номер провадження справи 4/26/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
26.08.2024 Справа № 905/1724/23
м.Запоріжжя Запорізької області
до відповідача Фізичної особи-підприємця Мостового Антона Ігоровича, ( АДРЕСА_2 )
про визнання права попереднього користувача на торговельну марку
За участю представників сторін:
від позивача Лисенко Я.О., на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АА № 1408858 від 16.02.2024, (в режимі відеоконференції);
від відповідача (заявника) не з`явився;
06.02.2024 до господарського суду Запорізької області згідно ухвали господарського суду Донецької області від 28.12.2023 за територіальною підсудністю надійшли матеріали справи № 905/1724/23 за позовом Фізичної особи-підприємця Пельо Ореста Тарасовича, смт. Гніздичів Жидачівського району Львівської області до Фізичної особи-підприємця Мостового Антона Ігоровича, м. Вільнянськ Запорізького району Запорізької області про визнання за ФОП Пельо Орестом Тарасовичем права попереднього користувач на зареєстровані за ФОП Мостовим Антоном Ігоровичем знаки для товарів і послуг: «Quasar», «Fortune», «Clone», «Pirat» і «Квазар АРМ».
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2024 справу № 905/1724/23 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.02.2024, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1724/23, присвоєний номер провадження справи 4/26/24, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.03.2024.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.08.2024 у справі № 905/1724/23 в задоволені позову відмовлено повністю.

В судовому засіданні 08.08.2024 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі № 905/1724/23.

Повне рішення суду оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 240, 241 ГПК України 21.08.2024.

15.08.2024 до господарського суду Запорізької області від відповідача, за підписом представника адвоката Серебрянікова В.Є., надійшла заява вих. № б/н від 12.08.2024 (згідно штампу на поштовому конверті надіслана 12.08.2024) про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 905/1724/23. Згідно заяви відповідач просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ФОП Пельо Ореста Тарасовича на користь ФОП Мостового Антона Ігоровича 80260,16 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.08.2024 заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 905/1724/23 передано на розгляд судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.08.2024 прийнято до розгляду заяву ФОП Мостового Антона Ігоровича (відповідача у справі) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 905/1724/23, судове засідання призначено на 26.08.2024.

В судове засідання 26.08.2024 з`явився представник позивача, судове засідання проводилося в режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.

До системи відеоконференцзв`язку 26.08.2024 приєднався представник позивача.

Представники відповідача (заявника) в судове засідання 26.08.2024 не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 905/1724/23 відповідач (заявник) повідомлявся належним чином у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України. В заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 905/1724/23 відповідачем заявлено клопотання про вирішення цієї заяви без участі в судовому засіданні його уповноваженого представника.

Згідно норм ч. 4 ст. 244 ГПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» сторони спору зобов`язані в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У справі «Осіпов проти України» суд зазначив, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

23.08.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до господарського суду Запорізької області від ФОП Пельо Ореста Тарасовича надійшло Клопотання (вх. № 16698/08-08/24 від 23.08.2024), яким позивач просить суд надати можливість для ознайомлення із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 905/1724/23 та надати додатковий час для підготовки позиції позивача по суті заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 905/1724/23. Подане клопотання мотивоване тим, що ні в електронний кабінет, ні засобами поштового зв`язку відповідна заява про ухвалення додаткового рішення представнику позивача не надходила.

26.08.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до господарського суду Запорізької області від представника ФОП Мостового Антона Ігоровича адвоката Серебрянікова В.Є. надійшло Клопотання (вх. № 16757/08-08/24 від 26.08.2024), яким представник відповідача заперечив проти надання представнику позивача додаткового часу для ознайомлення із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 905/1724/23, оскільки особисто ФОП Пельо Орест Тарасович отримав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 905/1724/23 та мав можливість вчасно надати її для ознайомлення своєму представникові.

Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 905/1724/23 та матеріали даної справи судом встановлено, що до Заяви вих. № б/н від 12.08.2024 (вх. № 16235/08-08/24 від 15.08.2024) про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 905/1724/23 додані належні докази її направлення безпосередньо ФОП Пельо Оресту Тарасовичу за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно інформації в розділі «Трекінг відправлень» на офіційному сайті оператора поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА» відправлення з трекінговим номером 016 вручено особисто 15.08.2024 у пункті призначення: 81740 с-ще Гніздичів Україна. Отже, судом з`ясовано, що заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 905/1724/23 позивач отримав 15.08.2024, а тому до дня проведення судового засідання з розгляду цієї заяви позивач мав достатньо часу для надання її своєму представникові для ознайомлення та формування правової позиції по суті заявлених в ній питань.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду від 16.08.2024 про прийняття до розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 905/1724/23 доставлена до електронного кабінету представника позивача адвоката Лисенка Я.О. 22.08.2024, про що свідчить наявна в матеріалах справи Довідка Господарського суду Запорізької області про доставку електронного листа.

Частиною 5 ст. 242 ГПК України унормовано, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення позивача та його представника про дату, час і місце проведення судового засідання щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 905/1724/23.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника позивача про надання додаткового часу для підготовки позиції позивача по суті заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 905/1724/23, не вбачає підстав для відкладення судового засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 905/1724/23 та вирішив за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 905/1724/23 в судовому засіданні 26.08.2024 без участі представника відповідача (заявника).

Суд, дослідивши заяву ФОП Мостового Антона Ігоровича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, понесених на професійну правничу допомогу, у справі № 905/1724/23, вважає за можливе її задовольнити частково, у зв`язку з наступним.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 244 ГПК України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Положеннями частини 3 статті 244 ГПК України, зокрема, визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1, 2 ст. 124 ГПК України унормовано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у Відзиві на позовну заяву вих. № б/н від 11.03.2024 (вх. № 6204/08-08/24 від 18.03.2024), який подавався за підписом адвоката Шаповалової Ю.В., зазначав, що у зв`язку з розглядом справи № 905/1724/23 він очікує понести витрати на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 57 399,60 грн. та 5 774,00 грн. за кожне наступне судове засідання починаючи з третього.

Крім того, у Відзиві на позовну заяву вих. № б/н від 13.06.2024 ( вх. № 12448/08-08/24 від 14.06.2024), який поданий за підписом адвоката Шаповалової Ю.В. на заяву позивача про зміну підстав позову, відповідач також зазначав, що у зв`язку з розглядом справи № 905/1724/23 він очікує понести витрати на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 57 399,60 грн. та 5 774,00 грн. за кожне наступне судове засідання починаючи з третього.

В поданій заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу у справі № 905/1724/23 заявник (відповідач) зазначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 80 260,16 грн. та просить стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в зазначеній сумі.

Згідно з ч. 4 ст. 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини 1, 2 ч. 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (п. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач письмових заперечень проти заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у спрві № 905/1724/23 не надав, в судовому засіданні представник позивача усно заперечив проти покладення на ФОП Пельо Ореста Тарасовича витрат по оплаті правової допомоги адвоката в заявленому відповідачем розмірі, просив суд врахувати, що покладення судом судових витрат на правничу допомогу адвоката на іншу сторону можливо лише в тому випадку, якщо сторона, яка заявляє про такі витрати, доведе їх об`єктивну неминучість та співмірність заявленим вимогам. З урахування наведеного представник позивача просив суд зменшити заявлені відповідачем до стягнення витрати на правничу допомогу.

Положеннями частини 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Рішення господарського суду Запорізької області у справі № 905/1724/23ухвалено 08.08.2024. Повне рішення суду оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 240, 241 ГПК України 21.08.2024.

В судовому засіданні 08.08.2024 в судових дебатах представником відповідача усно заявлено суду, що докази понесення судових витрат на правничу допомогу будуть надані позивачем суду у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У встановлений строк відповідач звернувся до господарського суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у справі № 905/1724/23 в розмірі 80 260,16 грн.

Судом встановлено, що відповідачем дотримані вимоги частини 8 статті 129 ГПК України, а саме: - відповідачем до закінчення судових дебатів у справі № 905/1724/23 здійснено звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; - докази понесення витрат пов`язаних із розглядом справи позивачем подані в межах строку, тобто, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на правову допомогу відповідач надав суду копії наступних документів: Договору про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024 (далі Договір), укладеного Мостовим Антоном Ігоровичем (Клієнт) із Адвокатським об`єднанням «МЕНТОРС» в особі керуючого партнера адвоката Серебрянікова В.Є., додатку № 1 від 07.03.2024 до Договору про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024; змін № 1 від 06.06.2024 до Договору про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024; Договору про співробітництво № б/н від 08.03.2024, укладеного Адвокатським об`єднанням «МЕНТОРС» в особі керуючого партнера адвоката Серебрянікова В.Є. з адвокатом Шаповаловою Юлією Володимирівною; завдання (доручення) № 1 від 08.03.2024 до Договору про співробітництво № б/н від 08.03.2024; Звіту № 24/0307-1/1 від 08.08.2024 про надану правничу допомогу та Акту наданих послуг № 24/0307-1/1 від 08.08.2024.

Також суду надані документи у підтвердження перерахування ФОП Мостовим Антоном Ігоровичем на користь Адвокатського об`єднання «МЕНТОРС» 80 260,16 грн. оплати за правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024.

Згідно умов п., п. 1.1-1.3 Договору Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту правничу допомогу на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичних витрат, необхідних для виконання Договору. Метою надання правничої допомоги Об`єднанням є представництво інтересів Клієнта у межах справи № 905/1724/23 за позовом ФОП Пельо Ореста Тарасовича до ФОП Мостового Антона Ігоровича про визнання права попереднього користувач на торговельну марку. Обсяг правничої допомоги, що надається Клієнтові, обмежується видами правничої допомоги, що зазначені у догадку/додатках до Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору гонорар є формою винагороди (оплати) правничої допомоги, яка надається Об`єднанням Клієнтові. Розмір гонорару, порядок його сплати Клієнтом Об`єднанню визначаються сторонами у додатку до Договору. (п. 4.2 Договору)

У відповідності до п. 1.1 Додатку № 1 від 07.03.2024 до Договору про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024 Об`єднання надає Клієнтові такі види правничої допомоги:

- представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції, що може включати аналіз матеріалів судової справи, отримання пояснень та/або документів від Клієнта, їх аналіз, збір доказів, підготовка відзиву та заперечення, подання їх до суду (відправлення іншим учасникам справи), підготовка заяв/клопотань, подання їх до суду (відправлення іншим учасникам справи); підготовка до судового засідання, представництво інтересів Клієнта на двох засіданнях (в режимі відеоконференції), одержання в суді засвідченої копії судового рішення (п. 1.1.1);

- представництво інтересів Клієнта на третьому та наступних підготовчому/судових засіданнях (в режимі відеоконференції) в суді першої інстанції (п. 1.1.2).

В п. 2.1 Додатку № 1 від 07.03.2024 до Договору про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024 сторони узгодили, що на виконання п. 4.2 Договору розмір гонорару Об`єднання складає 1 500 дол. США в частині пп. 1.1.1 п. 1.1 Додатку; 150,00 дол. США/одне засідання в частині пп. 1.1.2 п. 1.1 Додатку.

Згідно з пп. 3.1.1, 3.1.2 п. 3.1 Додатку Клієнт сплачує Об`єднанню гонорар в наступному порядку: протягом 3 календарних днів з дня складання Об`єднанням рахунку на оплату в частині пп. 2.1.1 п. 2.1 Додатку; протягом 3 календарних днів з дня складання Об`єднанням рахунку на оплату в частині пп. 2..1. п. 2.1 Додатку.

За умовами п. 2.7 Договору про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024 з метою належного надання правничої допомоги Об`єднання має право залучати до його виконання третіх осіб, зокрема інших адвокатів, фахівців, інші адвокатські бюро та об`єднання.

На підставі зазначеного пункту 2.7 Договору АО «МЕНТОРС» з адвокатом Шаповаловою Юлією Володимирівною укладено Договір про співробітництво № б/н від 08.03.2024, відповідно до п.1 якого Виконавець за завданням (дорученням) Об`єднання від його імені та/або від імені третіх осіб (клієнтів Об`єднання) надає правничу допомогу (послуги), а Об`єднання зобов`язується оплачувати їх згідно з Договором. Обсяг і деталізація послуг, які зобов`язується надати Виконавець, визначаються окремим письмовим завданням (дорученням) Об`єднання.

Відповідно до Завдання (доручення) № 1 від 08.03.2024 до Договору про співробітництво № б/н від 08.03.2024 АО «МЕНТОРС» та адвокат Шаповалова Ю.В. погодили, що Виконавець зобов`язаний надати правничу допомогу в інтересах Клієнта: представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції у межах справи № 905/1724/23 за позовом ФОП Пельо Ореста Тарасовича до ФОП Мостового Антона Ігоровича про визнання права попереднього користувач на торговельну марку, а саме: аналіз матеріалів судової справи, отримання пояснень та/або документів від Клієнта, їх аналіз, збір доказів, підготовка відзиву та заперечення, подання їх до суду (відправлення іншим учасникам справи), підготовка заяв/клопотань, подання їх до суду (відправлення іншим учасникам справи); підготовка до судового засідання, представництво інтересів Клієнта на підготовчих/судових засіданнях (в режимі відеоконференції), одержання в суді засвідченої копії судового рішення. Клієнтом є ФОП Мостовий Антон Ігорович.

Відповідно до Змін № 1 від 06.06.2024 до Договору про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024 АО «МЕНТОРС» та ФОП Мостовий Антон Ігорович погодили внести зміни до пп. 2.1.2 п. 2.1 Додатку та викласти його в наступній редакції: 112,50 дол. США/одне засідання в частині пп. 1.1.2 п. 1.1 Додатку.

Правову допомогу відповідачу у справі № 905/1724/23 надавали адвокати Шаповалова Д.В. на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1567536 від 13.03.2024 та Серебряніков Віктор Євгенович на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АА № 1419946 від 14.03.2024.

08.08.2024 ФОП Мостовий Антон Ігорович та Адвокатське об`єднання «МЕНТОРС» в особі керуючого партнера адвоката Серебрянікова В.Є. підписали Акт наданих послуг № 24/0307-1/1 за Договором про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024, яким засвідчили факт надання Адвокатським об`єднанням правничої допомоги (послуг) згідно Договору про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024 по справі № 905/1724/23, а саме:

- представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції розмір гонорару 57 399,60 грн.;

- представництво інтересів Клієнта на третьому та наступних підготовчих/судових засіданнях в суді першої інстанції 2 засідання по 4 514,11 грн./судове засідання розмір гонорару 9 028,22 грн.;

- представництво інтересів Клієнта на третьому та наступних підготовчих/судових засіданнях в суді першої інстанції 3 засідання по 4 610,78 грн./судове засідання розмір гонорару 13 832,34 грн.

Загальна сума наданої правничої допомоги становить 80 260,16 грн. Сторони претензій та зауважень одна до одної щодо надання правової допомоги не мають.

Також до Акту наданих послуг № 24/0307-1/1 від 08.08.2024 складений Звіт № 24/0307-1/1 від 08.08.2024 про надану правничу допомогу, в якому детально розшифровано дата надання відповідної послуги, зміст наданої правничої допомоги, адвокат, яким безпосередньо надавалася відповідна послуга, та погодинні витрати часу адвоката на надання конкретної послуги.

На підтвердження проведення відповідачем (Клієнтом) оплати за надані правничі послуги станом на час винесення судом додаткового рішення до матеріалів справи надано банківські виписки, якими підтверджено здійснення ФОП Мостовим Антоном Ігоровичем на користь Адвокатського об`єднання «МЕНТОРС» 80 260,16 грн. оплати за правничу допомогу згідно Договору про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024.

Суд зазначає, що критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У додатковій постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 916/1777/19 зазначено, що вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України"» від 26.02.2015, п.,п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

За змістом частини третьої статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Разом із тим,не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Отже, дослідивши зміст наданої Адвокатським об`єднанням «МЕНТОРС» професійної правничої допомоги, про яку зазначено в Акті наданих послуг № 24/0307-1/1 від 08.08.2024 за Договором про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024, суд вважає, що такий зміст наданої правничої допомоги відповідає умовам Договору про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024, при цьому суд виходить з того, що враховуючи конкретні обставини справи, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Велика Палата вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited проти України» від 23.01.2014). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до правової позиції висловленої у постанові Великої Палати Верхового Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21: «… суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. 118. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України). 119. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. 120. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. 121. Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19». «…при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. 132. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. 133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. 134. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.135.Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18».

Отже при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Приймаючи рішення про розподіл судових витрат у цій справі суд виходить з того, що в матеріалах справи № 905/1724/23 наявні Відзив на позовну заяву та Відзив на заяву про зміну підстав позову, які від імені відповідача складені і підписані адвокатом Шаповаловою Ю.В., матеріали справи свідчать, що у всіх судових засіданнях у даній справі, про які зазначено в Акті наданих послуг № 24/0307-1/1 від 08.08.2024 за Договором про надання правничої допомоги № 24/0307-1 від 07.03.2024, представники відповідача (адвокати Шаповалова Ю.В. та Серебряніков В.Є.) приймали участь.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами вирішення спору рішенням суду від 08.08.2024 у справі № 905/1724/23 в задоволенні позовних вимоги відмовлено повністю.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених ФОП Мостовим Антоном Ігоровичем витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; обґрунтованістю та доведеністю заперечень на позов поданими доказами; категорією спору та значенням справи для сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ФОП Мостового Антона Ігоровича про ухвалення додаткового рішення у справі № 905/1724/23 в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката та стягнення із позивача на користь відповідача 40 130,08 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, що становить 50 % від заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на правничу допомогу.

Розмір понесених витрат на таку суму суд вважає такою, що не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару з урахуванням таких критеріїв як: справедливість, добросовісність, реальність та розумність; принципів співмірності та розумності судових витрат із складністю справи, виконаним адвокатом обсягом робіт та витраченим адвокатом часом на надання послуг у цій справі. При цьому, суд зазначає, що сторона в господарському процесі не обмежена кількістю адвокатів, якими надаються правничі послуги. Проте сторона, яка заявляє про покладення на іншу сторони витрат на правничу допомогу, повинна довести об`єктивну неминучість та необхідність таких витрат у заявленому розмірі.

Керуючись ст., ст. 123, 126, 129, 232, 233, 235, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1.Заяву Фізичної особи-підприємця Мостового Антона Ігоровича, м. Вільнянськ Запорізького району Запорізької області про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 905/1724/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пельо Ореста Тарасовича, ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Мостового Антона Ігоровича, ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 40 130 (сорок тисяч сто тридцять) грн. 08 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Видати наказ.

3. В задоволені решти заяви відмовити.

Учасники по справі можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: http://zp.arbitr.gov.ua/sud5009/.

Дата складання повного тексту додаткового рішення 05.09.2024.

Суддя Н. Г.Зінченко

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.