СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
02 вересня 2024 року м. Харків Справа № 922/52/24
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.
за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,
за участю представників:
прокурор Хряк О.О.,
від позивача-1 не з`явився,
від позивача-2 не з`явився,
від позивача-3 не з`явився,
від відповідача Яценко А.О.,
від третьої особи не з`явився,
за позовом Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури, м. Запоріжжя, в інтересах держави, в особі:
1. Запорізької обласної військової адміністрації, м. Запоріжжя,
2. Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, м. Київ,
3. Східного офісу Держаудитслужби, м. Дніпро, в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, м. Запоріжжя,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп», м. Харків,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ,
про стягнення 236 239,92 грн, -
За результатами розгляду апеляційної скарги Східним апеляційним господарським судом (колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В.) прийнято постанову від 08.08.2024, якою апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 05.04.2024 у справі №922/52/24 залишено без змін.
В обґрунтування поданого заперечення позивач-2 вказує, що розмір судових витрат не підтверджено представником відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Крім того, Міністерство зазначає, що, звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судових витрат та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №923/199/21), з огляду на що відсутні правові підстави щодо стягнення судових витрат з Мінінфраструктури.
Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.08.2024 для розгляду заяви у справі №922/52/24 визначено наступний склад суду: головуючий суддя-доповідач Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В.
Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст. 244 ГПК України).
В обґрунтування поданих заперечень, позивач-1 зазначає, що відповідач не надав суду, окрім акту приймання виконаних робіт/послуг про надання правничої/правової допомоги, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, з огляду на що наявні підстави для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2024 у зв`язку з відпусткою судді Россолова В.В. визначено наступний склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.
До судового засідання Східного апеляційного господарського суду 02.09.2024 представники позивачів та третьої особи не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат учасники справи повідомлені належним чином, шляхом направлення ухвали від 14.08.2024 до їх електронних кабінетів в системі «Електронний Суд».
З огляду на належне повідомлення учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у цьому судовому засіданні.
Присутній представник відповідача підтримав вимоги заяви про розподіл судових витрат, просив задовольнити її в повному обсязі. Прокурор заперечив проти розподілу судових витрат, вказав про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу з прокуратури.
Розглянувши клопотання про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про його часткове задоволення з огляду на наступне.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що орієнтовний (попередній) розрахунок витрат відповідача на професійну правничу допомогу у зв`язку зі складанням відзиву на апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури складає 9000 грн; участь за кожне судове засідання в суді апеляційної інстанції в частині розгляду апеляційної скарги прокурора складає 2500 грн. Керуючись ч. 8 ст. 129 ГПК України, представник відповідача заявив, що документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду протягом 5 днів з дня винесення рішення судом апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова апеляційного суду у даній справі прийнята 08.08.2024, заява про ухвалення додаткового рішення подана через систему «Електронний суд» до Східного апеляційного господарського суду 11.08.2024, тобто в з дотриманням 5-денного строку на подання відповідних доказів. З огляду на що, клопотання заявника про поновлення строку на подання доказів розміру понесених судових витрат залишено судом без розгляду.
У клопотанні про розподіл судових витрат зазначено, що загальний розмір понесених ТОВ «Олімп» витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом в суді апеляційної інстанції, становить 11 500,00 грн.
Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження повноважень представництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» адвокатом Яценко А.О. у Східному апеляційному господарському суді матеріали справи містять ордер серії АХ №1046906 від 16.06.2023, виданий АБ «Андрій Яценко».
16.06.2023 між відповідачем та АБ «Андрій Яценко» укладено Договір про надання професійної правничої/правової допомоги б/н (далі Договір від 16.06.2023).
Відповідно до п. 1 Договору від 16.06.2023 Адвокатське бюро надає Клієнту наступні види професійної правничої/правової допомоги без обмеження повноважень:
- представництво інтересів як кредитора, боржника, заявника, потерпілого, цивільного позивача, позивача, відповідача, третьої особи в судах усіх видів судочинства та інстанцій, Верховному Суді, Конституційному Суді України, в органах внутрішніх справ, національної поліції, прокуратурі, державного бюро розслідувань, НАБУ, САП, іншими органами державної влади, місцевого самоврядування (будь-яких департаментах, управліннях, відділах), ЦНАП, юридичних та/або фізичних осіб; у виконавчій службі/приватними виконавцями, експертами і експертними установами, з усіма правами, наданими заявникам, скаржникам, сторонам/учасникам судового процесу, в тому числі (але не виключно):
- підписання і/або подання заяв, вимог кредитора, заперечень боржника, будь-яких заяв по суті справи/з процесуальних питань, звернень, скарг, клопотань, заяв позову (і/або адміністративного позову), змін/доповнень до позову; сплата судового збору і підписання необхідних платіжних документів; відкликання скарг, заяв, клопотань; відкликання позову, подання/підписання заяв про залишення позову без розгляду, відмови від позову, укладення/підписання мирової угоди; складання/подання/підписання скарг, клопотань, заяв, пояснень, заперечень, складання/підписання/подання апеляційних, касаційних скарг, інших заяв/скарг про перегляд рішень судів; подання/підписання запитів; отримання виконавчих документів; ознайомлення з матеріалами справ/документами з можливістю самостійного копіювання/фотографування (в судах, прокуратурі, органах досудового розслідування, органах державної влади/місцевого самоврядування, у юридичних/фізичних осіб); засвідчення копій документів; складання/підписання/подання будь-яких документів; замовлення судових експертиз/експертних досліджень; будь-які інші права які є або можуть виникнути у заявників, сторін/учасників/зацікавлених осіб судового процесу, досудового розслідування після укладення цього договору;
- підписання/подання заяв про примусове виконання судового рішення (ухвали/постанови); відкриття виконавчого провадження, участь у виконавчому провадженні з усіма правами стягувача, боржника, учасника, зацікавленої особи, підписання/подання заяв, клопотань, звернень, запитів оскарження дій/бездіяльності/рішень державного/приватного виконавця з правом підписання/подання відповідних скарг.
Згідно з п. 3 Договору від 16.06.2023 оплата витрат і професійної правничої/правової допомоги здійснюється на підставі актів надання правової/правничої допомоги. Складання та підписання актів надання правової/правничої допомоги здійснюється в тому числі з урахуванням положень ст. 882 ЦК України.
У пункті 4 Договору від 16.06.2023 сторони узгодили, що професійну правничу/правову допомогу надає безпосередньо адвокат Яценко Андрій Олексійович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №818 від 05.05.1998.
Крім того, між ТОВ «Олімп» та АБ «Андрій Яценко» укладено Договір від 17.05.2024 на доповнення Договору про надання професійної правничої/правової допомоги від 16.06.2023 (далі Договір від 17.05.2024).
Відповідно до п.1 Договору від 17.05.2024 цей договір визначає напрямок (доручення), за яким здійснюється надання професійної правничої допомоги та тарифи за надання професійної правничої допомоги за Договором про надання професійної правничої/правової допомоги б/н від 16.06.2023, укладеним між Адвокатським бюро «Андрій Яценко» і ТОВ «Олімп» в частині надання професійної правової (правничої) допомоги Клієнту за відповідним напрямком (дорученням).
Згідно з п.2 Договору від 17.05.2024 Адвокатське бюро «Андрій Яценко» надає професійну правничу допомогу Клієнту за наступними напрямком (дорученням):
2.1. апеляційне оскарження Заступником керівника Харківської обласної прокуратури рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/52/24, у справі за позовом Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» про стягнення грошових коштів у сумі 236239,92 грн (справа Східного апеляційного господарського суду №922/52/24).
Пунктом 3 Договору від 17.05.2024 сторони погодили види правової/професійної правничої допомоги, яка надається Адвокатським бюро «Андрій Яценко» Клієнту:
- вивчення і аналіз рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/52/24, співставлення з матеріалами справи;
- вивчення і аналіз апеляційної скарги Заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/52/24, співставлення з позовом та з іншими матеріалами справи;
- складання відзиву на апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури у справі №922/52/24;
- складання додаткових пояснень, письмових доводів, клопотань, заяв, участь в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції незалежно від кількості та тривалості;
- інші види правової/професійної правничої допомоги, що необхідні для захисту інтересів Клієнта і виконання доручення, визначеного у п.2 цього договору, передбачені процесуальним законодавством та/або Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Пунктом 4 Договору від 17.05.2024 встановлені тарифи за надання професійної правничої (правової) допомоги:
4.1. Тарифи за дорученням, визначеним в п.2 цього договору:
9000 грн складання/подання відзиву на апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури;
1500 грн/час складання заяв, клопотань, письмових доводів;
2500 грн участь в одному судовому засіданні в суді апеляційної інстанції незалежно від тривалості.
Відповідно до п.6 Договору від 17.05.2024 сторони можуть змінити вартість наданої професійної правничої допомоги і визначити її остаточний розмір у відповідному акті приймання виконаних робіт.
Представником відповідача надано до суду Акт приймання виконаних робіт/послуг про надання професійної правничої/правової допомоги від 09.08.2024 із Детальним описом робіт/послуг, виконаних адвокатом за Договором про надання професійної правничої/правової допомоги б/н від 16.06.2023, договором б/н від 17.05.2024 на доповнення Договору про надання професійної правничої/правової допомоги б/н від 16.06.2023.
Відповідно до п.1 вказаного Акту Адвокатське бюро «Андрій Яценко» виконало роботи/послуги з надання професійної правничої/правової допомоги, а Клієнт прийняв виконання наступних робіт/послуг за наступним дорученням: апеляційне оскарження Заступником керівника Харківської обласної прокуратури рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/52/24, у справі за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» про стягнення грошових коштів у сумі 236 239,92 грн (справа Східного апеляційного господарського суду №922/52/24).
Пунктом 2 визначено Детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) і арифметичний розрахунок наданої професійної правничої (правової) допомоги за цим актом в частині доручення, вказаного у п. 1 цього акту із зазначенням витраченого часу.
2.1. вивчення і аналіз рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/52/24, співставлення з матеріалами справи, вивчення і аналіз апеляційної скарги Заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/52/24, співставлення з позовом та з іншими матеріалами справи - витрачено 5 годин;
2.2. складання відзиву на апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури у справі №922/52/24 - витрачено 2 години:
Вартість робіт за п.2.1, 2.2. - складає фіксовану суму 9000 грн.
2.3. участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 08.08.2024.
Вартість робіт з участі в 1 судовому засіданні складає 2500 грн.
Всього адвокатом витрачено 7 годин, здійснено представництво-участь у 1 судовому засіданні.
Всього станом на 05.08.2024 включно, за цим актом Адвокатським бюро «Андрій Яценко» на користь Клієнта за дорученням, вказаним в п.1 цього акту, надано професійної правничої/правової допомоги на суму 11 500 грн (9000 грн + 2500 грн) (п.3 Акту).
Відповідно до п.4 Акту правнича/правова допомога сумі 11 500 грн прийнята Клієнтом, зауважень з приводу кількості та якості немає, підлягає оплаті.
Акт приймання виконаних робіт/послуг із Детальним описом робіт/послуг від 09.08.2024 підписано сторонами без зауважень та скріплено печатками.
Відповідно до ч.ч.4,5,6 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.
Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом (аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо зазначених позивачами 1,2 заперечень проти клопотання про розподіл судових витрат, колегія суддів вказує, що доводи стосовно не підтвердження наданих представником відповідача послуг спростовуються вищенаведеними фактичним обставинами та матеріалами справи. Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 29.10.2020 у справі №686/5064/20, від 19.01.2022 у справі №910/789/21.
Разом з цим, оцінивши співмірність заявлених до стягнення витрат з обсягом виконаної представником відповідача роботи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що предмет спору у даній справі та зміст позовних вимог не охоплюють значну кількість обставин та фактів, які підлягають ретельному дослідженню, вказана справа не містить завеликий об`єм документів, не передбачає здійснення складних розрахунків тощо.
Колегія суддів встановила, що з фактичними обставинами справи адвокат був ознайомлений ще під час розгляду справи та підготовки процесуальних документів у суді першої інстанції, правова позиція учасників справи не змінювалась, обставини справи, також, змінені не були. Доводи відзиву на апеляційну скаргу за своїм змістом відображають позицію ТОВ «Олімп», викладену у поданих до суду першої інстанції процесуальних документах. У зв`язку з чим наведена вартість за вивчення і аналіз рішення суду, апеляційної скарги, співставлення їх з матеріалами справи, складання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 9000,00 грн не може вважатися обґрунтованою та співмірною. Натомість колегія суддів зазначає, що враховуючи вищезазначені фактичні обставини, співмірним та розумним розміром витрат за вказаний вид правової допомоги є 4500,00 грн.
Протоколом судового засідання №3209419 від 08.08.2024 підтверджується участь представника відповідача Яценко А.О. у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду.
Умовами Договору від 17.05.2024 встановлено, що тариф за участь в одному судовому засіданні в суді апеляційної інстанції незалежно від тривалості становить 2500,00 грн. З огляду на що, визначена в Акті від 09.08.2024 послуга - участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції у розмірі 2500,00 грн, є обґрунтованою та підтверджується матеріалами справи.
Проаналізувавши наданий представником відповідача обсяг послуг, врахувавши складність справи, а також те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути ані способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, ані становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, колегія суддів вважає, що обґрунтованим та розумним розміром компенсації за вказані послуги є стягнення на користь відповідача 7000,00 грн (4500,00 грн+2500,00 грн) витрат на професійну правничу допомогу.
Як вбачається із поданої заяви, представник відповідача просить покласти витрати ТОВ «Олімп» на професійну правничу допомогу на прокурора-заявника апеляційної скарги, за рахунок його бюджетних асигнувань, і позивачів у справі.
Позивач-2 заперечує проти покладення на нього судових витрат, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05.10.2022 у справі №923/199/21 та вважає, що вказані витрати мають бути стягнуті з прокуратури.
Колегія суддів вказує, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №761/3884/18).
Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).
Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі відповідного уповноваженого органу, прокурор не замінює цей орган у судовому процесі, однак і не виконує функцію його представництва, оскільки представляє державу та є окремим самостійним суб`єктом звернення.
Суд враховує, що за частиною п`ятою статті 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.
Дещо інший механізм визначено цією ж статтею стосовно звернення з позовом прокурора. Так, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (частина п`ята статті 56 ЦПК України).
Разом із цим загальна норма частини першої статті 55 ГПК України передбачає, що органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті (стосовно права укладати мирові угоди).
Частиною другою статті 46 ГПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 ГПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Частини перша та друга статті 42 ГПК України містять переліки прав та обов`язків учасників справи, які не є вичерпними.
Схожі положення містять відповідно частина перша статті 57, частина друга статті 49, частина перша статті 43 ЦПК України.
Таким чином, за змістом наведених положень процесуального закону прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, набуває статусу сторони у справі - позивача лише у випадках, передбачених відповідним процесуальним законом, однак у разі відкриття провадження у справі за поданим ним позовом, він має ті ж права та обов`язки, що їх має позивач, за винятком права укладати мирову угоду.
З урахуванням наведеного, звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.
Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №923/199/21, від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, від 21.08.2019 у справі №362/44/17.
Як вбачається з матеріалів даної справи, прокурор (апелянт) звернувся із позовом в інтересах держави. А тому, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу понесені відповідачем у суді апеляційної інстанції у сумі 7000,00 грн підлягають стягненню саме з прокуратури, у зв`язку з чим у решті клопотання про розподіл судових витрат суд відмовляє.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 09.11.2024 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 №3891-IX).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.244 ГПК України.
З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст.ст.129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -
1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» - адвоката Яценко А.О. про розподіл судових витрат у справі №922/52/24 задовольнити частково.
3. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткової постанови складено 10.09.2024.
Головуючий суддя Р.А. Гетьман
Суддя О.І. Склярук
Суддя В.С. Хачатрян