ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/2356/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", м.Київ (адреса: 03026, м.Київ, Столичне шосе ,103, корп.1,поверх, 9)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакінг Україна", м.Харків (адреса: 61183, м.Харків, вул.Гвардійців-Широнінців, буд.96/30, кв.124)
про стягнення 46626,50 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

08.07.2024 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакінг Україна" про стягнення заборгованості в розмірі 46626,50 грн за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.07.2024 року відкрито провадження у справі №922/2356/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

11.07.2024 року судом направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

30.07.2024 року ухвала про відкриття провадження у справі була повернута до суду без вручення відповідачу, з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

На час винесення рішення у справі судом перевірено юридичну адресу відповідача згідно з даними ЄДРЮО, яка залишилася незмінною.

Інформації про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд, у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).

Слід зазначити, що відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату. У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" у разі невручення рекомендованого листа, він разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Тобто, неотримання поштової кореспонденції в точці видачі є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо належного отримання листа, тобто є його власною волею.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відтак, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і не вручено підприємством зв`язку, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та, яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Слід враховувати, що організація власної господарської діяльності забезпечується самим товариством, зокрема щодо призначення відповідальної особи на отримання поштової кореспонденції та подальшим її одержанням. Товариство несе ризики та наслідки, пов`язані з неналежним отримання поштової кореспонденції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Відзив на позов відповідачем до суду надано не було.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі - експедитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пакінг Україна" (далі - замовник, відповідач) відповідно до поданої останнім заяви про приєднання до договору про надання послуг з організації перевезення відправлень від 25.02.2020 року №657590, укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень.

Замовник, який діє на законних підставах, підписавши заяву про приєднання (надалі заява), уклав з експедитором договір, розміщений на веб-сайті експедитора https://novaposhta.ua/ (надалі сайт експедитора), шляхом приєднання до всіх його умов в цілому. З моменту прийняття експедитором заяви, замовник та експедитор набули прав та обов`язків, визначених договором та несуть відповідальність за їх невиконання та/або неналежне виконання.

Підписавши заяву замовник засвідчив:

- ознайомлення з усіма положеннями Договору та Умовами надання послуг;

- повне розуміння змісту Договору, Умов надання послуг, значень термінів і понять;

- вільне волевиявлення укласти Договір, відповідно до всіх його умов, шляхом

приєднання до нього в повному обсязі.

Заяву про приєднання ТОВ «Пакінг Україна» до договору про надання послуг з організації перевезення відправлень прийнято експедитором 25.02.2020 і присвоєно індивідуальний номер 657590, заява підписана та скріплена печаткою ТОВ «Пакінг Україна».

Згідно з пунктами 2.2 та 2.4 договору про надання послуг з організації перевезень відправлень, Експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Замовника організувати перевезення відправлення та надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення, а Замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених договором. За надані Експедитором послуги Замовник сплачує Експедитору винагороду згідно з чинними тарифами Експедитора, розміщеними на офіційному сайті Експедитора novaposhta.ua.

Шляхом надання заяви про приєднання Замовник підтвердив, що він ознайомлений та погоджується з умовами, чинними на момент укладення договору та розміщеними на офіційному сайті Експедитора, і зобов`язується їх виконувати (пункт 2.7 договору).

У відповідності до пункту 5.3 договору Експедитор щомісячно складає акти наданих послуг на підставі фактично наданих послуг і надсилає Замовнику одним із способів на власний вибір:

5.3.1. шляхом направлення підписаних та скріплених печаткою актів наданих послуг у двох паперових примірниках для підписання Замовником;

5.3.2. шляхом направлення актів в електронному вигляді, з накладенням електронних цифрових підписів. Підписання актів наданих послуг в електронному вигляді здійснюється Сторонами з урахуванням порядку та строків, що визначені умовами п.5.4. Договору. Адреса електронної пошти Замовника для обміну електронними документами вказується Замовником в Заяві про приєднання.

Пунктом 5.4 договору визначено, що Замовник упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання наданих послуг від Експедитора підписує надані Експедитором 2 (два) примірники актів наданих послуг та повертає Експедитору 1 (один) примірник підписаного акту або в той самий строк надає Експедитору письмову мотивовану відмову від підписання актів.

Не підписання Замовником актів упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів від Експедитора без надання відповідних письмових пояснень є фактом визнання Замовником повного виконання Експедитором своїх зобов`язань за договором. У такому разі вважається, що акти погоджено, послуги Експедитора надано в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії Замовника відсутні й Замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг згідно з отриманими документами для оплати наданих послуг.

У відповідності до умов пункту 5.1 договору оплата вартості наданих Експедитором послуг відбувається за чинними тарифами Експедитора на підставі акту наданих послуг, шляхом перерахування Замовником на поточний рахунок Експедитора коштів у розмірі 100% вартості послуг упродовж 2 (двох) банківських днів з моменту погодження актів наданих послуг Експедитора.

Як вказує позивач, надання послуг за договором підтверджується складеними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме:

- акт №НП-007656532 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20 червня 2022 року на суму 3 067,00 грн;

- акт №НП-007700436 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 червня 2022 року на суму 41 649,50 грн;

- акт №НП-007760239 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10 липня 2022 року на суму 4 610,00 грн;

- акт №НП-007794762 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20 липня 2022 року на суму 744,00 грн.

Вартість послуг з організації перевезення відправлень за червень-липень 2022 року складає 46626,50 грн.

Позивачем до матеріалів справи додано сформовані та підписані уповноваженими особами позивача рахунки-фактури, а саме:

- № НП-007656532 від 20.06.2022 на суму 3 067,00 грн;

- № НП-007700436 від 30.06.2022 на суму 41 649,50 грн;

- № НП-007760239 від 10.07.2022 на суму 4 610,00 грн;

- № НП-007794762 від 20.07.2022 на суму 744,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивачем на адресу відповідача 04.07.2023 року було надіслано акт звірки взаєморозрахунків станом за період з 01.01.2022 року по 27.06.2023 року, специфікації, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунки-фактури.

Разом з тим, відповідне поштове відправлення не отримано відповідачем.

Позивач вважає, що у зв`язку із тим, що від відповідача письмової мотивованої відмови від підписання актів не надходило, тому останній прийняв без зауважень надані позивачем послуги, що є фактом визнання повного, своєчасного та належного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором відповідно до пункту п. 5.4 договору.

У зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг виникла заборгованість в сумі 46626,50 грн, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положення статті 525 ЦК України визначають, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ч.1 ст.903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Так, позивачем до матеріалів справи в якості доказів надання відповідачу послуг з організації перевезення відправлень за червень-липень 2022 року за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Відповідні акти та рахунки-фактури згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №077 від 04.07.2023 року були надіслані позивачем на адресу відповідача.

Однак не були отримані відповідачем.

Як вже зазначалось, за умовами договору акти наданих послуг надсилаються експедитором засобами поштового зв`язку або на електронну пошту.

Позивач користуючись наданим йому правом, обрав спосіб надсилання документів замовнику - засобами поштового зв`язку.

Судом перевірено і встановлено, що позивачем направлено документи на адресу відповідача, яка була вказана у договорі (заяві-приєднанні) та яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідач є юридичною особою, на яку відповідно до ст. 4, частини першої, п.10 частини другої ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо власного місцезнаходження, які відповідно до ст. 10 зазначеного Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правил.

Фактично позивачем було вчинено дії, передбачені умовами договору по оформленню проведеної ним роботи і доведення цієї інформації відповідачу, після чого у останнього виникає зустрічне зобов`язання - надання заперечень або проведення оплати.

Матеріали справи свідчать, що від відповідача письмової мотивованої відмови від підписання актів не надходило, тому останній прийняв без зауважень надані позивачем послуги, що є фактом визнання повного, своєчасного та належного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором відповідно до пункту п. 5.4 договору і у зв`язку з чим виник обов`язок по оплаті згідно пункту 5.1 договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Однак, суд зазначає, що станом на дату винесення рішення, в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем заборгованості за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (статті 611, 612 ЦК України).

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі та не розрахувався за надані послуги у визначений умовами договору строк, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором на суму 46626,50 грн.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, отже, підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст.129 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача, з вини якого виник спір.

Керуючись статтями 13, 73-74, 76-80, 86, 129, 232-233, 236-238, 240-241, 247, 251, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакінг Україна" (адреса: 61183, м.Харків, вул.Гвардійців-Широнінців, буд.96/30, кв.124; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (адреса: 03026, м. Київ, Столичне шосе, 103, корпус 1, поверх 9; ) 46626,50 грн заборгованості та 3028,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "06" вересня 2024 р.

Суддя К.В. Аріт