ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Справа № 924/185/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В.

суддя Бучинська Г.Б.

суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Захарова М.О.

за участю представників сторін:

позивача - Тарнаруцького Л.М.

відповідача Віньковецької селищної ради - адв. Соловей О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.05.2024 р.

постановлене у м. Хмельницький, повний текст складено 27.05.2024 р.

у справі № 924/185/24 (суддя Вибодовський О.Д.)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Віньковецької селищної ради

про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання укласти додаткову угоду

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 23.05.2024 р. Господарський суд Хмельницької області відмовив ОСОБА_1 у позові про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання укласти додаткову угоду до договору оренди землі № 44 від 01.08.2016 р. про його про його поновлення на той же строк (на 7 років) і на тих же умовах щодо земельної ділянки площею 45 га з кадастровим номером :07:004:0001.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необгрунтованими, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд під час розгляду вказаної справи неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосував норми матеріального права. Зазначені порушення закону у відповідності до норм ст.277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення в апеляційному порядку та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Не погоджується з оцінкою суду першої інстанції, що на підтвердження обставин продовження користування земельною ділянкою та направлення заяви і проекту додаткової угоди щодо поновлення договору оренди земельною ділянкою позивач у справі не надав жодного належного, достовірного і допустимого доказу. Стверджує, що такими доказами є неодноразові звернення позивача до Віньковецької селищної ради з заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки. Крім того, проект додаткової угоди долучений до матеріалів справи разом із заявою позивача 06.11.2023 р.

Також вважає доведеним те, що позивач після закінчення терміну дії договору оренди № 44 від 01.08.2016 р. продовжував користуватися за цільовим призначенням орендованою земельною ділянкою, сплатив за користування нею орендну плату до 31.12.2023 р. включно, і що державна реєстрація припинення права оренди ОСОБА_1 щодо спірної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була вчинена відповідачем лише 16.01.2024 р. без заяви про таке. Доведені зазначеними письмовими доказами обставини не спростовані відповідачем.

Пояснює, що предметом судового розгляду у даній справі є обов`язок оформити поновлення договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди. Тому не погоджується із висновком суду першої інстанції про невірно обраний спосіб захисту порушеного права позивача з посиланням на правові висновки Верховного Суду.

Позивач визнає, що він дійсно не звернувся своєчасно не пізніше одного місяця до закінчення терміну дії договору оренди до орендодавця з заявою про своє бажання скористатися переважним правом поновлення договору оренди на новий строк, оскільки свою першу заяву з цього приводу подав відповідачу лише 21 серпня 2023 року. Разом з тим, продовжуючи користування зазначеною земельною ділянкою до 26.12.2023 р., позивач тричі звертався до відповідача з такою заявою, надав проект додаткової угоди до договору оренди землі, натомість від відповідача впродовж місяця з моменту закінчення терміну дії договору оренди заперечень щодо продовження користування землею позивачем не надходило.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги, посилаючись на норми ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та ті обставини, що орендар за договором оренди землі ОСОБА_1 належним чином виконував умови договору оренди і продовжував користуватися орендованою земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (після 01.08.2023 р.), за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди до 01.09.2023 р. листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі (перший лист заперечення відповідача датований 22 вересня 2023 року), тому вважає, що такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.05.2024 р. у справі № 924/185/24 за позовом ОСОБА_1 до Віньковецької селищної ради Хмельницького району скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 повністю.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню. Зокрема, зазначив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, тоді як належним буде визнання укладеною додаткової угоди у відповідній редакції.

Також зазначив, що позивач вчасно не звернувся до відповідача з проханням про поновлення договору оренди, а коли звернувся не надав проекту додаткової угоди.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

01.08.2016 р. ОСОБА_1 як орендар та Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області як орендодавець уклали договір оренди земельної ділянки № 44 /а.с. 15 17 у т.1/, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар ОСОБА_1 прийняв в строкове платне користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства земельну ділянку площею 45 га з кадастровим номером :07:004:0001 сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Охрімовецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Згідно з п. 5 договору нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 794034,98 грн.

Відповідно до п. 8 цей договір укладений на 7 (сім) років, і після закінчення строку дії договору орендар має право поновити його на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься орендарем у формі грошової оплати в розмірі 8 (вісім) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 63522,80 грн. на рік, 5293,56 грн. на місяць (п. 9 договору).

Відповідно до п. 44 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди від 01.08.2016 р. орендодавець Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області передав земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:001, площею 45,0 га, розташовану за межами населеного пункту на території Охрімовецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, а орендар ОСОБА_1 прийняв вищезазначену земельну ділянку в оренду для ведення фермерського господарства /а.с. 18 у т.1/. Акт прийому-передачі є невід`ємною частиною договору оренди (п. 3 акту приймання-передачі). Такий акт підписано в.о. начальника відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі Павлюком Володимиром Анатолійовичем та орендарем ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.02.2024 р. за ОСОБА_1 02.08.2016 р. зареєстровано право оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :07:004:0001 площею 45 га строком на 7 років /а.с. 19 21 у т.1/.

05.12.2016 р. ОСОБА_1 заснував Фермерське господарство «ТЦ Джерело». Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є засновником та керівником Фермерського господарства «ТЦ Джерело» /а.с. 39 у т.1/.

01.09.2021 р. ОСОБА_1 як орендар та Віньковецька селищна рада як орендодавець уклали додаткову угоду № 1 про зміни та доповнення до договору № 44 оренди землі від 01.08.2016 р. /а.с. 22 23 у т.1/, відповідно до якої сторони погодили внести в договір оренди наступні зміни:

- у вступній частині слова Орендодавець «Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (Головне управління) в особі виконуючого обов`язки начальника відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі Павлюка Володимира Анатолійовича, який діє на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.07.2016 року № 22-17541-СГ» замінити словами «Віньковецька селищна рада Хмельницької області в особі селищного голови Лужняка Володимира Олександровича, що діє на підставі регламенту селищної ради, затвердженого рішенням другої сесії Віньковецької селищної ради VIII скликання № 27-2/2020 від 24.12.2020 р. та Закону України Про місцеве самоврядування в Україні»;

- у пункті 1 слова «на території Охрімовецької сільської ради Віньковецького району, Хмельницької області за межами населеного пункту» замінити словами «неподалік с. Охрімівці Хмельницького колишнього Віньковецького району Хмельницької області»;

- пункт 5 викласти у такій редакції «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 550992,70 грн. (п`ятсот п`ятдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні 70 коп.), (витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.03.2021 р.)»;

- пункт 9 викласти у такій редакції «Орендну плату встановити в розмірі 12% (дванадцяти відсотків) в рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :07:004:0001, з урахуванням коефіцієнта індексації, яка вноситься орендарем у грошовій формі в гривнях до 28 серпня щороку на рахунок Віньковецької селищної ради в ГУ ДКСУ у Хмельницькій області UА0022753, код 18010900, в сумі 66119,12 грн. за повний рік.»;

- пункти 10, 11 виключити.

- Розділ «Реквізити сторін» викласти в новій редакції.

Згідно з п. 2 додаткової угоди інші умови договору оренди залишаються незмінними і обов`язковими для виконання сторонами.

21.08.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Віньковецького селищного голови з письмовою заявою про поновлення (продовження) договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:004:0001, площею 45 га для ведення фермерського господарства. Зазначена заява зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції Віньковецької селищної ради 21.08.2023 р. за № 1/668, що підтверджено відповідним штемпелем на заяві /а.с. 24 у т.1/.

Згідно з рішенням Віньковецької селищної ради Хмельницької області від 25.08.2023 р. № 1-28ЗП-40/2023 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про поновлення (продовження) договору оренди землі» вирішено відділам земельних ресурсів і кадрової та юридичної роботи Віньковецької селищної ради розглянути можливість продовження договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:004:0001 /а.с. 25 у т.1/. Докази направлення позивачеві такого рішення відсутні, суду не надані.

22.09.2023 р. ОСОБА_1 повторно подав заяву до Віньковецької селищної ради, у якій посилався на ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент укладання договору, та зазначив про обов`язок Віньковецької селищної ради укласти з ним додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Така заява зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції Віньковецької селищної ради 22.09.2023 р., що підтверджено відповідним штемпелем на заяві /а.с. 28 29 у т.1/.

Відповідач надав суду лист від 22.09.2023 р. № Т/667, у якому зазначено, що Віньковецька селищна рада, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 21.08.2023 р. та від 22.09.2023 р. повідомила позивачу, що ним як орендарем порушена процедура реалізації переважного права на поновлення договору відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки не виконано належним чином передбачений договором обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір поновити договір оренди № 44 від 01.08.2016 р. /а.с. 26 27 у т.1/. Докази направлення такого листа позивачеві відсутні, хоча позивач не заперечує одержання такої відмови.

06.11.2023 р. ОСОБА_1 подав до Віньковецької селищної ради заяву про поновлення договору оренди землі, у якій просив поновити договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:004:0001 на раніше встановлених умовах. До такої заяви ОСОБА_1 долучив додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Зазначена заява зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції Віньковецької селищної ради 06.11.2023 р. /а.с. 34 36 у т.1/.

24.11.2023 р. Віньковецька селищна рада у відповідь на заяву позивача повідомила йому, що після закінчення строку дії договору оренди землі право володіння та користування вибули від ОСОБА_1 як орендаря та повернулися до орендодавця, а тому Віньковецька селищна рада як власник має право використовувати свою ділянку без жодних обмежень /а.с. 37 38 у т.1/.

Відповідно до податкового повідомлення - рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 12.05.2023 року № 3-2225 сума податкового зобов`язання по орендні платі з фізичних осіб розрахована на дату закінчення договору та становить 38 584,58 грн. 23 серпня 2023 року ОСОБА_1 провів сплату орендної плати.

29 грудня 2023 року ОСОБА_1 без отримання відповідного повідомлення - рішення від ГУ ДПС у Хмельницькій області добровільно виконав платіж на рахунок Віньковецької селищної ради в сумі 27 534,60 грн.

16.01.2024 р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про припинення іншого речового права - права оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:004:0001 за ОСОБА_1 /а.с. 19 21 у т.1/.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовною заявою про визнання незаконною бездіяльності Віньковецької селищної ради Хмельницької області щодо укладення з ОСОБА_1 додаткової угоди до договору оренди землі № 44 від 01.08.2016 р. про його поновлення на той же строк (на 7 років) і на тих же умовах та просить суд зобов`язати Віньковецьку селищну раду Хмельницької області виконати передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції що діяла станом на 01.08.2016 р.) обов`язок та укласти з ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди землі № 44 від 01.08.2016 р. про його поновлення на той же строк (на 7 років) і на тих же умовах щодо земельної ділянки площею 45 га з кадастровим номером :07:004:0001.

Відмовивши у позові, суд першої інстанції зазначив, що сам по собі факт продовження користування позивачем земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та відсутність протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, отримання орендної плати за фактичне користування з урахуванням надіслання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі вже після закінчення строку дії договору та без проекту додаткової угоди, не свідчить про наявність у позивача правових підстав для такого користування.

Тому суд першої інстанції виснував, що відповідачем не порушено переважного права позивача як орендаря щодо укладення договору оренди землі на новий строк, натомість з урахуванням вимог закону позивач не скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Колегія суддів виходить із того, що у процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). При вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на "норму права", що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на норми Господарського процесуального кодексу України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia (такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 р. у справі № 904/5726/19).

Згідно з п. 58 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 18 квітня 2021 року внесено зміни у п.24 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України.

Відповідно до вказаних змін з дня набрання чинності цим пунктом (тобто з 27 травня 2021 року) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім певних виключень, зазначених в цій нормі. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Відтак, орендодавцем за вищевказаним договором оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:004:0001 є Віньковецька сільська рада Хмельницької області.

За змістом частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, нормами Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі».

16.01.2020 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", яким статтю 33 Закону України "Про оренду землі", яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, було викладено у новій редакції. Поновлення договору (частина 6 попередньої редакції статті 33) тепер регулюється стю 126-1 Земельного кодексу України.

Так, розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" доповнено абзацами третім і четвертим такого змісту:

"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 23.11.2023 р. у справі № 906/1314/21 та у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 р. у справі № 926/2720/21.

Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Колегією суддів встановлено, що 01.09.2021 р. ОСОБА_1 /орендар та Віньковецька селищна рада уклади додаткову угоду № 1 про зміни та доповнення до договору № 44 оренди землі від 01.08.2016 р. /а.с. 22 23 у т.1/, якою змінили такі істотні умови договору оренди як нормативна грошова оцінка земельної ділянки (визначена у розмірі 550992,70 грн. згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.03.2021 р.), розмір орендної плати збільшили з 8 % до 12 % в рік від нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнта індексації, а також визначили строк сплати орендної плати - до 28 серпня щороку на рахунок Віньковецької селищної ради в ГУ ДКСУ у Хмельницькій області. Інші умови договору сторони залишили без змін.

Відповідно до аб. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Отже, після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" договір оренди землі № 44 від 01.08.2016 р. був змінений із зміною істотних умов оренди шляхом укладення сторонами 01.09.2021 р. додаткової угоди № 1.

Відповідно, поновлення спірного договору оренди землі має здійснюватися на умовах, визначених ст. 126-1 Земельного кодексу України, як це визначено у абзацах третьому і четвертому Розділу IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" в новій редакції згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності 16.01.2020 р.

За умовами додаткової угоди № 1 від 01.09.2021 р. залишились без змін умови п. 8 договору оренди землі № 44 про те, що договір укладений на 7 (сім) років, і після закінчення строку дії договору орендар має право поновити його на новий строк. Відповідно договір оренди землі закінчився 01.08.2023 р.

Згідно з нормами ч. 2 - 4 ст. 126 Земельного кодексу України якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.

Матеріалами справи підтверджено, що за місяць до дати закінчення дії договору (до 01.08.2023 р.) жодна із сторін не скористалися правом заявити про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається, тому після закінчення строку, на який його укладено 01.08.2023 р., згідно з ч. 2 ст. 126 Земельного кодексу України цей договір є поновленим на такий самий строк і на таких самих умовах.

Намір позивача оформити правовідносини з оренди після поновлення договору не суперечить загальним засадам законодавства.

Натомість зміст листів відповідача у відповідь на звернення позивача та дії відповідача щодо внесення 16.01.2024 р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення іншого речового права - права оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:004:0001 за ОСОБА_1 /а.с. 19 21 у т.1/ суперечать вищенаведеним нормам, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 126 Земельного кодексу України за відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк. Отже, діі відповідача, вчинені вже після поновлення договору, є неправомірними, зокрема, відповідачем безпідставно внесені 16.01.2024 р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про припинення іншого речового права - права оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:004:0001 за ОСОБА_1

ОСОБА_1 обґрунтовує заявлену ним позовну вимогу про зобов`язання Віньковецької селищної ради укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди наявністю у нього такого права на поновлення та незаконними діями, які створює для нього відповідач.

Щодо доводів відповідача про невірно обраний позивачем спосіб захисту колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Диспозитивність - це один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Разом із цим надміру формалізований підхід до заявлених позовних вимог суперечить завданню цивільного судочинства, яким відповідно до частини першої статті 2 ГПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Якщо позивач заявляє вимогу, яка за належної інтерпретації може ефективно захистити його порушене право, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань, оскільки це призведе до необхідності повторного звернення позивача до суду за захистом його прав (які за наведених умов могли бути ефективно захищені), що не відповідатиме принципам верховенства права та процесуальної економії (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 р. р. у справі № 914/2350/18 (914/608/20)).

У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально ( такі висновки викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 р. у справі № 9901/172/20, від 01.07.2021 р. у справі № 9901/381/20, від 26.10.2021 р. у справі № 766/20797/18, від 01.02.2022 р. у справі № 750/3192/14, від 22.09.2022 р. у справі № 462/5368/16-ц, від 20.06.2023 р. у справі № 633/408/18 та від 04.07.2023 р. у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).

Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Матеріалами справи підтверджено, що Віньковецька селищна рада залишила без відповіді звернення позивача до ради від 21.08.2023 р., натомість суду надані листи ради, адресовані ОСОБА_1 за змістом яких позивачу повідомляється що ним як орендарем порушена процедура реалізації переважного права на поновлення договору відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки не виконано належним чином передбачений договором обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір поновити договір оренди № 44 від 01.08.2016 р., і що після закінчення строку дії договору оренди землі право володіння та користування вибули від ОСОБА_1 як орендаря та повернулися до орендодавця, а тому Віньковецька селищна рада як власник має право використовувати свою ділянку без жодних обмежень. Крім того, 16.01.2024 р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачем внесені відомості про припинення іншого речового права - права оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:004:0001 за ОСОБА_1 .

Такі дії відповідача очевидно свідчать про невизнання поновленим договору оренди землі на новий строк та оцінюються колегією суддів як неправомірні з урахуванням вищевикладеного.

Виходячи з мети позову ОСОБА_1 , який спрямований на поновлення договору оренди на тих самих умовах і на той же строк, а також наведених у позові обґрунтувань, колегія суддів розуміє/інтерпретує заявлену позивачем вимогу «про зобов`язання Віньковецьку селищну раду Хмельницької області виконати передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції що діяла станом на 01.08.2016р.) обов`язок та укласти з ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди землі № 44 від 01.08.2016 р. про його поновлення на той же строк (на 7 років) і на тих же умовах щодо земельної ділянки площею 45.0000 га з кадастровим номером :07:004:0001» як вимогу про визнання укладеним/поновленим договору оренди землі № 44 від 01.08.2016 р. (із змінами за додатковою угодою № 1 від 01.09.2021 р.) на той же строк (на 7 років) на той же строк і на тих же умовах.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 р. у справі № 633/408/18 та від 04.07.2023 р. у справі № 233/4365/18.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні такої вимоги з тоі підстави, що позивач не скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, не відповідає нормам законодавства і встановленим у справі обставинам. Так само не погоджується колегія суддів із висновком суду першої інстанції про неправильно обраний спосіб захисту як підставу для рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки вимога про визнання договору оренди землі поновленим не може забезпечити захисту порушеного права позивача.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконною бездіяльності Віньковецької селищної ради Хмельницької області щодо укладення з ОСОБА_1 додаткової угоди до договору оренди землі № 44 від 01.08.2016 р. про його поновлення на той же строк (на 7 років) і на тих же умовах колегія суддів зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 р. у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 р. у справі № 569/17272/15-ц.

Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Колегія суддів погоджується, що задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльність Віньковецької селищної ради Хмельницької області щодо укладення з ОСОБА_1 додаткової угоди до договору оренди землі № 44 від 01.08.2016 р. не призведе до реального захисту прав позивача.

Натомість задоволення іншої вимоги позивача, яку суд апеляційної інстанції інтерпретував, як вимогу про визнання поновленим договору оренди № 44 від 01.08.2016 р. є ефективним способом захисту та таким, що відповідає змісту порушеного права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.05.2024 р. в частині відмови у зобов`язанні Віньковецької селищної ради Хмельницької області укласти з ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди землі № 44 від 01.08.2016 р. про його поновлення на той же строк (на 7 років) і на тих же умовах щодо земельної ділянки площею 45.0000 га з кадастровим номером :07:004:0001 на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України із ухваленням нового рішення про задоволення такої позовної вимоги з урахуванням вищезазначеного щодо суті такої вимоги.

Судові витрати за подання позовної заяви та розгляд апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволити частково, рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.05.2024 р. у справі № 924/185/24 скасувати в частині відмови у зобов`язанні Віньковецької селищної ради укласти з ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди землі № 44 від 01.08.2016 р. про його поновлення на той же строк (на 7 років) на тих же умовах, щодо земельної ділянки площею 45,00 га з кадастровим номером 682068600:07:004:0001.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовну вимогу задоволити. Визнати поновленим договір оренди землі № 44 від 01.08.2016 р. на той же строк (на 7 років) на тих же умовах щодо земельної ділянки площею 45,00 га з кадастровим номером 682068600:07:004:0001.

В іншій частині рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.05.2024 р. залишити без змін.

Стягнути з Віньковецької селищної ради (32500, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, смт. Віньківці, вул. Соборної України, будинок 15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3028,00 грн., витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Віньковецької селищної ради (32500, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, смт. Віньківці, вул. Соборної України, будинок 15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 4542,00 грн., витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Хмельницької області видати накази на виконання постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 924/185/24 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений 09.09.2024 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.