УХВАЛА

м. Київ

04.09.2024Справа № 910/9113/24

Суддя Господарського суду міста Києва Удалова О.Г., розглянувши матеріали

позовної заяви Фізичної особи-підприємця Віля Віталія Павловича

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 89 895,82 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець Віль Віталій Павлович (позивач) з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (відповідач) про стягнення 89 895,82 грн (1 658,24 грн 3% річних, 8 237,58 грн втрат від інфляції та 80 000,00 грн моральної шкоди).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в травні 2024 року позивачем виявлено, що в грудні 2020 року з його рахунку, відкритого у відповідача, безпідставно списано грошові кошти в загальному розмірі 15 661,16 грн без надання підтверджуючих на те документів. Вказані кошти були повернуті відповідачем позивачу, проте пояснень, на підставі чого здійснювалось списання коштів позивача з його банківського рахунку, не надано.

Ухвалою суду від 29.07.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали.

Вказану ухвалу суду направлено за адресою позивача, яка вказана в позовній заяві, а також зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з поштовим відправленням № 338.

Крім того, вказана ухвала суду 30.07.2024 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/112046589.

Вказане поштове відправлення повернуто до суду 02.09.2024 з довідкою відділення поштового зв`язку від 18.08.2024, в якій причиною невручення такого відправлення вказано «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку - суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, ухвалах Верховного суду від 26.04.2021 у справі № 916/335/18, від 13.10.2020 у справі № 910/5211/18, а також близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Також суд зауважує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України"). Тобто, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Позивачем станом на 04.09.2024 недоліки позовної заяви не усунуті, клопотань про продовження строків на усунення недоліків до суду не надходило.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, зокрема у разі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася з позовною заявою.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

За таких обставин, враховуючи, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у встановлений строк, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви та доданих до неї документів позивачу.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що за приписами ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст. 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Віля Віталія Павловича до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 89 895,82 грн, а також додані до неї документи повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили 04.09.2024 та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова