РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.09.2024Справа № 910/4758/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 28300 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 28300 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 01.11.2023 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Scania» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «Білий Цвіт». Вказана ДТП сталась з вини водія автомобіля марки «Scania» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Scania» д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу №АТ/2909076, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 28300 грн

Відповідач подав до суду заяво про закриття провадження у справі №910/4758/24, вказавши, що предмет спору відсутній, оскільки відповідачем 01.05.2024 було сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 28300 грн. Також відповідач зазначив, що виплата страхового відшкодування була здійснена відповідачем без порушення строку встановленого законодавством та надав докази на підтвердження вказаного. Крім того, відповідачем заявлено до стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Позивач не заперечив щодо закриття провадження у справі, в той же час, заперечив проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (далі - Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білий Цвіт» (далі - Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №bm302а3к5 від 13.04.2023 (далі - Договір) щодо автомобіля «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2023 у справі №359/11092/23 встановлено, що 01.11.2023 року о 09 год. 09 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Запорізька, 2 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Scania Р 420» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «SDC» д.н.з. НОМЕР_3 , в якому знаходилась бруківка на палетах, не перевірив надійність розташування та кріплення вантажу, що під час руху призвело до розірвання одного із кріплень та падіння вантажу на проїзну частину, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль марки «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортний засіб «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2023 у справі №359/11092/23 визнано винним ОСОБА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

15.12.2023 позивачем було складено страховий акт №ARX3952387, згідно якого сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті становить 28300 грн.

18.12.2023 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО - ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується копією платіжного доручення №1023049 на суму 28300 грн.

Згідно з ч 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно з нормами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Scania» д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ №2909076 у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

З наявного в матеріалах справи Витягу з інформаційної бази Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що поліс обов`язкового страхування АТ №2909076 був чинний на момент скоєння ДТП - 01.11.2023.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 збитки у межах передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності в даному випадку є відповідач.

Пунктом 22.1 Закону України 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п.36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Настання строку здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування обумовлене закінченням дев`яностоденного строку з дня отримання ним заяви про страхове відшкодування та документів, визначених статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, виключно за наслідками вчинення наведених дій, які зумовлюють початок перебігу встановленого законодавцем в положеннях ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку на прийняття страховиком рішення щодо відповідного страхового випадку, та у випадку не здійснення страхової виплати (неповної її виплати) за спливом такого строку чи повідомлення про прийняття рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування взагалі, може мати місце існування порушених прав потерпілого або іншої особи, яка має право на отримання страхового відшкодування за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, що підлягає судовому захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 30.01.2024 (поштове відправлення №641) звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування №6992АРКС від 30.01.2024.

Вказану заяву відповідачем було отримано 19.02.2024, що підтверджується витягом з сайту підприємства поштового зв`язку щодо відстеження поштового відправлення №641.

Так, враховуючи викладене, останнім днем для здійснення відповідачем страхової виплати чи повідомлення про прийняття рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування є - 19.05.2024.

Судом встановлено, що відповідачем 01.05.2024 було виплачено на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 28300 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції №162226265 від 01.05.2024.

Вказане не заперечується й самим позивачем.

Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної статті ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Таким чином, оскільки на момент звернення позивачем до суду з даним позовом (18.04.2024) та на момент відкриття провадження у справі №910/4758/24 (17.05.2024) встановлений законодавством 90-денний термін для розгляду заяви позивача №6992АРКС від 30.01.2024 не сплив, суд доходить висновку, що предмет спору був відсутні взагалі, а звернення позивача з даним позовом до суду було передчасним. Також судом враховано, що фактично позивач подав до суду позовну заяву з усунутими недоліками вже після сплати відповідачем страхового відшкодування, що також свідчить про відсутність порушеного права позивача ще під час звернення до суду, зокрема на стадії усунення недоліків позовної заяви.

Оскільки матеріали справи не містять доказів настання обставин, з якими чинне законодавство України, що регулює спірні правовідносини, надає можливість для висновку про існування порушених прав позивача, суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами п.п. 1-2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем подано Договір №1/07-2023 про надання правової (правничої) допомоги від 10.07.2023, акт про надання правової (правничої) допомоги №160 від 26.04.2024 на суму 8000 грн, платіжну інструкцію №162226245 від 26.04.2024 на суму 8000 грн, ордер серії АА №1436297 від 25.04.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1345 від 02.04.2002.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

В той же час, дослідивши матеріали справи та враховуючи рівень складності справи, розмір заявлених позовних вимог, об`єм та вид роботи проведеної адвокатом та наявність заперечень позивача щодо розміру вказаних витрат, з метою дотримання співмірності між складністю даної справи і витратами, здійсненими відповідачем на оплату адвокатських послуг, суд вважає за доцільне обмежити розмір покладених витрат з оплати професійної правничої допомоги адвоката сумою у 1000 грн.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40; ідентифікаційний код 20602681) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 02.09.2024

Суддя Я.В. Маринченко