ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2024 р. Справа № 907/925/23

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача (скаржника) не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Міжгірське лісове господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України від 25 червня 2024 року

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 08 травня 2024 року (повний текст підписано 05.06.2024), суддя Пригара Л.І.

у справі №907/925/23

за позовом Фізичної особи-підприємця Деяк Наталії Володимирівни, м. Хуст, Закарпатська область

до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, м. Київ в особі філії Міжгірське лісове господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, смт. Міжгір`я Хустського району Закарпатської області

про стягнення 1 455 615,90 грн, у тому числі: 1 319 475 грн заборгованості за надані послуги та 136 140,90 грн пені

в с т а н о в и в :

04 жовтня 2023 року Фізична особа-підприємець Деяк Наталія Володимирівна звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Міжгірське лісове господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України про стягнення 1 455 615,90 грн, у тому числі: 1 319 475 грн заборгованості за надані послуги та 136 140,90 грн пені.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 08 травня 2024 року у справі №907/925/23 позов задоволено частково: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 1 410 977,88 грн, з яких: 1 319 475 грн заборгованості за надані послуги та 91 502,88 грн пені.

Рішення суду мотивоване тим, що спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним виконанням філією відповідача своїх зобов`язань у частині повної та своєчасної оплати за виконані позивачем роботи, пов`язані із виготовленням технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що мало наслідком виникнення заборгованості перед позивачем у розмірі 1 319 475 грн, при цьому, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано суду доказів щодо повної оплати суми заборгованості. Щодо розрахунку пені, суд взяв до уваги надіслання позивачем 06.07.2023 листа-вимоги №74 від 06.07.2023 на адресу філії «Міжгірське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», відтак, вважав правильним нарахування пені, починаючи із 14.07.2023 (тобто зі спливом 7-денного строку від дня пред`явлення вимоги в розумінні положень ч.2 ст.530 ЦК України). Здійснивши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН перерахунок заявленої до стягнення пені у межах відповідного боргового періоду, місцевий господарський суд встановив, що обґрунтованим є нарахування позивачем пені у розмірі 130 718,40 грн за період із 14.07.2023 по 03.10.2023, а в іншій частині вимог щодо стягнення пені слід відмовити у зв`язку з невірним визначенням позивачем початку строку її нарахування. Поряд з тим, враховуючи, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання основного зобов`язання, взявши до уваги відсутність у матеріалах справи жодного доказу на підтвердження погіршення фінансового стану позивача, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завдання останньому будь-яких матеріальних збитків в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру належної до сплати суми пені на 30% (із 130 718,40 грн до 91 502,88 грн), що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки (пені) ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України в особі філії Міжгірське лісове господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 08 травня 2024 року у справі №907/925/23 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що згідно умов Договору, який наявний у матеріалах справи, оплата здійснюється на підставі виставлених рахунків-фактур, однак ДСГП «Ліси України» в особі філії «Міжгірське ЛГ» не отримувало жодних рахунків, докази їх надіслання також відсутні у матеріалах справи, що, як висновок, взагалі свідчить про відсутність обов`язку по сплаті основної суми заборгованості та неможливості нарахування штрафних санкцій, оскільки умови Договору щодо виставлення рахунку не були виконані, відсутнє будь-яке прострочення зобов`язання. Поряд з тим, апелянт вважає справедливим та доцільним зменшення розміру пені на 95%, що становить 6 807,05 грн, беручи до уваги необхідність дотримання балансу інтересів обох сторін, протидії необґрунтованого збагачення однієї з сторін за рахунок іншої. Зокрема, наголошує, що на сьогоднішній день відповідач (боржник) перебуває у складному фінансовому становищі, що значно ускладнювало виплату належних платежів у повній сумі вчасно. Водночас, зазначає, що ДП «Міжгірське ЛГ та філія «Міжгірське ЛГ» ДСГП «Ліси України» робило все можливе для виконання умов Договору, що підтверджується платежами на користь позивача. На думку апелянта, враховуючи загальну ціну Договору та зобов`язань у розмірі 1 455 615,90 грн, несправедливим є додаткова сплата 136 140,90 штрафних санкцій, які становлять 1/7 (приблизно додаткових 15%) загальної ціни договору, а сплата значних штрафних санкцій негативно вплине на господарську діяльність боржника та на можливість виконання зобов`язань перед контрагентами і бюджетними платежами усіх рівнів, виплату заробітної платні працівникам тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що до позовної заяви позивач долучив докази надання відповідачу рахунку на оплату, що спростовує його твердження, зазначені в апеляційній скарзі. Поряд з тим, наголошує, що відповідачем не подано будь-яких доказів на підтвердження обставин щодо зменшення розміру пені. Одночасно звертає увагу, що позивач не реалізовував своє право на нарахування відповідачу 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим, вважає справедливим стягнення з останнього пені у розмірі, визначеному судом.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, поряд з тим, 22 серпня 2024 року від відповідача (скаржника) до суду надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, беручи до увагу заяву апелянта, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2022 року між Державним підприємством «Міжгірське лісове господарство» (в тексті договору замовник) та Фізичною особою-підприємцем Деяк Наталією Володимирівною (у тексті договору виконавець) укладено договір про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою №115/386/1, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 виконавець зобов`язався виготовити з дотриманням вимог законодавства технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною орієнтовною площею 9835 га для ведення лісового господарства та пов`язаних з ним послуг, які знаходяться на території: Вучківського, Запереділянського лісництва, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно з п.1.2, 1.3 Договору технічні, економічні та інші вимоги до матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) викладені у завданні на складання технічної документації із землеустрою, що є невід`ємною частиною договору (Додаток 1). Етапи та строки виконання робіт визначаються погодженим сторонами календарним планом виконання робіт (Додаток 2).

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 Договору вартість робіт визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт (Додаток 3). Загальна вартість робіт за цим договором становить 1 819 475 грн з розрахунку 185 грн за 1 гектар площі.

Розрахунки за надані послуги здійснюються в кілька етапів на підставі виставленого рахунку-фактури та актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), що підписуються сторонами (п.2.3 Договору).

Згідно з п.п.2.4-2.7 Договору протягом 10-ти робочих днів після укладення договору замовник сплачує виконавцю 40% від вартості робіт, визначеної протоколом погодження договірної ціни. Протягом 10-ти робочих днів після виготовлення та представлення замовнику розробленої технічної документації із землеустрою замовник сплачує виконавцю 40% від вартості робіт, визначеної протоколом погодження договірної ціни. Протягом 10-робочих днів з після оформлення та надання замовнику витягів з Державного земельного кадастру замовник сплачує виконавцю 20% від вартості робіт, визначеної протоколом погодження договірної ціни. Замовник вносить грошові кошти в порядку, розмірах та у строк, передбачені п.2.2-п.2.6 договору, шляхом їх перерахування на поточний рахунок виконавця та на підставі виставлення рахунку фактури виконавцем замовнику.

Відповідно до п.п.3.1-3.3 Договору приймання виконаних робіт за цим Договором проводиться шляхом укладання та підписання про це відповідного акту приймання-передачі робіт (далі акт) обома сторонами. Роботи вважаються виконаними (на кожному етапі окремо аж до укладання остаточного акту) та прийнятими належним чином лише у випадку підписання про це відповідного акту обома сторонами. У випадку виникнення будь-яких розбіжностей та не погодження акту, сторони складають акт про розбіжності. При остаточному прийнятті виконаних робіт (останній етап виконання робіт) замовник зобов`язаний підписати відповідний акт протягом 10 календарних днів з дня отримання такого акту від виконавця, або надіслати акт розбіжностей чи іншим чином оформлені претензії виконавцю у разі виникнення таких.

Замовник зобов`язався своєчасно та належним чином здійснювати оплату, а виконавець, у свою чергу, має право отримати оплату за виконані роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором та приступити до виконання робіт до моменту проведення замовником авансового платежу згідно пункту 2.4 договору (пп.4.2.2 п.4.2, пп.4.3.1 п. 4.3 Договору).

Згідно з п.п.5.1-5.3 Договору виконавець приступає до виконання робіт за договором не пізніше 5-ти календарних днів з моменту отримання від замовника технічного завдання щодо об`єкта, визначеного п. 1.1 Договору. Термін виконання робіт за Договором не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладання договору (в умовах мирного часу). Граничний термін виконання робіт за Договором, встановлений у п 4.1. розділу 4 цього договору, не застосовується в умовах воєнного стану згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей регулювання земельних відносин в умовах воєнного стану» №2247-ІХ від 12.05.2022.

Пунктом 6.6 Договору сторони передбачили, що за порушення замовником строків оплати вартості робіт, встановлених умовами договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБ України від суми прострочення за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.8.1 Договору останній набуває чинності після підписання його сторонами.

Додатком №1 до Договору №115/386/1 від 25.10.2022 є узгоджене сторонами технічне завдання на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) Державного підприємства «Міжгірське лісове господарство», де, зокрема, міститься характеристика об`єкта: 1) місце розташування: на території Вучківського, Запереділянського лісництва; 2) форма власності: державна; 3) цільове призначення: секція Н 09.01 (для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг)); вихідні дані: 1) матеріали вибору місця розташування об`єкта; 2) розмір земельних ділянок: орієнтовна площа 9835 га, остаточна площа встановлюється за матеріалами технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); 3) обмеження на земельних ділянках: встановлюються за матеріалами технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); 4) земельні сервітути: встановлюються за матеріалами технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); 5) умови надання земельних ділянок: постійне користування та визначені документи і матеріали, що повинні бути представлені за результатами виконаних робіт, а саме: - технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); - обмінні файли формату xml. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) Державного підприємства Міжгірське лісове господарство для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, за адресою: на території Вучківського, Запереділянського лісництва виготовляється у одному автентичному примірнику, який передається замовнику робіт за результатами затвердження.

Додатком №2 до Договору №115/386/1 від 25.10.2022 є підписаний та скріплений печатками сторін календарний план виконання робіт зі строком такого виконання із 25.10.2022 по 25.04.2023 та наступними його етапами: - обстеження земельних ділянок; - визначення пунктів знімальної мережі у державній (місцевій) системі координат; - топографічні вишукування; - креслення графічних матеріалів; - збирання, оброблення та аналіз вихідних даних, необхідних для складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); - складання та оформлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

В Додатку №3 до Договору №115/386/1 від 25.10.2022 протоколі погодження договірної ціни на виконання робіт сторони дійшли згоди про величину договірної ціни на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в сумі 1 819 475 грн, із розрахунку 185 грн за 1 гектар площі.

Поряд з тим, 19 січня 2023 року між філією «Міжгірське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (в тексті угоди - замовник) та Фізичною особою-підприємцем Деяк Наталією Володимирівною (в тексті угоди виконавець) укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою №115/386/1 від 25.10.2022, умовами якої передбачено, що на підставі п.8 наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 №848 «Про припинення державного підприємства «Міжгірське лісове господарство» та затвердження складу комісії, наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 18.01.2023 №158 «Про затвердження передавального акту державного підприємства «Міжгірське лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Міжгірське лісове господарство». Відповідно до п.3.1 Положення про філію «Міжгірське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», філія діє від імені ДП «Ліси України» та в його інтересах. У зв`язку із викладеним, сторони дійшли згоди щодо внесення змін до Договору №115/386/1 від 25.10.2022 шляхом викладення в новій редакції його преамбули та розділу 9 Реквізити та підписи сторін.

На виконання умов договору виконавцем виконано та передано замовнику роботи, пов`язані з виготовленням технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), загальною вартістю 1 819 475 грн, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт від 20 грудня 2022 року на вказану суму. Зазначений акт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб сторін договору без будь-яких зауважень.

Водночас замовник взяті на себе зобов`язання з оплати вартості виконаних робіт за договором виконав частково, перерахувавши на підставі платіжних інструкцій №1765 від 28.11.2022 та №962 від 30.12.2022 на користь виконавця (ФОП Деяк Н.В.) грошові кошти в загальній сумі 500 000 грн, що зумовило виникнення в останнього заборгованості перед позивачем в сумі 1 319 475 грн.

ФОП Деяк Н.В. зверталася до замовника із вимогами про сплату вказаної заборгованості (вих.№8 від 28.02.2023, вих.№40 від 16.05.2023 та вих.№74 від 06.07.2023), однак, замовник вказану заборгованість так і не сплатив.

У жовтні 2023 року ФОП Деяк Наталія Володимирівна звернулася до суду з цим позовом про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Міжгірське лісове господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України 1 455 615,90 грн, з яких: 1 319 475 грн заборгованість за надані послуги та 136 140,90 грн пеня.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ст.887 ЦК України).

В силу положень ст.888 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч.1 ст.854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч.4 ст.882 ЦК України).

Слід зазначити, що акт виконаних робіт (наданих послуг) є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції, та, відповідно, є підставою для здійснення розрахунків за фактично виконані роботи (надані послуги).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з цим, місцевим судом встановлено, що договір про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою №115/386/1 від 25.10.2022 укладений між позивачем та Державним підприємством «Міжгірське лісове господарство».

Постановою Кабінету Міністрів України №1003 від 07.09.2022 «Деякі питання реформування управління лісової галузі» утворено Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» та приєднано до нього спеціалізовані державні лісогосподарські підприємства, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів.

Пунктом 5 вказаної постанови визначено, що Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником майна, прав та обов`язків спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів, що реорганізуються, дозвільних документів на спеціальне використання лісових ресурсів та інших документів дозвільного характеру, ліцензій на провадження господарської діяльності та отриманих висновків з оцінки впливу на довкілля до закінчення строку їх дії.

Згідно з пунктом 1 наказу Державного агентства лісових ресурсів України №848 від 28.10.2022 «Про припинення Державного підприємства «Міжгірське лісове господарство та затвердження складу Комісії з припинення», припинено Державне підприємство «Міжгірське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме, приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Пунктом 8 наведеного наказу визначено, що Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Міжгірське лісове господарство».

Водночас відповідно до п.1.1, 3.1 Положення про філію «Міжгірське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №121 від 28.12.2022, філія «Міжгірське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі філія) є відокремленим підрозділом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі підприємство); філія є відокремленим підрозділом підприємства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені підприємства та в його інтересах, здійснює делеговані підприємством функції відповідно до мети, завдань та предмету діяльності підприємства.

Згідно з ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання (ст.106 ЦК України).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ДП «Міжгірське лісове господарство» приєднано до правонаступника Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» шляхом його фактичної реорганізації у відокремлений підрозділ (філію) «Міжгірське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», а відтак, саме останнє є правонаступником Державного підприємства «Міжгірське лісове господарство» у спірних правовідносинах.

Докази сплати відповідачем заборгованості за договором про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою №115/386/1 від 25.10.2022 у матеріалах справи відсутні, відтак, позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів скаржника про те, що позивач не надсилав йому рахунку на оплату, такі спростовуються матеріалами справи, зокрема, до позовної заяви позивач долучив копію рахунку на оплату №29 від 06 липня 2023 року на суму 1 319 475 грн та докази його надіслання 06 липня 2023 року та отримання відповідачем 11 липня 2023 року (арк. арк. справи 24-26).

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У ч.6 ст.231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 6.6 Договору сторони передбачили, що за порушення замовником строків оплати вартості робіт, встановлених умовами договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБ України від суми прострочення за кожен день прострочення платежу.

Взявши до уваги надіслання позивачем 06.07.2023 листа-вимоги №74 від 06.07.2023 на адресу філії «Міжгірське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», місцевий господарський суд дійшов висновку, що підставним є нарахування пені, починаючи із 14.07.2023 (тобто зі спливом 7-денного строку від дня пред`явлення вимоги в розумінні положень ч.2 ст.530 ЦК України) та здійснивши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН перерахунок заявленої до стягнення пені у межах відповідного боргового періоду, встановив, що обґрунтованим є нарахування позивачем пені у розмірі 130 718,40 грн за період із 14.07.2023 по 03.10.2023. В іншій частині стягнення пені суд відмовив, у зв`язку з неправильним визначенням позивачем початку строку її нарахування.

Разом з цим, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру належної до сплати суми пені на 30% (із 130 718,40 грн до 91 502,88 грн).

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, відповідач зазначає про наявність підстав для більшого зменшення розміру пені, зважаючи на те, що присуджена до стягнення пеня є несправедливо великою у порівнянні із загальною ціною договору.

Так, відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання (постанова Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №914/1517/18).

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02 березня 2023 року у справі №905/1409/21).

Разом з цим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки (штрафу, пені) є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (штрафу, пені).

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №921/110/18).

Зменшуючи розмір пені на 30%, місцевим господарським судом враховано, зокрема те, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання основного зобов`язання, відсутність у матеріалах справи жодного доказу на підтвердження погіршення фінансового стану позивача, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завдання останньому будь-яких матеріальних збитків в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язання. Зменшення розміру пені на 30% суд обґрунтував, зокрема тим, що таке зменшення є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки (пені) ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.

Колегія суддів не вбачає в діях місцевого господарського суду будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права. Суд на власний розсуд вирішив зменшити розмір пені на 30%, зважаючи на встановлені ним обставини та колегія суддів вважає обґрунтованим та доцільним такий висновок.

Також слід звернути увагу, що позивач не заявляв до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, у зв`язку з невиконанням ним зобов`язань щодо повної оплати за договором. Відтак, рішення про ще більше зменшення розміру пені було б дещо несправедливим та порушило б баланс інтересів сторін.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що розмір пені є несправедливо великим у порівнянні із загальною ціною договору, оскільки, згідно з п.2.2 Договору загальна вартість робіт за цим договором становить 1 819 475 грн, відтак, присуджена до стягнення з відповідача пеня в сумі 91 502,88 грн є цілком адекватною мірою відповідальності.

З огляду на все наведене вище, враховуючи норми статей 551 ЦК України, 233 ГК України, беручи до уваги встановлені судом вище обставини, виходячи із загальних засад цивільного законодавства (справедливості, добросовісності, розумності), колегія суддів вважає справедливим та доцільним висновок суду першої інстанції про зменшення розміру належної до стягнення пені на 30% (із 130 718,40 грн до 91 502,88 грн).

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 1 410 977,88 грн, з яких: 1 319 475 грн заборгованість за надані послуги та 91 502,88 грн пеня.

Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 08 травня 2024 року у справі №907/925/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Міжгірське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» без задоволення.

Матеріали справи №907/925/23 повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 04 вересня 2024 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.