ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року

м. Київ

cправа № 909/1043/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючої), Жайворонок Т.Є. та Колос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

представників учасників справи:

позивача - акціонерного товариства "Укртрансгаз" - Васійчук Л.Ф. - адвокат (довіреність від 26.08.2024 № 1-4036),

відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" - Авдєєнко В.В. - адвокат (ордер від 26.06.2024 серія ВС № 1291991),

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз")

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2023

(суддя Горпинюк І.Є.) та

постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.04.2024

(головуючий суддя - Скрипчук О.С., судді Матущак О.І. та Плотніцький Б.Д.)

у справі № 909/1043/21

за позовом АТ "Укртрансгаз"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" (далі - ТОВ "Техмаш")

про стягнення 4 331 228,69 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

АТ "Укртрансгаз" звернулося до суду з позовом до ТОВ "Техмаш" про стягнення 4 331 228, 69 грн., з яких: 1 370 597,81 грн. - пеня, 2 960 630,88 грн. - штраф, нараховані на підставі пункту 7.2 договору про закупівлю товарів від 01.09.2020 №Т-62/ (далі - Договір).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем строку поставки товару визначеного специфікацією.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції та постанов суду апеляційної інстанції

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 15.09.2022, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 07.03.2023, у позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 26.07.2023: касаційну скаргу АТ "Укртрансгаз" задоволено; рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.09.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.03.2023 скасовано; справу № 909/1043/21 передано на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області.

Верховний Суд скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у даній справі та направляючи справу на новий розгляд вказав, що:

- суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що встановлення у рішенні господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/12450/21 факту відсутності порушення ТОВ "Техмаш" строку поставки товару, визначеного Договором є преюдиційною обставиною, адже такий висновок є правовою оцінкою;

- для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за Договором були порушені/невиконані та причину такого невиконання;

- поза увагою господарських судів залишилися обставини справи щодо наявності правових підстав для нарахування пені та штрафу, правильності відповідного розрахунку, а також щодо наявності чи відсутності правових підстав для зменшення штрафних санкцій.

Так, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2023:

- позов задоволено частково;

- стягнуто з ТОВ "Техмаш" на користь АТ "Укртрансгаз" 670 495,75 грн. пені, 1 480 315,44 грн. штрафу та 290 369,91 грн. судового збору;

- в іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано наявністю підстав для нарахування відповідачу пені та штрафу відповідно до положень пункту 7.2 Договору та зменшення на 50% неустойки (пені та штрафу), нарахованого позивачем відповідачу за прострочення поставки партій 1 та 4.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.04.2024:

- апеляційну скаргу АТ "Укртрансгаз" залишено без задоволення;

- апеляційну скаргу ТОВ "Техмаш" задоволено;

- рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2023 скасовано і прийнято нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовлено;

- стягнуто з АТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "Техмаш" 48 726,32 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова мотивована відсутністю порушення ТОВ "Техмаш" строків поставки товару АТ "Укртрансгаз".

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі АТ "Укртрансгаз" просить скасувати повністю постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2023 в частині незадоволених позовних вимог, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Обґрунтовуючи підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скаржник посилається на те, що:

- судом апеляційної інстанції застосовано норми права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 760/14438/15-ц (щодо застосування частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", статей 179, 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статей 204, 530, 626, 629, 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (щодо порушення статей 86, 236 ГПК України); від 23.01.2019 у справі №355/385/17, від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 (щодо застосування статей 204, 629 ЦК України); від 26.05.2020 у справі №918/289/19 (щодо застосування статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні");

- оскаржувані судові рішення прийняті з порушенням норм процесуального права (статей 7, 11, 73, 86, 91, 236, 237, 316 ГПК України), оскільки під час ухвалення оскаржуваних судових рішень судами не враховано вказівки, що містилися в постанові Верховного Суду від 26.07.2023 у справі № 909/1043/21 та не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору;

- судом першої інстанції порушені норми матеріального права, частину першу статті 233 ГК України, частину третю статті 551 ЦК України.

Доводи іншого учасника справи

Ухвалою Верховного Суду від 05.06.2024, зокрема, надано учасникам справи строк для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу до 18.06.2024.

ТОВ "Техмаш" 24.06.2024 через "Електронний суд" подано відзив на касаційну скаргу з клопотанням про поновлення строку для подання відзиву на касаційну скаргу. Дане клопотання мотивоване об`ємністю касаційної скарги, значною кількістю правових позицій, які регулюють спірні правовідносин, тому з метою реалізації права на судовий захист шляхом викладення своїх доводів, ТОВ "Техмаш" просить поновити строк на подання відзиву.

За змістом частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Також відповідно до частини другої статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи значний об`єм касаційної скарги (25 сторінок), забезпечуючи рівність учасників справи перед законом і судом, Суд зі своєї ініціативи продовжує ТОВ "Техмаш" строк для подання відзиву на касаційну скаргу та приймає відзив відповідача.

ТОВ "Техмаш" у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх помилковість та про законність і обґрунтованість постанови суду апеляційної інстанції, і просить касаційну скаргу АТ "Укртрансгаз" залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій у розгляді справи з`ясовано й зазначено, зокрема, таке.

АТ "Укртрансгаз" (покупець) та ТОВ "Техмаш" (постачальник) укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник передає у власність покупця товари - "турбіни та мотори (запасні частини до ГТ-750-6)" код згідно ЄЗС ДК 021:20-3, зазначені у специфікації - додатку 1 до Договору, на загальну суму 39 096 000 грн. (пункти 1.1, 3.1);

- постачальник зобов`язується передати покупцю товари партіями в кількості, якості, комплектності, строки та в місці поставки відповідно до умов договору, специфікації (додаток 1), технічних вимог та якісних характеристик товарів (додаток 2; пункт 5.1);

- право власності на товари переходить від постачальника до покупця в дату прийняття товарів покупцем за видатковою накладною на кожну окрему партію товарів (пункт 5.6);

- за порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10% вартості товарів, поставку яких прострочено (пункт 7.2);

- сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин), які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (зокрема, епідемія), які виникли після підписання договору та які сторони не могли передбачити або запобігти їм, якщо ці обставини вплинули на виконання сторонами своїх зобов`язань, тощо (пункт 8.1);

- сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом 5-ти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з наданням відповідних підтверджуючих документів (пункт 8.2);

- доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та строку їх дії є відповідні документи, які видаються компетентним органом, зокрема відповідний документ Торгово-промислової палати України. Строк для надання відповідних документів - протягом 20-ти днів з моменту виникнення обставин непереборної сили (пункт 8.3);

- сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за договором продовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин (пункт 8.4);

- цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині поставки товарів по 30 квітня 2021 року, а в частині розрахунків до їх повного виконання. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (пункт 12.1).

Специфікацією - додатком 1 до Договору сторони погодили найменування товарів, одиниці виміру, кількість, ціну за одиницю, строк поставки товарів - 4-ма партіями протягом 220 календарних днів з дати укладення договору (до 09.04.2021), місце поставки - центральний склад ВРТП "Укргазенергосервіс", 08151, Київська обл., м. Боярка, вул. Маяковського, 49.

Відповідно до технічних вимог та якісних характеристик товарів - додатку 2 до Договору, виробником товарів є EKOL energo s.r.o. (Чеська Республіка).

Листом від 02.04.2021 №1-02/04/21 відповідач інформував позивача про неможливість здійснення поставки товару в термін встановлений Договором - до 09.04.2021, з огляду на повідомлення заводу - виробника EKOL energo s.r.o. (Чеська Республіка) про перенесення виконання замовлення на 17.05.2021 через введення постановами Уряду Чеської Республіки від 23.12.2020, від 22.01.2021, від 14.02.2021, від 26.02.2021, від 26.03.2021 надзвичайного стану пов`язаного з безпрецедентним поширенням COVID-19 в країнах Європи.

У відповіді від 08.04.2021 № 3201вих-21-707 позивач вказував відповідачу на необхідність надання підтверджуючих документів про неможливість виконання зобов`язань за Договором внаслідок дії обставин непереборної сили.

У свою чергу, листом від 08.04.2021 №1-08/04/21 (отримано позивачем 16.04.2021), відповідач направив позивачу сертифікат від 07.04.2021 №2600-21-0366 Івано-Франківської Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини.

Так, сертифікатом від 07.04.2021 №2600-21-0366 Івано-Франківська Торгово-промислова палата засвідчила, що епідемія (пандемія) коронавірусної хвороби COVID-19, яка розвинулась та поширилась у всьому світі у тому числі в Європейському Союзі та Україні, карантин, який визнано форс-мажорною обставиною на підставі Закону України № 530-ІХ від 17.03.2020 "Про внесення змін до законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" та який встановлено на підставі постанов Кабінету Міністрів України, запровадження обмежувальних заходів органами державної влади та органами місцевого самоврядування, надзвичайний стан введений на території Чеської Республіки, згідно з постановою уряду Чеської Республіки у зв`язку з пандемією SARS Cov-2 - у комплексі спричинили неможливість своєчасного виготовлення, подальшої поставки та передачі у власність товарів, у строк, визначений договором про закупівлю товарів № Т-62/ від 01.09.2020. Період дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - 22.01.2021; дата закінчення - тривають станом на 07.04.2021.

Поряд з цим, судами встановлено, що товар поставлено відповідачем партіями 29.04.2021, 24.05.2021, 31.05.2021, тобто не у строк визначений Договором (до 09.04.2021), проте прийнято позивачем без жодних зауважень чи заперечень. Вартість поставленого товару сплачена позивачем в повному обсязі в сумі 39 096 000 грн.

Позивач звернувся до відповідача зокрема, з вимогами від 04.06.2021, від 08.06.2021, повторно 13.07.2021 про сплату штрафних санкцій нарахованих на підставі пункту 7.2 Договору, за порушення строків поставки 1-ї та 4-ї партії товару в загальній сумі 4 331 228, 69 грн.

Згідно з розрахунком позивачем нараховано відповідачу за період з 09.04.2021 по 31.05.2021 (1-ша партія товару) пеню в сумі 284 617,63 грн, штраф в розмірі 831 959,23 грн; за період з 09.04.2021 по 24.05.2021 (4-та партія товару) пеню в сумі 1 085 980,18 грн., штраф у розмірі 3 499 269,46 грн.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що за змістом Специфікації (додатку № 1 до Договору) останнім днем поставки товару було 09.04.2021, а партія 1 та партія 4 товару поставлені позивачу 24.05.2021 та 31.05.2021 відповідно, то нарахування позивачем пені та штрафу є правомірними та відповідають положенням пункту 7.2 Договору.

Суд відхилив доводи відповідача про те, що причиною поставки товару після 09.04.2021 стали обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), пов`язані з введенням надзвичайного стану на території Чеської Республіки та карантинні заходи, пов`язані з епідемією (пандемією) коронавірусної хвороби, яка поширилася по всьому світу, з огляду на те, що сторони в Договорі передбачили, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний документ саме Торгово-промислової палати України, а сертифікат Івано-Франківської торгово-промислової палати, на який, як на доказ існування форс-мажорних обставин, посилається відповідач, не може засвідчувати такі обставини, а також суперечить абзацу 4 пункту 4.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку про зменшення на 50% неустойки (пені та штрафу), нарахованого позивачем відповідачу за прострочення поставки партій 1 та 4.

За здійсненим судом першої інстанції перерахунком (за виключенням днів в які відбулася поставка), за прострочення постачання партій 1 та 4 товару з відповідача підлягає стягненню 670 495,75 грн. пені та 1 480 315,44 грн. штрафу.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з такого. Ha офіційному веб-сайті системи публічних торгів прозоро (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-04-17-003094-c), знаходиться тендерна документація про предмет закупівлі "Турбіни та мотори (Запасні частини до ГТ-750)" за результатами якого між сторонами укладено спірний Договір. Відповідно до пункту 7 розділу "Зведена інформація про закупівлю" тендерної документації по предмету закупівлі "Турбіни та мотори (Запасні частини до Т-750-6)", яка затверджена на засіданні тендерного комітету строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг - до 30.04.2022. Договір укладено в процедурі публічної закупівлі, відтак, в спірній ситуації визначаючи строк поставки необхідно виходити з того, що умовами Договору визначено єдину дату поставки, яка відповідає тендерній документації, а саме до 30.04.2021. Тому відповідно до пункту 7.2 Договору (за прострочення поставки товарів понад тридцяти днів) першим днем прострочення є 01.05.2021, а останнім днем після якого у позивача виникає право нараховувати штраф є 30.05.2021. Однак 30.05.2021 це неділя, вихідний день.

У даній ситуації позивач набув би права на стягнення штрафу у випадку якщо б товар не був поставлений до закінчення 31.05.2021. З матеріалів справи встановлено, що відповідачем поставлено товар 24.05.2021, 29.04.2021 та 31.05.2021.

Таким чином, відповідачем поставлено увесь товар до закінчення останнього дня строку після якого у позивача виникало право на нарахування штрафу, відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 10 % від вартості непоставленого товару не підлягають задоволенню.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/12450/21 за позовом ТОВ "Техмаш" до АТ "Укртрансгаз" про стягнення 1 966 743,02 грн. за Договором, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2022, встановлено, що "враховуючи положення п. 8.4. договору строк виконання зобов`язань по поставці товару, обумовлений договором, продовжився на строк дії обставин непереборної сили до 24.06.2021. З урахуванням зазначеного позивач поставив відповідачу товар без порушення строку поставки, обумовленого договором, відповідно з боку позивача мало місце, на переконання суду, належне виконання умов договору." Постановою Верховного Суду від 26.07.2022 у справі № 910/12450/21 дані рішення залишені без змін.

Таким чином, даним рішенням господарського суду міста Києва від 11.01.2022, яке набрало законної сили, встановлені обставини, які мають преюдиційне значення для справи № 909/1043/21, зокрема обставини стосовно відсутності порушення ТОВ "Техмаш" строків поставки товару за Договором.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Предметом спору у даній справі є питання наявності або відсутності підстав для стягнення пені та штрафу за порушення строків поставки товару за Договором.

Касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" відкрите на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Касаційну скаргу з посиланням на положення пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України мотивовано тим, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, неправильно застосували положення частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", статей 179, 180 ГК України, статей 204, 530, 626, 629, 638 ЦК України без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах, викладених у наведених скаржником постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Враховуючи наведені висновки щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), Велика Палата Верховного Суду визнала за потрібне конкретизувати раніше викладені Верховним Судом висновки щодо цього питання та зазначила, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Отже, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить у першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

У справі № 760/14438/15-ц розглядався спір про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов у справі № 338/180/17 подано про стягнення з відповідача 104 699 грн., з яких 100 000 грн. - безпідставно одержані кошти, 750 грн. - три проценти річних і 3 949 грн. - інфляційні втрати. Позов мотивовано тим, що згідно з платіжними дорученнями позивач перерахував на рахунок відповідача кошти у сумі 100 000 грн., які перераховані помилково, оскільки будь-які договірні відносини між позивачем і відповідачем відсутні.

У справі № 355/385/17 (постанова від 23.01.2019) розглядався спір про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення страхового відшкодування та компенсації моральної шкоди.

У постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 розглядався позов ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором та договором поруки, що склала 228 603,40 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 202 544,85 грн., у тому числі 17 651,18 грн. - за простроченим кредитом; 24 212,81 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, у тому числі 21 867,69 грн. - за простроченими відсотками; 1 845,74 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги та аналізу висновків судів попередніх інстанцій Судом встановлено, що посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, які містяться у постановах №№ 760/14438/15-ц, 338/180/17, 355/385/17, 2-383/2010, - не можуть бути взяті до уваги, оскільки правовідносини у справі, що розглядається, і в зазначених скаржником справах не є схожими за матеріально-правовим регулюванням, за предметом позову, підставами позову і фактично-доказовою базою - встановленими судами обставинами справи і зібраними та дослідженими в них доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято судове рішення. Наведене виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах за змістовним, суб`єктним, об`єктним критеріями.

Так, у постанові від 26.05.2020 у справі № 918/289/19 (на яку також посилається скаржник) за позовом малого приватного підприємства фірма "Ерідон" до товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" про стягнення 2 578 292,78 грн. неустойки за договором купівлі-продажу, Верховний Суд зазначив, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин, за умовами договору, є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України, тому суди попередніх інстанцій дійшли підставного висновку про те, що надані відповідачем докази (сертифікат Рівненської торгово-промислової палати) не є свідченням існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють сторін від відповідальності за невиконання умов договору купівлі-продажу, а саме стягнення неустойки.

Однак, приймаючи рішення у даній справі суд апеляційної інстанції не посилається на наявність у спірних правовідносинах форс-мажорних обставин, а зазначає, що факт відсутності порушення ТОВ "Техмаш" строків поставки товару за Договором встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Крім того, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції не було враховано та застосовано постанову Верховного Суду від 26.07.2023 у даній справі, де містяться обов`язкові вказівки для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

За приписами статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до статі 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина третя статті 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд апеляційної інстанції під час нового розгляду цієї справи по суті заявлених позовних вимог дійшов висновку про те, що: з аналізу тендерної документації вбачається, що умови Специфікації щодо строку поставки товару у строк -220 днів з дня підписання Договору відрізняється від змісту тендерної пропозиції; факт відсутності порушення ТОВ "Техмаш" строків поставки товару АТ "Укртрансгаз" за Договором встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили (рішенням господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/12450/21).

Суд зауважує, що після передачі справи на новий розгляд справа розглядається спочатку.

Питання застосування принципу правової визначеності розкрито Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21.

У цій справі Велика Палата Верховного Суду звернулася до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії»"(Brumarescu v. Romania), заява № 28342/95, п. 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення ЄСПЛ від 29 листопада 2016 року у справі "Парафія греко-католицької церкви міста Лупені та інші проти Румунії" (Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania), заява № 76943/11, п. 123). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення ЄСПЛ від 22 листопада 1995 року у справі "С. В. проти Сполученого Королівства" (S. W. v United Kingdom), заява № 20166/92, п. 36).

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom), заява № 27238/95, ЄСПЛ наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

Так, у справі № 910/12450/21 за позовом ТОВ "Техмаш" до АТ "Укртрансгаз" про стягнення 1 954 800 грн. боргу, 8 033,42 грн. - 3% річних та 3 909,60 грн. інфляційних втрат, в якій позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення суми гарантії, яка надавалася на забезпечення виконання спірного Договору прийнято рішення господарським судом міста Києва від 11.01.2022, яким позов задоволено.

У даному рішенні, предметом якого також був спірний Договір, встановлено, що строк виконання зобов`язань по поставці товару, обумовлений Договором, продовжився на строк дії обставин непереборної сили до 24.06.2021. З урахуванням зазначеного ТОВ "Техмаш" поставило АТ "Укртрансгаз" товар без порушення строку поставки, обумовленого Договором, відповідно з боку позивача мало місце, на переконання суду, належне виконання умов Договору.

Дане рішення господарського суду міста Києва від 11.01.2022, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2022 та постановою Верховного Суду від 26.07.2022.

Суд апеляційної інстанції застосувавши наведені приписи законодавства, встановивши всі обставини даної справи і дослідивши у ній докази, на виконання вказівок Верховного Суду, які містяться у постанові від 26.07.2023 у даній справі, встановивши, що факту відсутності порушення ТОВ "Техмаш" строку поставки товару, визначеного Договором встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили, дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення штрафу та пені за порушення строків поставки товару за Договором.

Доводи касаційної скарги даного висновку не спростовують.

Посилання скаржника на те, що висновок суду апеляційної інстанції про наявність форс-мажорних обставин є безпідставним та таким, що суперечить умовам Договору є помилковим, оскільки суд апеляційної інстанції взяв до уваги обставину - відсутність прострочки у виконанні зобов`язання за Договором та застосував принцип правової визначеності за яким не може існувати різних за змістом судових рішень.

Інші доводи касаційної скарги в частині незгоди АТ "Укртрансгаз" з дослідженням та оцінкою зібраних у справі доказів зводяться до заперечення обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями у повторному розгляді справи, та перегляді вже здійсненої названими судами оцінки доказів зі справи, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Верховний Суд зазначає, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявність яких скаржником у цій справі аргументовано не доведено.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З урахуванням наведеного Судом приймаються доводи, наведені у відзиві ТОВ "Техмаш" на касаційну скаргу, у частині, яка узгоджується з даною постановою.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З огляду на викладене визначених процесуальним законом підстав для скасування постанови Західного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 не вбачається.

Судові витрати

Відповідно до статті 129 ГПК України понесені АТ "Укртрансгаз" у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на АТ "Укртрансгаз", оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 у справі № 909/1043/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Жайворонок

Суддя І. Колос