ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/464/24

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03680 в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Льва Толстого, буд. 61, м. Київ, 03035

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гарасимко Василя Васильовича, АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості в сумі 173773,20 грн,

встановив: Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Гарасимко Василя Васильовича про стягнення заборгованості в сумі 173773,20 грн.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Господарським судом Івано-Франківської області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та запропонував сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати заяву з відповідним обґрунтуванням своїх заперечень (ухвала про відкриття провадження у справі від 24.05.2024).

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням. Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач в порушення умов договору оренди державного майна № 05/12 від 14.02.2012 та додаткових угод до договору, після закінчення строку договору оренди не повернув орендоване ним майно, внаслідок чого позивачем нараховано неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю в сумі 173773,20 грн за період серпень 2022 року - жовтень 2023 року.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не надіслав.

Обставии справи, дослідження доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

14.02.2012 між регіональним відділенням Фонду державного майна по Івано-Франківській області (орендодавець), відокремленим підрозділом "Івано-Франківською дирекцією залізничних перевезень" державного територіально-галузевого об`єднання "Львівська залізниця" (балансоутримувач) та підприємцем Гарасимко В. В. (орендар) укладено договір оренди державного майна № 05/12.

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно - частину будівлі складу загальною (корисною) площею 113,6 кв. м, яка перебуває на балансі ВП "Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень" ДТГО "Львівська залізниця", розташоване за адресою: Івано-Франківська область, м. Долина, вул. Т. Шевченка, 21.

На підставі акту № 1 приймання-передачі державного майна від 14.02.2012 орендодавець, за участю балансоутримувача, передав, а орендар прийняв у строкове платне користування зазначене вище майно.

В подальшому між сторонами договору оренди неодноразово укладалися договори про внесення змін та доповнень до договору оренди державного майна № 05/12 від 14.02.2012 (від: 13.03.2013, 29.01.2014, 18.06.2014, 23.01.2015, 12.03.2015, 20.08.2015), якими продовжувався строк оренди та змінювався розмір орендної плати.

Додатковою угодою до договору від 29.01.2016 внесено зміни та встановлено, що орендодавцем майна є ПАТ "Укрзалізниця" (правонаступник усіх прав та обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту).

На підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 29.01.2016, що є додатком №2 до додаткового договору від 29.01.2016, складеного між ПАТ "Укрзалізниця" (орендодавець) та ФОП Гарасимко В.В. (орендар) орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування майно, визначене умовами договору.

В подальшому, додатковими договорами до договору оренди нерухомого майна від 14.02.2012 № 05/12 (від: 31.03.2016, 30.06.2016, 01.08.2016, 26.10.2016, 17.11.2016, 07.04.2017, 07.05.2018) сторонами вносилися зміни до договору, зокрема в частині розміру орендної плати та строку дії договору.

Договір оренди державного майна № 05/12 від 14.02.2012 припинив свою дію 30.06.2018 (наведений факт встановлено судом у постанові Західного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 у справі №909/1370/19).

У п. 11.11 та 11.12 договору сторони погодили, що майно вважається повернутим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акту покладається на орендаря. Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за весь час прострочення.

У зв`язку із зазначеним, ПАТ "Укрзалізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" звернулося до ФОП Гарасимка В.В. із заявою від 20.04.2018 про припинення дії договору оренди, в якій повідомило про те, що після закінчення строку дії договору оренди майно необхідно повернути балансоутримувачу шляхом підписання акту приймання - передачі орендованого майна, сплативши належні кошти від оренди.

Позивач направляв на адресу відповідача рахунки на оплату неустойки: № 2216/891 від 30.08.2022 на суму 11584,88 грн, № 2245/891 від 15.09.2022 на суму 11584,88 грн, № 2274/891 від 24.10.2022 на суму 11584,88 грн, № 2303/891 від 16.11.2022 на суму 11584,88 грн, №2332/891 від 16.12.2022 на суму 11584,88 грн, № 2027/891 від 20.01.2023 на суму 11584,88 грн, № 2036/891 від 16.02.2023 на суму 11584,88 грн, № 2084/891 від 21.03.2023 на суму 11584,88 грн, № 21 14/891 від 19.04.2023 на суму 11584,88 грн, № 2136/891 від 17.05.2023 на суму 11584,88 грн, № 2174/891 від 15.06.2023 на суму 11584,88 грн, №2204/891 від 19.07.2023 на суму 11584,88 грн, № 2233/891 від 21.08.2023 на суму 11584,88 грн, № 2282/891 від 14.09.2023 на суму 11584,88 грн, № 2324/891 від 24.10.2023 на суму 11584,88 грн.

Враховуючи, що відповідач не виконав свого обов`язку стосовно повернення майна, позивач нарахував відповідачу неустойку за період з серпня 2022 року по жовтень 2023 року в сумі 173773,20 грн.

Також, судом встановлено, що неустойку за період квітень 2021 року по липень 2022 року стягнуто згідно рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.03.2023 у справі №909/27/23, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.08.2023, за період листопад 2019 року - березень 2021 року - згідно рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.11.2021 у справі №909/815/21, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.03.2022 та за період липень 2018 року - жовтень 2019 року - згідно постанови Західного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 у справі №909/1370/19.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Як встановлено судом між сторонами укладено договір оренди державного майна №05/12 від 14.02.2012, до якого наведеними вище додатковими угодами за погодженням сторін вносились зміни та доповнення, а також було замінено сторону договору (орендодавця) правонаступником.

У відповідності до ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір оренди державного майна № 05/12 від 14.02.2012 припинив свою дію 30.06.2018. Така обставина встановлена Західним апеляційним господарським судом у постанові від 29.07.2021 у справі №909/1370/19, та, відповідно до вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають повторному доказуванню.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються ч. 1 ст. 785 ЦК України, відповідно до якої в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Обов`язок з повернення орендованого майна як законом, так і договором оренди був покладений саме на орендаря. Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач повернув об`єкт оренди, вживав заходи з повернення об`єкта оренди позивачу.

Орендоване майно не повернуто орендодавцеві, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідач доказів повернення майна чи сплати неустойки за користування річчю за час прострочення повернення майна суду не надав.

Матеріалами справи підтверджується наявність боргу відповідача перед позивачем в сумі за прострочення повернення орендованого майна за період з серпня 2022 року по жовтень 2023 року в сумі 173773,20 грн.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

За наведеного позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80,129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до фізичної особи-підприємця Гарасимко Василя Васильовича про стягнення заборгованості в сумі 173773,20 грн - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Гарасимка Василя Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03680, ідентифікаційний код 40075815) в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Льва Толстого, буд. 61, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 41149437) (ІВАN UА0706169 в АТБВ №10026/0123 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", МФО 322669, інд. подат. 55, код підрозділу 891) 173773 (сто сімдесят три тисячі сімсот сімдесят три) грн 20 коп. боргу, 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.09.2024

Суддя Неверовська Л.М.