ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2024 р. Справа № 922/2718/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1; ) в особі Харківської міської філії товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (адреса: 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1; )
до Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі Харківської області (адреса: 63601, Харківська обл., смт. Шевченкове, вул. Паркова, буд. 22; )
про стягнення 1084,54 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської міської філії товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі Харківської області (далі - відповідач) 1084,54 грн заборгованості.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов договору розподілу природного газу № 200104DB-1268-23 від 01.07.2023 щодо оплати наданих позивачем послуг з розподілу природного газу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.08.2024 відкрито провадження у справі № 922/2718/24; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з вимогами п. п. 5-6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Позивач та відповідач мають електронні кабінети в підсистемі Електронний суд. З метою їх повідомлення про порядок розгляду справи та надання їм можливості реалізувати власні процесуальні права, судом направлено копію ухвали від 06.08.2024 до їх електронних кабінетів, про що свідчать залучені до матеріалів справи довідки (а. с. 31-33).

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляд справи, а останні в розумінні положень ст. ст. 120, 242 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.

В процесі розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку та строк, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.08.2024.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, позивач є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на території Харківської області починаючи з 01.07.2023.

Зазначену діяльність позивач здійснює відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП, Регулятор) від 26.12.2022 №1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» із змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 28.06.2023 № 1131

У спірних правовідносинах відповідач має статус споживача природного газу.

Відповідно до п. 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газ (глави І розділ 1 Кодексу ГРМ).

Відповідно до п. 3 глави 3 розділ VІ Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633,634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VІ Кодекс ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу № 200104DB-1268-23 від 01.07.2023.

Також, сторонами було підписано Типовий договір розподілу природного газу № 200104DB-1268-23 від 01.07.2023.

Отже, відповідач приєднався до умов Типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою типового договору розподілу природного газу.

Згідно п. 2.1 договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 6.4 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пункт 5 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачає, що для нового споживача, що не є побутовим, та/або його об`єкта річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається споживачем за його заявою, але не менше обсягів, визначених абзацом четвертим пункту 4 цієї глави.

Розрахунки для нового споживача, що не є побутовим, та/або його об`єкта здійснюються виходячи з величини замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача до кінця календарного року та оплачуються споживачем рівномірними частками. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається шляхом множення тарифу на розподіл природного газу на співвідношення замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача до кількості місяців, які залишились до кінця календарного року, з урахуванням місяця, у якому здійснюється замовлення потужності.

Тариф на послуги розподілу природного газу для позивача встановлено Постановою НКРЕКП від 30.12.2023 №1944 «Про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу для ТОВ «Газорозподільні мережі України» у розмірі 1,99 грн за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ), що відповідно складає 2,388 грн. (з урахуванням ПДВ).

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Відповідно до п. 6.8 договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Відповідно до п. 10 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРМ надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Матеріали справи також свідчать про те, що 11.10.2023, 14.12.2023 сторонами укладено додаткові угоди № 1, 2 до договору розподілу природного газу № 200104DB-1268-23 від 11.10.2023, відповідно до умов яких загальний обсяг замовленої потужності споживачем у 2023 році (липень-грудень) становив 314 м3.

Визначена для споживача на підставі положень абзацу 5 п. 5 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРМ місячна вартість послуги розподілу природного газу становила 124,97 грн. (314 м3 *2,388грн : 6).

На виконання вимог Кодексу ГРМ та договору, сторонами складено та підписано акти наданих послуг (а. с. 9, 11-13):

№ УХФ00000318 від 31.07.2023, згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у липні 2023 року склав 52,33 м. куб., вартість наданих послуг складає 124,97 грн;

№ УХФ00001963 від 31.08.2023, згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у серпні 2023 року склав 52,33 м. куб., вартість наданих послуг складає 124,97 грн;

№ УХФ00003321 від 30.09.2023, згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у вересні 2023 року склав 52,33 м. куб., вартість наданих послуг складає 124,97 грн;

№ УХФ00004821 від 31.10.2023, згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у жовтні 2023 року склав 52,33 м. куб., вартість наданих послуг складає 124,97 грн.;

№ УХФ00006069 від 30.11.2023, згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у листопаді 2023 року склав 52,33 м. куб., вартість наданих послуг складає 124,97 грн;

№ УХФ00008393 від 31.12.2023, згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у грудні 2023 року склав 52,35 м. куб., вартість наданих послуг складає 125,02 грн.

На підставі п. 3.3 договору споживач, що не є побутовим, зобов`язаний самостійно контролювати власне газоспоживання.

Відповідно до 5.2 договору визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.

Визначення фактичного обсягу використання потужності (протягом календарного року) та замовленої споживачем річної потужності здійснюється сумарно по всіх об`єктах споживача, що не є побутовим, що знаходяться в газорозподільній зоні відповідного оператора ГРМ, крім випадків, передбачених главою 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, зокрема, передбачено, що фактичний обсяг використання потужності визначається виходячи із фактичного обсягу споживання природного газу наростаючим підсумком протягом відповідного календарного року.

Однак, як зазначає позивач, враховуючі дані лічильників, фактичне споживання відповідачем природного газу за жовтень - грудень 2023 становило 726,87 м3, замість 314 м3 заявлених споживачем на весь 2023 рік, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу за цей період, зокрема:

акт приймання-передачі природного газу № 0000482КФ від 30.11.2023, згідно з яким обсяг розподіленого природного газу споживачу складав 239,65 м3;

акт приймання-передачі природного газу № 0000566КФ від 31.12.2023, згідно з яким обсяг розподіленого природного газу споживачу складав 487,22 м3.

Таким чином, за підсумками грудня 2023 року мало місце перевищення фактичного обсягу використання потужності над обсягом самостійно замовленої споживачем річної потужності у розмірі 412,87 м3.

Відповідно до абзацу 3, 4 п. 6.5 договору за підсумками місяця, за умови перевищення фактичного обсягу використання потужності над обсягом замовленої споживачем річної потужності, оператор ГРМ до 12 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг розподілу, здійснює нарахування вартості перевищення та разом із рахунком про сплату вартості перевищення (або в рахунку) надає споживачеві, що не є побутовим, звіт про фактичне використання потужності та розрахунок вартості перевищення річної замовленої потужності.

Споживач, що не є побутовим, зобов`язаний здійснити оплату величини вартості перевищення річної замовленої потужності протягом 10 робочих днів з дня надання оператором ГРМ рахунку на оплату.

На підставі викладеного позивачем здійснено нарахування вартості перевищення річної замовленої потужності у сумі 1084,54 грн.

З метою оплати наданих послуг, позивачем направлено на адресу відповідача документи, передбачені п. 6.5 договору (акт наданих послуг, звіт про фактичне використання потужності, розрахунок вартості перевищення річної замовленої потужності, рахунком на оплату) 10.01.2024 разом з вимогою про сплату боргу № ХФ/100/5.5-185-24, що підтверджується описом вкладення у цінний лист (а. с. 14, 19).

Відповідач отримав зазначені документи 12.01.2024, однак, в 10 денний термін, встановлений абз. 4 п. 6.5 типового договору, оплату вартості перевищення річної замовленої потужності за 2023 не здійснив.

Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не установлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. п. 7 п. 7.4 укладеного договору розподілу природного газу, споживач зобов`язаний дотримуватись інших вимог цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 18 Закону України Про ринок природного газу приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу.

В даному випадку, факт належного виконання позивачем умов договору розподілу природного газу № 200104DB-1268-23 від 01.07.2023 підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується.

Однак, відповідач всупереч узгодженого сторонами обсягу замовленої потужності у 2023 році (314 м3) здійснив перевищення фактичного обсягу використання потужності над обсягом самостійно замовленої потужності.

Як вже зазначалося, враховуючі дані лічильників, фактичне споживання відповідачем природного газу за жовтень - грудень 2023 становило 726,87 м3, замість 314 м3 заявлених споживачем на весь 2023 рік, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу за цей період, зокрема:

акт приймання-передачі природного газу № 0000482КФ від 30.11.2023, згідно з яким обсяг розподіленого природного газу споживачу складав 239,65 м3;

акт приймання-передачі природного газу № 0000566КФ від 31.12.2023, згідно з яким обсяг розподіленого природного газу споживачу складав 487,22 м3.

Таким чином, за підсумками грудня 2023 року мало місце перевищення фактичного обсягу використання потужності над обсягом самостійно замовленої споживачем річної потужності у розмірі 412,87 м3.

Разом з тим, допустивши таке перевищення відповідач на підставі абзацу 3, 4 п. 6.5 договору зобов`язаний оплати надані позивачем послуги понад замовлений в договорі обсяг.

Таким чином, факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за перевищення величини річної замовленої потужності в сумі 1084,54 грн підтверджується матеріалами справи та жодним чином не спростовується відповідачем.

З метою оплати наданих послуг позивачем направлено на адресу відповідача документи, передбачені п. 6.5 договору (акт наданих послуг, звіт про фактичне використання потужності, розрахунок вартості перевищення річної замовленої потужності, рахунком на оплату) 10.01.2024.

Оскільки відповідач не надав суду будь-яких пояснень та доказів, які б у встановленому порядку спростовували зазначені обставини, а так само доказів сплати наданих позивачем послуг, суд за наслідками розгляду справи приходить до висновку про задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 1084,54 грн боргу за договором розподілу природного газу № 200104DB-1268-23 від 01.07.2023.

Крім того, з урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3028,00 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 238-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі Харківської області (адреса: 63601, Харківська обл., смт. Шевченкове, вул. Паркова, буд. 22; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1; ) в особі Харківської міської філії товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (адреса: 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1; ):

1084,54 грн - основного боргу;

3028,00 грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак