ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Справа № 906/512/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивача - Даниляк О.С.

відповідача - Довгалюк Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.05.2024, повний текст складено 13.05.2024, у справі №906/512/23 (суддя Машевська О.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз"

про стягнення 118 041 825, 05 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 02.05.2024 у справі №906/512/23 позов задоволено частково.

Зменшено розмір пені на 50% з обґрунтованої до стягнення пені 7 659 024, 68 грн до суми 3 829 512, 34 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (вул. Фещенка-Чопівського, 35, м. Житомир, 10002, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (проспект Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065, ): 82 004 900, 22 грн основного боргу; 3 829 512, 34 грн пені; 24 859 545, 08 грн інфляційних втрат; 3 518 355, 07 грн 3% річних; 939 400, 00 грн судового збору. У стягненні 3 829 512, 34 грн пені відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 02.05.2024 у справі №906/512/23 Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" задовольнити. Скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 02.05.2024 у справі № 906/512/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" про стягнення 3 829 512, 34 грн пені. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України". Судові витрати покласти на відповідача.

Апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не навів достатніх та беззаперечних аргументів, на підставі чого він дійшов висновку про наявність виключних обставин для зменшення належної до стягнення пені.

Вказує, що судом першої інстанції повністю проігноровано доводи позивача в частині неможливості зменшення пені, чим відповідно порушено вимогу щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №906/512/23/3771/24 від 04.06.2024 витребувано матеріали справи №906/512/23 з Господарського суду Житомирської області. 11.06.2024 матеріали справи №906/512/23 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.05.2024; розгляд апеляційної скарги призначено на "27" серпня 2024 р. об 15:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 1.

Запропоновано відповідачу у строк до 12.07.2024 надати суду відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Роз`яснено учасникам справи право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали доставлено учасникам справи в електронні кабінети системи "Електронний суд" ЄСІТС (а.с. 186, т. 3).

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

В судове засідання 27.08.2024 з`явились представник позивача (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con"), підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, а також представник відповідача (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con"), який заперечив доводи апеляційної скарги та надали усні пояснення по суті спору.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

04.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України (далі - Оператор) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (далі - Замовник) укладено Договір № транспортування природного газу на таких основних істотних умовах:

- за цим Договором Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п.2.2.);

- обсяг послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями ), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (п.2.3);

- приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.4);

- додаток 3 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовник, зокрема, є оператор газорозподільної системи (п.2.7);

- взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються Сторонами через інформаційну платформу Оператора відповідно до вимог Кодексу (2.8);

- Оператор має право своєчасно отримувати від Замовника плату за надані послуги( п.3.2);

- Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів Замовника протягом звітного газового місяця (п.4.1);

- вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом (п.7.1);

- у разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом ХІV Кодексу (п. 9.2);

- у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця) (п. 9.3);

- Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту (п. 9.3);

- розбіжності щодо вартості добових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість добових небалансів, яку Замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений п. 9.3 цього Договору, визначається за даними Оператора (п. 9.6);

- врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби) (п.11.4);

- Оператор та Замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до 25 числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформляється Сторонами актом звірки (п.11.5);

- у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу ( п. 13.5);

- договір набирає чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склались між Сторонами з 01 січня 2020 та діє до 31 грудня 2020. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1) (а.с. 42-48, т.1).

Додатком 3 до Договору № транспортування природного газу від 04.02.2020 сторони погодили перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу (а. с. 50, т.1).

26.02.2021 між Оператором та Замовником укладені Додаткові угоди №1, №2 та №3 до Договору № транспортування природного газу від 04.02.2020, згідно з якими викладено в новій редакції окремі пункти Договору № в новій редакції (а. с. 67-72, т.1).

Оператором надано копії довіреностей на уповноважених представників ТОВ "Оператор ГТС України" на вчинення відповідних дій від імені Оператора, зокрема накладати власні електронні цифрові підписи на електронні файли.

Також до матеріалів позовної заяви надано копії повідомлень Відповідача адресованих Оператору на створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача інформаційної платформи (в яких зазначено користувача інформаційної платформи: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (із вказівкою на місцезнаходження, поштову адресу, тел./факс, е-mail, ЕІС-коду, керівника, уповноважених осіб) з доданням довіреностей на зазначених у повідомленнях осіб. (а.с. 52-66, т. 1).

Разом з тим, у зазначених повідомленнях відповідач підтвердив, що визначені в ньому уповноважені особи, що мають право доступу до інформаційної платформи від імені користувача платформи, ознайомлені з вимогами Кодексу ГТС та інструкціями оператора ГТС щодо взаємодії з інформаційною платформою та зобов`язуються їх дотримуватися, в тому числі дотримуватися заходів безпеки щодо доступу до платформи та інтерфейсу користувача платформи сторонніми особами.

У довіреностях відповідних осіб уповноважених представляти інтереси відповідача перед позивачем, надано право доступу до інформаційної платформи Оператора ГТС та право вчиняти від імені відповідача всі необхідні юридично значущі дії на вказані інформаційні платформі, відповідно та з урахуванням вимог Кодексу ГТС.

30 квітня 2021 Оператором складено односторонній акт №04-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021 року згідно якого обсяг небалансу склав 0,11890 тис. куб. м. на суму 144,73грн, а також оформлено рахунок № 04-2021- від 30.04.2021 на суму 144, 73 грн (а.с.85, 88 т.1).

31 травня 2021 Оператором складено односторонній акт №05-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць травень 2021 року згідно якого обсяг небалансу склав 0,29232 тис. куб. м на суму 604,24грн, а також оформлено рахунок № 05-2021- від 31.05.2021 на суму 604,24грн (а.с.86, 89, т.1).

30 вересня 2021 Оператором складено односторонній акт №09-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021 року згідно якого обсяг небалансу склав 2153,41917 тис. куб. м на суму 82 004 151,25грн, а також оформлено рахунок №09-2021- від 30.09.2021 на суму 82 004 151,25 грн (а.с.87,90 т.1).

Реєстр файлів відправлених з інформаційної платформи Оператора за газовий місяць у період квітень-травень, вересень 2021 підтверджує факт доставки акту врегулювання добових небалансів, рахунків Замовнику 12.05.2021, 12.06.2021 та 12.10.2021 (а. с. 91, т.1).

Розрахунок суми основного боргу за добовий небаланс природного газу (квітень, травень, вересень 2021року) складено позивачем у вигляді таблиці, до якої внесено відомості про те, що акт врегулювання щодобових небалансів за квітень 2021 складено 30.04.2021, вручено Відповідачу 12.05.2021, з 21.05.2021 виникло прострочення в оплаті у сумі 144,73грн; акт врегулювання щодобових небалансів за травень 2021 складено 31.05.2021, вручено 12.06.2021, з 23.06.2021 виникло прострочення в оплаті в сумі 604,24грн ; акт врегулювання щодобових небалансів за вересень 2021 складено 30.09.2021, вручено 12.10.2021, з 22.10.2021 виникло прострочення в оплаті в сумі 82 004 151,25 грн.

Представники Оператора (балансова зона Північна; західний регіон) та Замовник підписали зведені акти приймання-передачі природного газу в точках виходу з газотранспортної системи (а.с. 158-164, т. 1).

Відповідно до бухгалтерської довідки Оператора від 05.09.2022 вбачається, що в бухгалтерському обліку відображено господарські операції по контрагенту АТ "Житомиргаз" згідно Договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № в загальному обсязі згідно Реєстру врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021 року, в тому числі, акт №04-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021 року в обсязі негативний добовий небаланс - 0,11890 тис. куб.м. природного газу, позитивний добовий небаланс - 0,11890 тис. куб.м. природного газу (а.с. 164, т.1).

Відповідно до бухгалтерської довідки Оператора від 05.09.2022 вбачається, що в бухгалтерському обліку відображено господарські операції по контрагенту АТ "Житомиргаз" згідно Договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № в загальному обсязі згідно Реєстру арегулювання щодобових небалансів за галовий місяць травень 2021 року, в тому числі, акт №05-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць травень 2021 року в обсязі негативний добовий небаланс - 0,29232 тис. куб.м. природного газу, позитивний добовий небаланс - 0,29232 тис. куб.м. природного газу (а.с. 165, т. 1).

Відповідно до бухгалтерської довідки Оператора від 05.09.2022 вбачається, що в бухгалтерському обліку відображено господарські операції по контрагенту АТ "Житомиргаз" згідно Договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № в загальному обсязі згідно Реєстру врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021, в тому числі, акт №09-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021 в обсязі негативний добовий небаланс - 2153,41917 тис. куб.м. природного газу, позитивний добовий небаланс - 0,11033 тис. куб.м. природного газу (а.с. 166, т.1).

Згідно акту звірки розрахунків за період з 01.07.2021 по 30.09.2021, підписаного сторонами, обороти при звірці склали 82 585 371, 20 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем у позасудовому порядку своїх зобов`язань по сплаті коштів за щодобові негативні небаланси (квітня, травня та вересня 2021) позивач звернувся з позовом до суду про примусове стягнення коштів у сумі 82 004 900, 22 грн.

Додатково позивачем нараховано до стягнення пеню в суму 7 659 024, 68 грн та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 3 518 355, 07 грн 3% річних та 24 859 545, 08 грн суми інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 02.05.2024 у справі №906/512/23 позов задоволено частково.

Зменшено розмір пені на 50% з обґрунтованої до стягнення пені 7 659 024, 68 грн до суми 3 829 512, 34 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України": 82 004 900, 22 грн основного боргу; 3 829 512, 34 грн пені; 24 859 545, 08 грн інфляційних втрат; 3 518 355, 07 грн 3% річних; 939 400, 00 грн судового збору. У стягненні 3 829 512, 34 грн пені відмовлено.

Місцевий господарський суд, зменшуючи розмір пені за клопотанням відповідача, вказав, що незалежно від поважності причин порушення відповідачем зобов`язання, частина 2 статті 233 ГК України надає можливість суду зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Крім того суд врахував, що загальний розмір штрафних та компенсаційних нарахувань створює надмірний тягар для відповідача.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Житомирської області від 02.05.2024 у справі №906/512/23 та мотивами суду першої інстанції, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду, колегія суддів враховує, що позивач оскаржує рішення Господарського суду Житомирської області від 02.05.2024 у справі №906/512/23 лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3 829 512, 34 грн.

Тому, з урахуванням положень ст. 269 ГПК України щодо меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції, приймаючи до уваги доводи та вимоги апеляційної скарги позивача, рішення суду першої інстанції в частині стягнення 82 004 900, 22 грн основного боргу; 24 859 545, 08 грн інфляційних втрат та 3 518 355, 07 грн 3% річних - апеляційним судом не переглядається.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" щодо безпідставності зменшення місцевим господарським судом розміру пені, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати) (правові позиції ВС/КГС у постановах від 28.01.2020 №910/17753/18, від 20.08.2020р. у справі №902/959/19; від 10.09.2020 у справі №916/1777/19).

У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України (правові позиції ВС/КГС у постановах від 20 серпня 2020 року у справі №902/959/19, від 09 березня 2021 року у справі №924/441/20).

Як встановлено судом, у п. 13.5. Договору № сторони домовилися про те, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим Договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національної банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, тобто не відступлено від загального правила ч. 6 ст. 232 ГК України, оскільки умовами договору врегульований лише порядок нарахувань пені, а не період нарахування.

Судом встановлено, що позивач фактично нарахував пеню за зобов`язаннями квітня, травня та вересня 2021, зокрема, за квітень кількість днів прострочення склала 184 дні, пеня склала - 11,71 грн.; за травень 2021 кількість днів прострочення склала 183 дні, пеня склала - 49,91 грн.; за вересень 2021 кількість днів прострочення склала 182 дні, пеня склала - 7 658 963, 06 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18 наведено висновок, за змістом якого, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані сторонами докази, у тому числі зроблений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок.

Суд першої інстанції здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку пені на суму 7 659 024,68 грн, дійшов висновку, що останній є арифметично вірним.

Колегія суддів апеляційної інстанції здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення суми пені за допомогою системи "Ліга.Закон" погоджується з його розміром та вважає його правомірним та обгрунтованим.

Разом з тим, відповідачем до суду першої інстанції подавалось клопотання від 21.03.2024 в якому останній просив суд, у випадку задоволення позовних вимог, зменшити розмір пені на 90%.

В обґрунтування підстав поданого клопотання від 21.03.2024 відповідач посилався, зокрема, на наступне:

- наявність несвоєчасних розрахунків з позивачем спричинена негативним фінансовим станом Відповідача, який у період спірних правовідносин (до 31.08.2023) виконував функції оператора газорозподільної системи, що потребувало першочергового фінансування напрямів забезпечення функціонування критичної інфраструктури у особливий період, які здійснювались винятково за рахунок надходжень від діяльності з розподілу природного газу;

- фінансування діяльності оператора газорозподільної системи залежить виключно від тарифу на розподіл природного газу, що затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, який був збитковим для Відповідача (витяг з відповідної фінансової звітності);

- відповідно до положень п. 17 ч. 1 ст. 1 розд. 1 Закону України "Про ринок природного газу" АТ "Житомиргаз" як оператор газорозподільної системи відповідав за надійну, безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи;

- у період діяльності відповідача як оператора газорозподільної системи, зокрема станом на 31.12.2023 результати господарської діяльності були збитковими, непокритий збиток складав 959 433 тис. грн;

- станом на сьогодні ліцензія відповідача на здійснення діяльності з розподілу природного газу була зупинена на підставі постанови НКРЕКП від 31.08.2023 №1593, при цьому, з метою виконання пункту 2 вказаної постанови НКРЕКП Відповідач передав належні йому грошові кошти та майно (рухоме та нерухоме) до ТОВ "Газорозподільні мережі України" ();

- у зв`язку з припинення ліцензії на право провадження діяльності з розподілу природного газу та виконання вимог НКРЕКП від 31.08.2023 №1593, Відповідач вже не має доходу від діяльності з розподілу природного газу.

Відповідач зазначив, що пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Крім того, загальний розмір штрафних санкцій та компенсаційних нарахувань складає майже 10% від розміру основного боргу.

Позивач у запереченні проти клопотання про зменшення розміру пені заперечував проти задоволення такого клопотання та просив суд звернути увагу, що відповідач у добровільному порядку свої зобов`язання по оплаті за врегулювання щодобових негативних небалансів за газові місяці квітень, травень, вересень 2021 своєчасно та в повному обсязі не виконав, з метою захисту своїх порушених прав позивач змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення простроченого грошового зобов`язання за Договором транспортування природного газу та штрафних санкцій, як способу захисту свого майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суд першої інстанції частково задоволив клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої до стягнення пені, та дійшов висновку про можливість її зменшення на 50%.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо можливості зменшення розміру пені з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

Неустойка (штраф, пеня) - грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частини перша, друга статті 549 Цивільного кодексу України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 Цивільного кодексу України).

При цьому за приписами частини першої статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Завдання неустойки - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21).

Колегією суддів враховується, що незалежно від поважності причин порушення відповідачем зобов`язання, частина 2 статті 233 ГК України надає можливість суду зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Також, апеляційним господарським судом враховується, що правила частини 3 ст. 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При вирішенні питання щодо права суду на зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу, суд звертається до правових висновків, наведених Верховним Судом, зокрема:

"Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора" (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі N 902/417/18).

В інших правових висновках Верховний Суд зазначив наступне:

"Відповідно до ч. 1 ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, зменшення неустойки (зокрема, пені) є протидією необґрунтованого збагачення однією із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст.233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені та штрафу) до її розумного розміру (зазначена правова позиція відображена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.12.2021 у справі № 918/208/21).

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв`язку з порушенням зобов`язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом. (Аналогічної позиції стосовно застосування приписів ст. 233 ГК України, 551 ЦК України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 12.12.2018 у справі № 921/110/18, від 14.01.2019 у справі № 925/287/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18).

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором штрафу, пені, річних відсотків, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Водночас, колегією суддів враховується, що відповідач у спірний період до 31.08.2023 здійснював функції оператора газорозподільної системи, що потребувало першочергове забезпечення функціонування критичної інфраструктури у особливий період, відповідав за надійну, безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи.

Колегія суддів також враховує, що інтереси позивача додатково захищено (компенсовано негативні наслідки прострочення боржника) шляхом задоволення вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за весь період прострочення, які, загалом, значно перевищують суму пені.

Крім того, колегія суддів погоджується із місцевим господарським судом, що загальний розмір штрафних та компенсаційних нарахувань складає 36 036, 924, 20 грн, що створює надмірний тягар для відповідача.

Таким чином, враховуючи період прострочення, наслідки порушення зобов`язання, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, закріплені у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України, зважаючи на правову природу штрафних санкцій та їх основне призначення, перевіривши всі доводи сторін і врахувавши всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу, апеляційний господарський суд з урахуванням вищенаведених правових висновків, вважає, що у даному випадку наявні обставини, які є підставою для застосування положення ст. 551 ЦК України, ст. 233 ЦК України для зменшення пені.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про зменшення заявленої до стягнення із відповідача пені на 50%, а саме з обґрунтованої до стягнення 7 659 024, 68 грн до суми - 3 829 512, 34 грн.

Стягнення пені у розмірі 3 829 512, 34 грн є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу інтересів сторін, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту для отримання безпідставних доходів, ані як способу уникнути відповідальності.

Частиною 3 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.05.2024 у справі № 906/512/23 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу №906/512/23 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "03" вересня 2024 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Павлюк І.Ю.