cправа № 910/7464/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Бакуліна С.В., Мамалуй О.О.,
за участю секретаря судового засідання Москалика О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс"
про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом ОСОБА_1
до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс",
2. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грінвіль Парк Київ"
про визнання недійсним договору та зобов`язання привести договір у відповідність до типового договору,
за участю представників:
позивача: не з`явився,
відповідача-1: Неведомський В.О. ,
відповідача-2: не з`явився.
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грінвіль Парк Київ" про визнання недійсним договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 24.12.2021 № ГС-7 та зобов`язання привести його у відповідність до типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 № 712.
Господарський суд міста Києва рішенням від 28.08.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у справі № 910/7464/23, у задоволенні позову відмовив повністю.
За наслідками касаційного оскарження, Верховний Суд постановою від 30.04.2024, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у справі № 910/7464/23 залишив без змін.
Відповідачем-1 у відзиві на касаційну скаргу позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у справі № 910/7464/23 наведено орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу, які відповідач-1 очікує понести за розгляд цієї справи на стадії касаційного перегляду, який складає 30 000,00 грн і остаточно визначається на підставі укладених між сторонами додаткових угод та актів наданих послуг.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" 03.05.2024 через систему «Електронний суд» звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/7464/23 щодо відшкодування судових витрат, що були ним понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, та надав докази на підтвердження здійснених витрат. Просив стягнути на його користь з позивача судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, у розмірі 30 000,00 грн.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.05.2024 визначено склад колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Вронська Г.О. - головуючий, судді: Баранець О.М., Студенець В.І.
Ухвалою Верховного Суду від 27.05.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" про розподіл судових витрат призначено до розгляду на 04.06.2024 о 15:15 год.
Судове засідання не відбулося 04.06.2024 у зв`язку з необхідністю вирішення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вронської Г.О.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2024 автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви про відвід визначено суддю Білоуса В. В.
Ухвалою Верховного Суду від 06.06.2024 відмовлено у задоволенні заяви позивача - ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Вронської Г. О. від розгляду справи № 910/7464/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" про розподіл судових витрат.
Ухвалою Верховного Суду від 10.06.2024 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" про розподіл судових витрат призначено на 25.06.2024 о 15:20 год.
ОСОБА_1 17.06.2024 через систему «Електронний суд» надіслав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду клопотання, у якому просив відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" у стягненні заявлених витрат на правничу допомогу. Доводи позивача обґрунтовуються тим, що відповідач-1 не довів існування поважних причин для неподання доказів понесення судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат. Зазначив, що такі висновки викладені у постановах Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2024 у справі № 346/2744/21, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21.
Судове засідання не відбулося 25.06.2024 у зв`язку з тим, що наказом голови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.06.2024 № 197-к судді Вронській Г.О. надано відпустку для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду із 12 червня до 11 грудня 2024 року.
Справа № 910/7464/23 передана на повторний автоматизований розподіл.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2024 для розгляду справи № 910/7464/23 визначено склад колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Бакуліна С.В., Мамалуй О.О.
Верховний Суд ухвалою від 01.07.2024 призначив розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" про розподіл судових витрат у справі № 910/7464/23 на 18.07.2024 о 10:15 год у приміщенні Касаційного господарського суду.
Розглянувши заяву відповідача-1, дослідивши наведені позивачем підстави для відмови у задоволенні клопотання, суд вважає, що ця заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
У заяві про розподіл судових витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції відповідач-1 зазначив, що така допомога йому надавалася на підставі договору від 19.07.2023 № 19/07, укладеного між адвокатом Неведомським В.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс".
За умовами договору (пункт 1.1) адвокат зобов`язується надати клієнту адвокатські послуги (правову допомогу) зазначені у п. 2.1 цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги у відповідності з п.4 цього договору.
Згідно з п. 2.1 цього договору під адвокатськими послугами (адвокатська діяльність), сторони договору розуміють незалежну професійну діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва, у тому числі і в судах, та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Вартість послуг адвоката по цьому договору складається з вартості наданих клієнту послуг за весь період дії цього договору, що формується на підставі укладених між сторонами додаткових угод та актів наданих послуг (пункт 4.1 договору).
Розрахунок за послуги адвоката, відповідно до пункту 4.2 договору, здійснюється клієнтом шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на розрахунковий рахунок адвоката, на підставі підписаних відповідних актів наданих послуг, протягом 3 банківських днів з дати їх укладення. клієнт може проводити розрахунки з адвокатом шляхом здійснення передоплати на підставі підписаних сторонами додаткових угод до цього договору.
Підписаною між сторонами додатковою угодою № 15 від 05.02.2024, сторони погодили наступний перелік послуг: забезпечення повного юридичного супроводу по справі № 910/7464/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Грінвіль Сервіс» про визнання умов договору з управління, що слухається у Касаційному господарському суді, включаючи вироблення юридичної позиції та стратегії дій, консультування по справі, підготовка та подання усіх необхідних процесуальних документів (відзивів, клопотань, пояснень, заперечень тощо), вивчення матеріалів справи тощо та визначили їх вартість 30 000,00 грн.
Згідно з пунктом 2 додаткової угоди послуги надаються адвокатом за фіксованою вартістю, незалежно від обсягу виконаних робіт та витраченого часу. Для визначеного процесуальним законодавством детального опису робіт, вартість однієї години роботи адвоката складає 2 000,00 грн, що включає в себе час на приїзд та виїзд, надання усних консультацій та проведення переговорів в тому числі і телефонним зв`язком, підготовка процесуальних документів, робота з документами, матеріалами справи та судовою практикою, представництво інтересів в суді.
Згідно з доданим до заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат актом приймання-передачі наданих послуг № 15 від 30.05.2024, підписаним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" та приватним адвокатом Неведомським В.О. загальна вартість наданих послуг, що підлягає сплаті адвокату згідно з умовами цього акту та додаткової угоди № 15 від 06.02.2024 до договору є фіксованою та становить 30 000,00 грн.
Відповідачем надано детальний опис робіт (наданих адвокатом послуг) на стадії розгляду справи № 910/7464/23 в Касаційному господарському суді відповідно до якого адвокатом здійснено такі види робіт та витрачено часу:
- ознайомлення, дослідження та вивчення матеріалів касаційної скарги позивача по справі № 910/7464/23 - 3 год, вартість 6000,00 грн;
- вироблення стратегії дій та проведення консультацій з клієнтом по розгляду справи № 910 /7464/23 в суді касаційної інстанції 1 год - 2000,00 грн;
- представництво інтересів клієнта в касаційному господарському суді по справі № 910/7464/23, з урахуванням часу на приїзд та виїзд (засідання 30.04.2024)- 1 год - 2000,00 грн.
Оцінюючи надані відповідачем-1 на підтвердження понесених витрат документи, Верховний Суд зазначає, що вони не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).
Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
З матеріалів справи вбачається, що адвокат Неведомський В.О. представляв інтереси відповідача-1 у судах першої, апеляційної та касаційної інстанції. Тобто адвокат Неведомський В.О. був знайомий з обставинами цієї справи, правовою позицією позивача, яка не змінювалася, відповідно не потребував додаткових затрат часу для вступу у справу, ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції та розроблення стратегії захисту.
Наведені відповідачем-1 у відзиві на касаційну скаргу доводи є аналогічними тим, що наводились представником відповідача-1 у відзиві на апеляційну скаргу, тобто позиція захисту відповідача-2 у суді касаційної інстанції не змінилася.
Відповідно складений адвокатом детальний опис робіт (наданих адвокатом послуг) на стадії розгляду справи № 910/7464/23 в Касаційному господарському суді відповідно до якого, зокрема, ознайомлення, дослідження та вивчення матеріалів касаційної скарги потребувало 3 год часу адвоката вартість послуги 6000,00 грн, а підготовка, відправка сторонам та подання до касаційного господарського суду відзиву на касаційну скаргу позивача, потребували 10 год часу адвоката, та вартість цієї послуги складає 20 000,00 грн є необґрунтованим та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Крім того, слід врахувати, що відповідно до умов додаткової угоди №3 від 09.10.2023 вартість послуг адвоката Неведомського В.О. у суді апеляційної інстанції з розрахунку за 1 год складала 500,00 грн.
Визначаючи вартість послуг адвоката Неведомського В.О. у суді касаційної інстанції, у додатковій угоді № 15 від 05.02.2024, сторони хоч і погодили, що вона є фіксованою та становить 30 000,грн, одночасно визначили, що при розрахунку цієї суми враховується вартість однієї години роботи адвоката 2 000,00 грн.
У той же час обґрунтування такої значної зміни вартості однієї години роботи адвоката в сторону її збільшення порівняно з вартістю послуг адвоката, що надавалися у суді апеляційної інстанції, не надано, особливо, зважаючи на те, що, як було вже зазначено вище, адвокат Неведомський В.О. не потребував додаткових затрат часу для вступу у справу, ознайомлення з матеріалами справи та формування правової позиції у суді касаційної інстанції. Позиція позивача була відома та не змінювалася, викладені відповідачем-1 заперечення проти доводів позивача у відзивах як на апеляційну так і на касаційну скаргу є аналогічними. Отже, у цій справі рівень складності надання відповідачу-1 адвокатом послуг у суді першої та апеляційної інстанції, коли ним з клієнтом формувалася правова позиція та напрацьовувалася лінія захисту, яка виявилася ефективною, є вищим ніж у суді касаційної інстанції, де відповідач-1 лише притримувався раніше обраної позиції.
Суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" про ухвалення додаткового рішення, дійшов висновку про її часткове задоволення, в сумі 7 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Рішення суду апеляційної інстанції щодо розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідач-1 не оскаржував.
З огляду на викладене, виходячи із критерію складності справи, обсягу наданих адвокатських робіт, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини даної справи, те, що позивач є фізичною особою, Верховний Суд вважає, що відшкодування відповідачеві-1 витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 7 500,00 грн, відповідатиме критерію пропорційності, розумності та справедливості.
Щодо наведених позивачем доводів про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви відповідача-1 про здійснення розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то вони є необґрунтованими.
Відповідач-1 виконав вимоги частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України та у відзиві на касаційну скаргу позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у справі № 910/7464/23 навів орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу, які відповідач-1 очікує понести за розгляд цієї справи на стадії касаційного перегляду, який складає 30 000,00 грн і остаточно визначається на підставі укладених між сторонами додаткових угод та актів наданих послуг.
Акт приймання-передачі наданих послуг підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" та приватним адвокатом Неведомським В.О. після закінчення касаційного перегляду у справі № 910/7464/23, що спростовує доводи позивача, про те, що відповідач-1 міг подати докази понесення витрат на правничу допомогу одночасно з відзивом чи до закінчення судових дебатів у справі.
Заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/7464/23 щодо відшкодування судових витрат, що були ним понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, до якої були додані докази на підтвердження здійснених витрат, надіслана відповідачем-1 до Верховного Суду у строк встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Посилання позивача на висновки, викладені у постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі №346/2744/21 та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21, є помилковими, оскільки вони стосуються застосування норм Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог судом першої інстанції. Також такі висновки обумовлені конкретними обставинами справи, зокрема тим, що ні до відзиву, ні до закінчення судових дебатів, ні протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду першої інстанції відповідач доказів понесення відповідних судових витрат не надав, а подав ці докази (угода про надання професійної правничої допомоги, акт) тільки з заявою про ухвалення додаткового рішення.
Тобто викладені у наведених позивачем постановах висновки не є релевантними для справи № 910/7464/23.
Керуючись статтями 126, 129, 234, 235, 244, 315 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/7464/23 щодо відшкодування судових витрат задовольнити частково.
3. Видачу відповідного наказу у справі № 910/7464/23 доручити Господарському суду міста Києва.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає оскарженню.
Головуючий О. Баранець
Судді С. Бакуліна