ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 вересня 2024 року справа № 903/600/24

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участі секретаря судового засідання Назарова Н.В., розглянувши справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства Волиньобленерго в особі Ковельської філії

до відповідача: Комунального підприємства Ковельводоканал Ковельської міської ради

про стягнення 750 688,17 грн.

Представники сторін:

від позивача: не прибули;

від відповідача: не прибули;

Встановив: Приватного акціонерного товариства Волиньобленерго в особі Ковельської філії звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Комунального підприємства Ковельводоканал Ковельської міської ради та просить суд стягнути 1 000 688,17 грн. заборгованості в т.ч. 920 209,55 грн. суми основного боргу, 50 038,37 грн. пені, 11 500,09 грн. 3% річних, 18 940,16 грн. інфляційних втрат згідно договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №526-0031000 та заяви-приєднання до договору, яка є додатком 1 до договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань згідно договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №526-0031000 та заяви-приєднання до договору, яка є додатком 1 до договору в частині своєчасної оплати за послуги з розподілу електричної енергії.

Ухвалою суду від 01.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.08.2024.

07.08.2024 позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав: клопотання про виправлення описки за вх. №01-75/5401/24 від 07.08.2024 та заяву за вх. №01-74/1146/24 від 07.08.2024 про зменшення розміру позовних вимог, в котрій позивач у зв`язку з тим, що відповідачем було частково погашено суму основного боргу в розмірі 250 000,00 грн. просить суд прийняти заяву про зменшення розміру позовних вимог та стягнути з відповідача 670 209,55 грн. суми основного боргу, 50 038,37 грн. пені, 11 500,09 грн. 3% річних, 18 940,16 грн. інфляційних втрат, а всього 750 688,17 грн. та понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою суду від 07.08.2024 задоволено клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог, постановлено здійснювати подальший розгляд справи з нової ціни позову 750 688,17 грн. (670 209,55 грн. суми основного боргу, 50 038,37 грн. пені, 11 500,09 грн. 3% річних, 18 940,16 грн. інфляційних втрат), продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 29.09.2024, відкладено підготовче засідання на 04.09.2024.

27.08.2024 від Комунального підприємства Ковельводоканал Ковельської міської ради через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшла заява за вх.№01-75/5811/24 від 27.08.2024, у якій відповідач повідомив суд, що з моменту подання позивачем позовної заяви, згідно платіжних інструкцій КП «Ковельводоканал» на рахунок ПрАТ «Волиньобленерго» були перераховані наступні суми: 21.06.2024 - 50 000,00 грн. (платіжна інструкція №623); 25.06.2024 - 50 000,00 грн. (платіжна інструкція №636); 28.06.2024 - 150 000,00 грн. (платіжна інструкція №646), що в загальному становить - 250 000,00 грн.

Відтак, станом на 27.08.2024 КП «Ковельводоканал» має заборгованість перед ПрАТ «Волиньобленерго» у сумі 670 209,55 грн. Таким чином позовні вимоги в частині сплаченої суми відповідачем задоволені самостійно, а отже провадження по цій частині слід закрити.

Також повідомляє суд, що відповідачем визначається позов в решті позовних вимог позивача, у зв`язку з чим просить ухвалити судове рішення по суті за наслідками проведення підготовчого судового засідання та слухати справу за відсутності представника відповідача.

04.09.2024 від Приватного акціонерного товариства Волиньобленерго в особі Ковельської філії через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшла заява за вх.№01-75/5963/24 від 04.09.2024, у якій позивач просить розгляд справи здійснювати за його відсутності та ухвалити судове рішення по суті за наслідками проведення підготовчого судового засідання.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, одним із основних завдань господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 185 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу

Згідно з ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд встановив, що заява відповідача про визнання позову на суму 750 688,17 грн. підписана директором Комунального підприємства Ковельводоканал Ковельської міської ради Рибачком Ю.І., визнання позову відповідачем, на думку суду, не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб. За таких обставин, судом прийнято визнання позову відповідачем.

Враховуючи визнання позову відповідачем, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору на підставі ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження ухвалив рішення.

Згідно з ст. 45 Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2014 №2019-VIII, розподіл електричної енергії здійснюється Оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Постановою НПРЕОП №1535 від 27.11.2018 року ПрАТ «Волиньобленерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Волинської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) ПрАТ «Волиньобленерго», та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством).

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або Оператора системи, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднання до розробленого Оператором системи розподілу договору на умовах складеного Оператором системи розподілу паспорта точки розподілу.

Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві- приєднання, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднання терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Комунальне підприємство «Ковельводоканал» Ковельської міської ради (Управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал», перейменовано рішенням Ковельської міської ради від 30.05.2023 року №35/82) звернулось до ПрАТ «Волиньобленерго (оператор системи розподілу, ОСР) із заявою - приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

01.01.2019 між Приватним акціонерним товариством Волиньобленерго в особі Ковельської філії (оператор системи розподілу, ОСР) та Ковельським управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» на даний час Комунальним підприємством «Ковельводоканал» Ковельської міської ради (споживач) уклали договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №526-0031000, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до даного договору. Згідно додаткової угоди до договору, підписаної споживачем в січні 2019 року, Споживач став користувачем Інтернет-сервісу ПрАТ «Волиньобленерго» Особистий кабінет споживача-юридичної особи, що дало можливість в режимі реального часу заносити покази, формувати і передавати існуючі рахунки, акти, додатки, що готові до друку. Крім того, доступна інформація по платежам, які здійснені Споживачем по нарахуваннях, тарифах та іншій інформації по особовому рахунку.

Умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018, та є однаковими для всіх споживачів (п. 1.2 договору).

У заяві-приєднанні (додаток №1) та паспорті точки розподілу електричної енергії (додатки №2) зазначені ЕІС коди точок розподілу, найменування та адреси об`єктів споживача.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП №309 від 14.03.2018 та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП №310 від 14.03.2018, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу об`єктом споживача, який є Додатком 2 до договору.

Відповідно до п. 2.3 договору споживач сплачує розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 даного договору та інші послуги Оператора системи згідно із Додатком 4 "Порядок розрахунків".

Пунктом 11.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дня приєднання споживача до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший термін не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Пунктом 3 додатку до договору №4 "Порядок розрахунків", визначено, обсяг розподіленої електричної енергії визначається за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць і визначається відповідно до порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку електричної енергії. Сума оплати послуг з розподілу визначається виходячи з обсягу електричної енергії, яка була розподілена Оператором системи та тарифу на розподіл електричної енергії.

За підсумками місяця Оператор системи оформляє: акт приймання - передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії; акт про надання послуг з перетікання реактивної електричної енергії.

Оформлені належним чином Акти, Споживач повертає Оператору системи у п`ятиденний термін. У разі неповернення Споживачем належно підтвердженого Акту та за відсутності заперечень, останній вважається підтвердженим.

Пунктом 4 додатку до договору №4 "Порядок розрахунків", визначено, остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію, розподілену протягом розрахункового місяця, Здійснюється на підставі виставленого Оператором системи рахунка. Відповідно до визначеної згідно пункту 3 цього додатку величини коштів за фактично розподілену електричну енергію Оператор системи виписує Споживачу рахунок на оплату послуг з розподілу електричної енергії.

Згідно додатку №4 до договору "Порядок розрахунків", п. 5, 6 визначено, що тривалість періоду для здійснення споживачем розрахунків за послуги з розподілу електричної енергію, реактивну електроенергію, пеню, інфляційні збитки, річні має не перевищувати 5 робочих днів з дня отримання рахунка.

За внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених п.5 цього Додатку, Споживач сплачує Оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3% річних та інфляційні збитки.

На підставі актів прийому-передачі надання послуг з розподілу електричної енергії ОСР виставляв споживачу рахунки на оплату послуг з розподілу електричної енергії за період з червня 2023 по червень 2024 (Том 1 а.с. 20-32).

Споживач на підставі виставлених Оператором системи рахунків протягом розрахункового періоду повинен здійснювати 3 планових платежів у таких співвідношеннях:

- до 25 - го числа поточного календарного місяця 30% вартості електричної енергії, що повинна бути розподілена в наступному розрахунковому місяці;

- до 5 - го числа розрахункового місяця 40% вартості електричної енергії, що повинна бути розподілена в даному розрахунковому місяці;

- до 15 - го числа розрахункового місяця 30% вартості електричної енергії, що повинна бути розподілена в даному розрахунковому місяці.

Суми авансового та планових платежів розраховуються шляхом множення чинного у поточному періоді рівня тарифу на очікуваний обсяг електричної ейергії, заявленої на відповідний розрахунковий період із врахуванням відсотків планових платежів.

Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться меншим ніж очікуване, надлишкові кошти враховуються при здійсненні авансового та планових і платежів у наступному розрахунковому періоді.

Позивач зазначає, що по виставлених рахунках, споживач 3-х планових платежів не проводив, а оплата вартості послуг з розподілу електричної енергії проводилась з порушенням термінів, частково.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуг з розподілу електричної енергії на суму 7 939 622,40 грн., що підтверджується актами прийому-передачі надання послуг з розподілу електричної енергії (Том 1 а.с.33-12).

Комунальне підприємство Ковельводоканал Ковельської міської ради взяті на себе згідно угоди №526-0031000 від 01.01.2019 зобов`язання в частині проведення з позивачем повних розрахунків по оплаті відпущеної електричної енергії (у строки, порядку та розмірах, визначених договором) не виконувало, вартість отриманої та спожитої електричної енергії своєчасно не оплачувало, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість по оплаті послуг з розподілу електричної енергії на суму 920 209,55 грн.

Позивач звернуся з позовом до суду та просить стягнути 1 000 688,17 грн. заборгованості в т.ч. 920 209,55 грн. суми основного боргу, 50 038,37 грн. пені, 11 500,09 грн. 3% річних, 18 940,16 грн. інфляційних втрат.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем після звернення позивача з позовом до суду та після відкриття судом провадження у справі було сплачено суму основного боргу в розмірі 250 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями та клопотанням позивача клопотаннями позивача за вх.№01-74/1146/24 від 07.08.2024 про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 07.08.2024 задоволено клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог, постановлено здійснювати подальший розгляд справи з нової ціни позову 750 688,17 грн. (670 209,55 грн. суми основного боргу, 50 038,37 грн. пені, 11 500,09 грн. 3% річних, 18 940,16 грн. інфляційних втрат).

Відповідно до ст. 144 ГК України, ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Згідно п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 ГК України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено статтею 629 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить ст. 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторонами у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами частин 1, 2 ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За змістом ч. 1 ст.265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

Згідно зі статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені Договором.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Сума заборгованості 670 209,55 грн. повністю підтверджується наявними в матеріалах справи документами, у встановленому порядку не була спростована відповідачем, визнається останнім в заяві за вх.№01-75/5811/24 від 27.08.2024 та в заяві за вх.№01-75/5963/24 від 04.09.2024.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача підтверджена матеріалами справи та відповідачем визнана у повному обсязі та підлягає до задоволення в сумі 670 209,55 грн.

Разом з цим, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача 50 038,37 грн. пені, 18 940,16 грн. інфляційних втрат та 11 500,09 грн. 3% річних.

Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (п. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

У відповідності до положень статей 230, 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно додатку №4 до договору "Порядок розрахунків", п. 6 визначено, що за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених п.5 цього Додатку, Споживач сплачує Оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3% річних та інфляційні збитки.

Враховуючи викладені положення договору та наявний факт прострочення відповідачем строків виконання своїх зобов`язань за договором, позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення суми основної заборгованості було включено до ціни позову вимоги щодо стягнення з боржника 50 038,37 грн. пені, нарахованої за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за період з 01.12.2023 по 31.05.2024 (по кожному акту окремо).

Розглянувши позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 50 038,37 грн. пені, перевіривши методику нарахування пені, суд встановив, що пеня нарахована позивачем є підставна та підлягає до задоволення в сумі 50 038,37 грн.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд відзначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками, позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 18 940,16 грн. інфляційних втрат за період з 12.07.2023 по 18.06.2024 та 11 500,09 грн. 3% річних за період з 01.06.2023 по 18.06.2024.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних та процентів річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування, суд вважає, що останні підставні, відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підлягають до задоволення у визначених позивачем розмірах.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 1 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Звертаючись з позовом до суду, Приватне акціонерне товариство Волиньобленерго в особі Ковельської філії сплатило 15 010,32 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №4446 від 19.06.2024.

Оскільки відповідач повністю визнав позов до початку розгляду судом справи по суті, у господарського суду виникають обставини для вирішення питання про повернення Приватному акціонерному товариству Волиньобленерго в особі Ковельської філії з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір 7 505,16 грн. - 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно платіжного доручення №4446 від 19.06.2024.

Відповідно до ст. 129 ГПК України решта суми судового збору, сплаченого позивачем, у зв`язку із задоволенням позову покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 73, 74, 75, 76-80, 123, 129, 130, 191, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Ковельводоканал Ковельської міської ради (м. Ковель, вул. Геологів, 2, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" (м. Луцьк, вул. Яремчука Назарія, 4, ) в особі Ковельської філії (м. Ковель, вул. Грушевського, 56, ) 750 688,17 грн. заборгованості в т.ч.: 670 209,55 грн. суми основного боргу, 50 038,37 грн. пені, 11 500,09 грн. 3% річних, 18 940,16 грн. інфляційних втрат, а також 7 505,16 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору

3. Повернути Приватному акціонерного товариства "Волиньобленерго" (м. Луцьк, вул. Яремчука Назарія, 4, ) в особі Ковельської філії (м. Ковель, вул. Грушевського, 56, ) із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 7 505,16 грн. сплачений згідно платіжного доручення №4446 від 19.06.2024 на суму 15 010,32 грн.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено 10.09.2024.

Суддя В. М. Дем`як