АТ «Укренергомашини» () та

14.11.2023 засобами поштового зв`язку направлена рознарядка від 14.11.2023 № ЦЗВ-20/4380 (далі - Рознарядка) стосовно готовності прийняти партію запасних частин до пасажирських вагонів на загальну суму 5 927 040,00 грн. з ПДВ. Також рознарядка 14.11.2023 отримана особисто заступником генерального директора Відповідача Коршуновим О.О., про що свідчить наявна на ній відмітка.

Кінцевою датою поставки Товару за Рознарядкою є 29.12.2023 включно.

Партію Товару на суму 740 880,00 грн. з ПДВ постачальник поставив 28.12.2023 протягом строку дії Рознарядки, що підтверджується товарно- транспортною накладною від 28.12.2023 № 273 та актом приймання-передачі продукції від 28.12.2023 № 1.

Решту товару на суму 5 186 160,00 грн. з ПДВ за Рознарядкою постачальник поставив 09.01.2024 та 10.01.2024, тобто, з порушенням встановленого Договором строку, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 09.01.2024 № 001 та від 10.01.2024 № 003/1 та актами приймання-передачі продукції від 09.01.2024 № 2 та від 10.01.2024 № 3.

Таким чином, АТ «Укренергомашини» неналежно виконало свої зобов' язання за Договором, чим порушило вимоги пунктів 1.1. та 4.2. Договору.

Підпунктом 9.3.1. пункту 9.3. договору передбачено, що при порушенні строків постачання постачальник оплачує Покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього Договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) % від вартості непоставленого в строк Товару за кожен день прострочення.

Відповідно до вищезазначеного, відповідачу за неналежне виконання зобов`язань за Договором в частині своєчасної поставки Товару, нараховані штрафні санкції (штраф) у сумі 777 924,00 грн. та на юридичну адресу Постачальника направлено претензію від 19.01.2024 № ЦЗВ-20/248 (далі - Претензія) з вимогою сплатити зазначений штраф за невиконання Договору на поточний рахунок Позивача. Крім того. 18.01.2024 Претензія направлена на електронну адресу АТ «Укренергомашини» (').

Претензія отримана відповідачем за довіреністю 23.01.2024 (інформація з офіційного сайту Укрпошти щодо відстеження поштового пересилання за трекномером 986).

30.01.2024 позивачем отримано відповідь відповідача від 29.01.2024 № 27-27 на Претензію про відмову в її задоволенні через настання обставин непереборної сили. Однак, позивач вважає відмову відповідача в задоволенні претензії безпідставною та необгрунтованою з огляду на таке.

Розділом 10 укладеного між сторонами договору сторони передбачили випадки та умови звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин або подій непереборної сили.

Відповідно до п. 10.2. договору сторона, що не може виконати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх виникнення повідомити іншу Сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів у строк, що не перевищує 30 (тридцяти) робочих днів. Належним доказом наявності вищезазначених обставин та їх тривалості є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

Згідно з п. 10.5. Договору, якщо Сторона без поважних причин не повідомила іншу Сторону у строки, визначені п. 10.2. цього Договору, про виникнення (наявність) обставин непереборної сили та/або не надала підтверджуючі ці обставини документи, така сторона у подальшому не мас права вимагати подовження умов цього договору та звільнення від відповідальності, передбаченої за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором.

27.12.2023 листом від 26.12.2023 № 15-3435 АТ «Укренергомашини» повідомлено філію «ЦЗВ» про настання з 22.12.2023 форс-мажорних обставин та 02.02.2024 листом № 01/04-78 надіслано на адресу філії копію сертифіката № 6300-24-0254 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданого Харківською Торгово-промисловою палатою (вих. від 31.01.2024 №41/63.01-6).

Згідно із Сертифікатом № 6300-24-0254 період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для АТ «Укренергомашини»: дата настання 14.12.2023; дата закінчення 03.01.2024.

Отже, на переконання позивача повідомлення про настання форс-мажорних обставин та сертифікат № 6300-24-0254 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) надані філії «ЦЗВ» з порушенням строків, встановлених п. 10.2. Договору (враховуючи встановлену дату настання форс-мажорних обставин 14.12.2023, строк у 5 робочих днів для повідомлення - до 21.12.2023, строк у 30 робочих днів для надання підтверджуючих документів - до 25.01.2024), у зв`язку з чим АТ «Укренергомашини» відповідно до умов п. 10.5. договору не має права вимагати звільнення від відповідальності, передбаченої за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Згідно зч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до абзацу 2 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина 1 статті 216 та частина 1 статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 ГК України).

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 9.3.1. пункту 9.3. договору передбачено, що при порушенні строків постачання постачальник оплачує Покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього Договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) % від вартості непоставленого в строк Товару за кожен день прострочення.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку штрафу у розмірі 777 924,00 грн., суд зазначає, що нарахування у повній мірі відповідає обставинам справи, вимогам законодавства та погодженим між сторонами умовам договору, розрахунок виконано арифметично вірно, а тому позовна вимога про стягнення штрафу у розмірі 777 924,00 грн. є обґрунтованою.

Між тим, суд зазначає, що відповідачем не спростовано обґрунтованості та правомірності здійснених детального розрахунку штрафу.

Щодо тверджень Відповідача про наявність форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), в даному випадку суд погоджується з доводами позивача ,з огляду на таке.

Згідно із Сертифікатом № 6300-24-0254 період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для АТ «Укренергомашини»: дата настання 14.12.2023; дата закінчення 03.01.2024.

Отже, повідомлення про настання форс-мажорних обставин та сертифікат № 6300-24-0254 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) надані філії «ЦЗВ» з порушенням строків, встановлених п. 10.2. Договору (враховуючи встановлену дату настання форс-мажорних обставин 14.12.2023, строк у 5 робочих днів для повідомлення - до 21.12.2023, строк у 30 робочих днів для надання підтверджуючих документів - до 25.01.2024), у зв`язку з чим АТ «Укренергомашини» відповідно до умов п. 10.5. Договору не має права вимагати звільнення від відповідальності, передбаченої за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором.

Крім того, наявність Сертифікату, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися у сукупності з іншими доказами (правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).

Пунктом 17.2. Договору Сторони підтвердили, що вони усвідомлюють усі ризики пов`язані з виконанням умов цього Договору, який укладається в умовах дії воєнного стану, введеного в установленому законодавством порядку

Згідно із ст. 3 ЦК України закріплено принцип свободи договору.

Зазначаємо, що Договір підписаний представниками обох Сторін та посвідчений їх печатками, тобто Сторонами узгоджено умови наведеного Договору (у тому числі і розмір штрафних санкцій), щодо якого Відповідачем не висловлювалось будь-яких заперечень, а також не складалось протоколів розбіжностей у встановленому законом порядку. Тобто, Відповідач своїми діями погодився з умовами укладеного Договору, на підставі якого у Сторін виникли певні господарські правовідносини, які засновані на юридичній рівності учасників. При цьому, своєчасне виконання зобов`язання кожною із сторін Договору є безумовною умовою стабільності господарського обороту в цілому

Частиною 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами частини 4 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо вона значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Застосоване у статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суд користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій, оцінюючи обставини, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Так, зокрема, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Частиною 2 статті 216 ГК України унормовано, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Відповідно до положень статті 3, частини 3 статті 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість.

З огляду на вказане, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Натомість наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як штраф спотворює його дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання штраф перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18.

В той же час, нарахування та стягнення з відповідача з відповідача штрафу у повному обсязі, не є співрозмірним з негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. Зазначене свідчитиме про дотримання балансу інтересів сторін, не призведе до порушення засад розумності, справедливості та добросовісності, не стане для відповідача надмірним фінансовим тягарем, наявність якого може взагалі призвести до унеможливлення виконання перед позивачем своїх зобов`язань та сплати заборгованості. Відтак, необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру штрафу у даному разі не може свідчити про нівелювання мети існування штрафу як відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір штрафу до її розумного розміру (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі 902/538/18).

Отже, враховуючи вище зазначене, з урахуванням важливості та необхідності дотримання балансу інтересів сторін у даному конкретному випадку, виходячи з міркувань розумності та справедливості, беручи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, характер господарської діяльності, її суспільне значення, а також ступінь виконання відповідачем частини своїх зобов`язань з оплати вартості поставленого товару, господарський суд вбачає наявність низки виняткових обставин, з якими законодавством пов`язується можливість реалізації судом дискреційних повноважень для зменшення розміру штрафу.

З огляду на вказане, на цілковите переконання суду, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін та верховенства права, обґрунтованим, розумним та справедливим слід вважати зменшений розмір штрафу на 50%, який підлягає стягненню у розмірі 388 962.0 грн.

Суд зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок зазначених вище судом доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у разі зменшення судом розміру штрафу покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 03.04.2018 у справі №902/339/16.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача .

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 236 - 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги (зменшені) задовольнити повністю.

Стягнути з акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (пр. Героїв Харкова, 199, м. Харків, 61037, ) на користь акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, Код ) в інтересах держави в особі "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" (пр-т. Повітрофлотський, 11/15, м. Київ, 03049 ) - штрафні санкції (штраф) в сумі 388 962.0грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 11 668,86 грн.

Зменшити розмір штрафних санкцій на 50%.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: акціонерне товариство "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, Код ) в інтересах держави в особі "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" (пр-т. Повітрофлотський, 11/15, м. Київ, 03049 ).

Відповідач: акціонерне товариство Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (пр. Героїв Харкова, 199, м. Харків, 61037).

Повне рішення складено "11" вересня 2024 р.

Суддя О.О. Присяжнюк