РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.09.2024Справа № 910/3379/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Капцової Т.П., за участю секретаря судового засідання Баринової О.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК Інжиніринг» (вул.Пироговського, буд.19, корп.6, оф.1, м. Київ, 03110; ідентифікаційний код: 37415783)

до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (вул.Михайла Омеляновича-Павленка, буд.4/6, м.Київ, 01010; ідентифікаційний код: 23527052)

про стягнення 941 066,33 грн

За участі представників:

позивача: Валько І.В.;

відповідача: Варицький Є.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІК Інжиніринг» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення 941 066,33 грн, з яких 681 134,38 грн заборгованості, 42 939,46 грн 3% річних та 216 992,49 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати поставленого за договором поставки № 715/з від 24.12.2020 товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.04.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що надані позивачем докази не в повній мірі підтверджують заявлену позивачем суму боргу, а деякі з цих доказів не містять даних про прийняття товару відповідачем. Крім того відповідач вказує на те, що невиконання, неналежне виконання ним зобов`язань сталося через вплив обставин непереборної сили, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування 3% та інфляційних втрат.

03.04.2024 від відповідача надійшло клопотання про призначення експертизи, у якому він просив призначити у справі економічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) в якому розмірі на підставі первинних документів підтверджується заборгованість ПрАТ «ХК «Київміськбуд» за договором поставки № 715/з від 24.12.2020;

2) у разі наявності заборгованості ПрАТ «ХК «Київміськбуд» за договором поставки № 715/з від 24.12.2020, які періоди заборгованості документально підтверджуються матеріалами справи (дати виникнення заборгованості, розмір, дата сплати, кількість днів прострочення);

3) чи підтверджується первинними документами розмір нарахованих 3% річних і інфляційних втрат за договором поставки № 715/з від 24.12.2020;

4) який розмір 3% річних та інфляційних втрат повинен підлягати стягненню за прострочення оплати за договором поставки № 715/з від 24.12.2020.

09.04.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він вказує на суперечливу поведінку відповідача, яка полягає у прийнятті ним товару та здійсненні за нього часткових оплат та одночасне невизнання решти боргу. Також позивач вважає безпідставними посилання відповідача на вплив обставин непереборної сили, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами, і про їх виникнення відповідач не повідомив позивача. На думку позивача відсутні також і підстави для призначення у справі експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 23.05.2024, явку представника позивача у підготовче засідання визнано обов`язковою, зобов`язано позивача надати суду оригінали доказів, копії яких були долучені до позовної заяви, для огляду у судовому засіданні.

У підготовче засідання 23.05.2024 з`явились представники сторін. У підготовчому засіданні 23.05.2024 судом було оглянуто оригінали доказів, копії яких були долучені до позовної заяви, витребувано у позивача належним чином засвідчені копії товарно-транспортних накладних, які було досліджено у підготовчому засіданні, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи, оголошено перерву до 17.06.2024.

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи суд виходив з того, що зі змісту клопотання вбачається, що відповідач, у спосіб призначення експертизи, домагається встановити дійсність поставки товару за договором поставки № 715/з від 24.12.2020, підтвердити вартість товару, й, відповідно, виникнення у відповідача обов`язку оплатити цей товар, натомість у відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позову, посилаючись на не підтвердження позивачем розміру заборгованості через відсутність усіх передбачених договором документів, що оформлюються при поставці товару, та відсутність у наданих позивачем видаткових накладних даних про отримання товару відповідачем, тобто спростовує факт поставки. Відтак, виходячи із суперечливих тверджень відповідача, а також враховуючи, що запропоновані відповідачем питання, що на його думку підлягають вирішенню експертом, не вимагають спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, оскільки стосуються оцінки доказів і правозастосування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення судової експертизи.

24.05.2024 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваних судом доказів.

У підготовче засідання 17.06.2024 з`явились представники сторін, які надали пояснення по справі. Судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 22.07.2024 для надання позивачем додаткових доказів.

21.06.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

18.07.2024 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

19.07.2024 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням єдиного представника у відпустці.

У підготовче засідання 22.07.2024 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився.

У підготовчому засіданні 22.07.2024 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.08.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 відповідача було повідомлено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 26.08.2024.

Судове засідання, призначене на 26.08.2024, не відбулось через масштабну ракетну атаку та оголошені в місті Києві повітряні тривоги, які тривали з 03:08 год. до 3:32 год., з 5:57 год. до 13:43 год. та з 14:20 год. до 14:42 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2024 сторін було повідомлено про те, що судове засідання призначено на 02.09.2024.

У судове засідання 02.09.2024 з`явились представники сторін.

Представник позивача надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача, також, надав суду усні пояснення по суті спору, проти позову заперечував з підстав наведених у відзиві.

У судовому засіданні 02.09.2024 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

24.12.2020 між Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІК Інжиніринг» (постачальник) було укладено договір поставки № 715/з (далі - Договір), згідно з п. 1.1 якого постачальник в порядку і на умовах, передбачених Договором, протягом 2020-2021 років зобов`язується поставити та передати у власність замовника клапани димовидалення, вогнезатримуючі клапани та вентилятори димовидалення та підпору повітря для об`єктів замовника (далі - товар), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити його вартість, відповідно до умов даного Договору.

Одержувачами товару можуть бути підприємства замовника. Найменування одержувачів замовник надсилає листом-повідомленням (п. 1.4 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору замовник здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок постачальника у строк не пізніше 20 банківських днів від дати поставки товару постачальником на умовах, передбачених в п. 5.4 даного Договору.

Пунктом 5.4 Договору передбачено, що датою поставки товару вважається день, в який товар фактично переданий від постачальника до замовника на місце поставки, визначене замовником у заявці, в належній якості, кількості та з необхідним пакетом документів, до якого входять:

- товарно-транспортна накладна;

- сертифікат (паспорт) якості виробника;

- видаткова накладна;

- гарантійні документи та документи, що гарантують якість та відповідність поставленого.

Договір набирає чинності з дати його укладення обома сторонами і діє до 31.12.2021, але у будь-якому випадку, до повного виконання сторонами взятих на себе за цим Договором зобов`язань (п. 11.1 Договору).

Як зазначає позивач, на виконання своїх договірних зобов`язань, він відвантажив на користь відповідача товар загальною вартістю 16 479 170,07 грн, який відповідач прийняв, проте власні зобов`язання щодо оплати поставленого товару виконав частково, сплативши лише 15 798 035,69 грн.

З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений товар, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 681 134,38 грн заборгованості, 42 939,46 грн 3% річних та 216 992,49 грн інфляційних втрат.

Узагальнені доводи відповідача, який заперечує проти задоволення позовних вимог полягають у тому, що надані позивачем докази не в повній мірі підтверджують заявлену позивачем суму боргу, а деякі з цих доказів не містять даних про прийняття товару відповідачем. Крім того відповідач вказує на те, що невиконання, неналежне виконання ним зобов`язань сталося через вплив обставин непереборної сили, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування 3% та інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач на виконання Договору поставив товар на суму 16 479 170,07 грн, про що свідчить наявні в матеріалах справи видаткові накладні № 368 від 20.07.2021 на суму 199 036,80 грн, № 369 від 20.07.2021 на суму 83 193,60 грн, № 155 від 02.04.2021 на суму 116 972,40 грн, № 156 від 02.04.2021 на суму 80 683,20 грн, № 162 від 08.04.2021 на суму 33 280,80 грн, № 163 від 08.04.2021 на суму 39 014,40 грн, № 170 від 13.04.2021 на суму 225 900,00 грн, № 166 від 14.04.2021 на суму 121 531,20 грн, № 185 від 19.04.2021 на суму 107 615,75 грн, № 202 від 23.04.2021 на суму 8 859,60 грн, № 206 від 23.04.2021 на суму 9 945,60 грн, № 91 від 03.03.2021 на суму 220 422,02 грн, № 94 від 04.03.2021 на суму 80 156,88 грн, № 99 від 05.03.2021 на суму 654 537,60 грн, № 100 від 05.03.2021 на суму 28 920,00 грн, № 101 від 05.03.2021 на суму 144 937,32 грн, № 114 від 16.03.2021 на суму 711 837,48 грн, № 425 від 20.08.2021 на суму 341 892,00 грн, № 426 від 20.08.2021 на суму 312 145,20 грн, № 427 від 20.08.2021 на суму 29 746, 80 грн, № 590 від 02.11.2021 на суму 61 443,60 грн, № 591 від 02.11.2021 на суму 80 649,60 грн, № 592 від 02.11.2021 на суму 32 942,40 грн, № 595 від 02.11.2021 на суму 32 942,40 грн, № 596 від 03.11.2021 на суму 4 945,20 грн, № 597 від 03.11.2021 на суму 4 945,20 грн, № 607 від 09.11.2021 на суму 554 006,40 грн, № 641 від 19.11.2021 на суму 247 327,20 грн, № 642 від 19.11.2021 на суму 116 345,78 грн, № 64 від 18.02.2021 на суму 28 369,20 грн, № 65 від 18.02.2021 на суму 28 369,20 грн, № 66 від 18.02.2021 на суму 28 369,20 грн, № 67 від 18.02.2021 на суму 28 369,20 грн, № 68 від 18.02.2021 на суму 28 369,20 грн, № 69 від 18.02.2021 на суму 28 369,20 грн, № 70 від 18.02.2021 на суму 28 369,20 грн, № 72 від 22.02.2021 на суму 554 302,74 грн, № 531 від 06.10.2021 на суму 162 165,60 грн, № 532 від 06.10.2021 на суму 162 165,60 грн, № 539 від 08.10.2021 на суму 47 047,20 грн, № 540 від 08.10.2021 на суму 243 274,80 грн, № 541 від 08.10.2021 на суму 245 583,60 грн, № 542 від 08.10.2021 на суму 128 196,00 грн, № 546 від 11.10.2021 на суму 27 441,60 грн, № 547 від 11.10.2021 на суму 266 900,40 грн, № 552 від 18.10.2021 на суму 135 280,80 грн, № 553 від 19.10.2021 на суму 38 229,60 грн, № 554 від 19.10.2021 на суму 33 732,00 грн, № 555 від 19.10.2021 на суму 35 750,40 грн, № 556 від 19.10.2021 на суму 116 641,20 грн, № 559 від 19.10.2021 на суму 29 234,40 грн, № 563 від 21.10.2021 на суму 24 613,14 грн, № 564 від 21.10.2021 на суму 24 994,74 грн, № 565 від 21.10.2021 на суму 218 208,00 грн, № 566 від 21.10.2021 на суму 24 994,74 грн, № 567 від 21.10.2021 на суму 30 563,94 грн, № 568 від 21.10.2021 на суму 30 563,94 грн, № 575 від 22.10.2021 на суму 100 316,40 грн, № 672 від 06.12.2021 на суму 18 120,00 грн, № 674 від 07.12.2021 на суму 34 026,00 грн, 677 від 08.12.2021 на суму 145 411,20 грн, № 678 від 08.12.2021 на суму 148 838,40 грн, № 671 від 13.12.2021 на суму 81 094,80 грн, № 696 від 22.12.2021 на суму 817 394,40 грн, № 701 від 23.12.2021 на суму 817 394,40 грн, № 703 від 23.12.2021 на суму 101 958,00 грн, № 704 від 24.12.2021 на суму 32 942,40 грн, № 705 від 24.12.2021 на суму 32 942,40 грн, № 706 від 24.12.2021 на суму 80 649,60 грн, № 707 від 24.12.2021 на суму 80 649,60 грн, № 452 від 01.09.2021 на суму 194 911,20 грн, № 479 від 10.09.2021 на суму 868 262,40 грн, № 484 від 16.09.2021 на суму 339 129,60 грн, № 485 від 16.09.2021 на суму 312 145,20 грн, № 486 від 16.09.2021 на суму 29 746,80 грн, № 497 від 21.09.2021 на суму 856 590,00 грн, № 225 від 11.05.2021 на суму 372 390,00 грн, № 226 від 11.05.2021 на суму 372 390,00 грн, № 235 від 13.05.2021 на суму 208 501,20 грн, № 238 від 13.05.2021 на суму 12 141,60 грн, № 236 від 17.05.2021 на суму 386 226,00 грн, № 237 від 17.05.2021 на суму 287 487,60 грн, № 246 від 19.05.2021 на суму 66 262,80 грн, № 247 від 19.05.2021 на суму 165 001,20 грн, № 258 від 25.05.2021 на суму 32 942,40 грн, № 259 від 25.05.2021 на суму 32 942,40 грн, № 260 від 25.05.2021 на суму 32 942,40 грн, № 278 від 01.06.2021 на суму 147 549,60 грн, № 279 від 01.06.2021 на суму 80 312,40 грн, № 280 від 02.06.2021 на суму 67 237,20 грн, № 286 від 08.06.2021 на суму 116 821,20 грн, № 287 від 08.06.2021 на суму 163 707,60 грн, № 290 від 10.06.2021 на суму 165 926,40 грн, № 296 від 11.06.2021 на суму 139 346,40 грн, № 300 від 16.06.2021 на суму 189 566,40 грн, № 301 від 16.06.2021 на суму 230 565,60 грн, № 308 від 18.06.2021 на суму 143 740,80 грн, № 309 від 18.06.2021 на суму 110 184,00 грн, № 314 від 23.06.2021 на суму 74 556,00 грн, № 315 від 23.06.2021 на суму 79 752,00 грн, № 319 від 24.06.2021 на суму 140 322,00 грн.

На підтвердження вищевказаних поставок товару, позивачем, також, надано акти прийому-передачі обладнання № 25/05/21 від 25.05.2021 на суму 103 186,80 грн, № 23/12/21 від 23.12.2021 на суму 817 394,40 грн, № 24/12/21 від 24.12.2021 на суму 32 942,40 грн, № 24/12/21-2 від 24.12.2021 на суму 80 649,60 грн, № 24/12/21-1 від 24.12.2021 на суму 32 942,40 грн, № 24/12/21-3 від 24.12.2021 на суму 80 649,60 грн, № 23/12/21 від 12.12.2021 на суму 101 958,00 грн, а також товарно-транспортні накладні 20/07/21 від 20.07.2021, № 18/02/21 від 18.02.2021, № 18/02/21-2 від 18.02.2021, № 18/02/21-3 від 18.02.2021, № 18/02/21-4 від 18.02.2021, № 18/02/21-5 від 18.02.2021, № 18/02/21-6 від 18.02.2021, № 18/02/21-7 від 18.02.2021, № 22/02/21 від 22.02.2021, № 02/04/21 від 02.04.2021, № 02/04/21-1 від 02.04.2021, № 08/04/21 від 08.04.2021, № 13/04/21 від 13.04.2021, № 14/04/21 від 14.04.2021, № 19/04/21 від 19.04.2021, № 23/04/21 від 23.04.2021, № 11/05/21 від 11.05.2021, № 13/05/21 від 13.05.2021, № 17/05/21 від 17.05.2021, № 19/05/21 від 19.05.2021, № 25/05/21-1 від 25.05.2021, № 23/12/2021 від 23.12.2021, № 01/09/21 від 01.09.2021, № 10/09/21 від 10.09.2021, № 16/09/21 від 16.09.2021, № 21/09/21 від 21.09.2021, № 01/06/21-1 від 01.06.2021, № 02/06/21 від 02.06.2021, № 08/06/21 від 08.06.2021, № 10/06/21 від 10.06.2021, № 11/06/21 від 11.06.2021, № 16/06/21 від 16.06.2021, № 18/06/21 від 18.06.2021, № 23/06/21 від 23.06.2021, № 24/06/21-1 від 24.06.2021, № 02/11/21 від 02.11.2021, № 03/11/21 від 03.11.2021, № 09/11/21 від 09.11.2021, № 19/11/21 від 19.11.2021, 24/12/21 від 24.12.2021.

Оригінали зазначених вище видаткових накладних, актів прийому-передачі обладнання та товарно-транспортних накладних були оглянуті судом у підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що частина з вищенаведених документів підписана не безпосередньо відповідачем, а іншими особами, які, як встановлено судом, є охоронними та підрядними організаціями, задіяними на будівельних майданчиках відповідача, що відповідає умовам п. 1.4 Договору.

Судом, також встановлено, що всі товарно-транспортні накладні, долучені до матеріалів справи, містять посилання на видаткові накладні, за якими представникам відповідача передавався товар. Оглядаючи оригінали товарно-транспортних накладних, судом встановлено, що вони підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками останніх. Отже, поставки товару за вищевказаними видатковими накладними підтверджуються підписаними та скріпленими печаткою відповідача товарно-транспортними накладними, за таких підстав, суд не приймає доводи представника позивача про те, що видаткові накладені не в повній мірі підтверджують заявлену суму боргу, оскільки підписані не безпосередньо відповідачем, а іншими особами.

Вказані документи містять найменування суб`єктів господарювання, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, у зв`язку з чим заперечення відповідача щодо ненадання усього передбаченого Договором пакету документів є безпідставними, адже надані документи є достатніми для встановлення обставин справи.

Доказів наявності недоліків поставленого товару чи неналежної його якості відповідач не надав.

Посилання представника відповідача на те, що необхідним для оплати заборгованості є лише пакет документів визначений п.5.4 Договору, і за відсутності сертифікатів (паспортів) якості виробника, гарантійних документів та документів, що гарантують якість та відповідність поставленого товару, відповідач не має підстав для оплати товару, не приймається судом до уваги, оскільки з огляду на умови Договору (пп.5.4, 5.6) відповідач був зобов`язаний одночасно із прийманням товару за зовнішніми ознаками перевірити наявність сертифікатів (паспортів) якості виробника, гарантійних документів та документів, що гарантують якість та відповідність поставленого товару, і в разі виявлення їх відсутності сповістити про це постачальника й зазначити про виявлені недоліки у складеному з цих підстав акті за підписами представників сторін. Оскільки акта щодо відсутності сертифікатів (паспортів) якості виробника, гарантійних документів та документів, що гарантують якість та відповідність поставленого товару складено не було, то посилання відповідача на неповноту пакету документів необхідного для оплати поставленого товару є безпідставним.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі № 924/1107/18.

Разом з цим, позивачем було долучено до матеріалів справи, ряд сертифікатів відповідності, Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 10.08.2018 №602-123-20-1/35555, Сертифікат експертизи типу (Модуль В), номер сертифіката UA.TR.006.B.68502-20 та повідомлення про відповідність типу на основі забезпечення якості продукції (Модуль Е), номер повідомлення UA.TR.006.Е.68501-20, які за відсутності зазначеного вище акта щодо відсутності сертифікатів (паспортів) якості виробника, гарантійних документів, можуть свідчити про введення відповідачем суду в оману щодо неотримання ним повного пакету документів передбачено п.5.4 Договору.

За таких підстав доводи відповідача щодо ненадання йому необхідного для оплати товарів пакету документів спростовуються матеріалами справи.

Доводи відповідача з приводу підроблення відбитку його печатки, що міститься на товарно-транспортних накладних суд відхиляє, оскільки такі доводи не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За приписами частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням погодженого сторонами у п. 4.1 Договору порядку розрахунків, зобов`язання відповідача з оплати товару мали бути виконані у строк не пізніше 20 банківських днів від дати поставки товару.

Відтак, приймаючи до уваги умови укладеного сторонами Договору, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що за період з лютого 2021 року по лютий 2022 року відповідачем було перераховано на рахунок позивача 15 798 035,69 грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача.

Судом встановлено, що в призначенні платежів відповідач зазначав лише загальне посилання на Договір, а тому, враховуючи, що в Договорі сторони не визначили порядок зарахування грошових коштів, останні слід зараховувати на погашення заборгованості в хронологічному порядку. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.12.19 № 911/2630/18, де зазначив, що коли в графі платіжного доручення "призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Як вказує позивач, оскільки призначення платежів містили лише посилання на Договір, зазначені кошти ним зараховувались в рахунок погашення зобов`язань відповідача у порядку черговості їх виникнення.

Отже заявлений позивачем розмір заборгованості відповідача складається із невиконаних грошових зобов`язань з оплати товару, поставленого відповідно до видаткових накладних № 703 від 23.12.2021, № 704 від 24.12.2021, № 705 від 24.12.2021, № 706 від 24.12.2021, № 707 від 24.12.2021 та частково виконаного грошового зобов`язання за видатковою накладною № 701 від 23.12.2021. Поставка товару за вищевказаними видатковими накладними підтверджується, також, підписаними, зокрема, відповідачем та скріпленими печаткою останнього, товарно-транспортними накладними № 24/12/21 від 24.12.2021 на суму 227 184,00 грн, № 23/12/21 від 23.12.2021 на суму 101 508,00 грн та № 23/12/21 від 23.23.2021 на суму 817394,40 грн., які містять посилання на вищезазначені видаткові накладні, як документи, які супроводжують вантаж, та є належними доказами наявності заборгованості відповідача в розмірі 681 134,38 грн

З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 681 134,38 грн визнається судом обґрунтованою.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 42 939,46 грн 3% річних та 216 992,49 грн інфляційних втрат.

Як встановлено частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України).

Зазначаючи про наявність обставин непереборної сили, які є підставою для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, відповідач залишає поза увагою положення розділу 9 Договору та не надає доказів повідомлення позивача по неможливість виконання своїх договірних зобов`язань, як того вимагають положення п. 9.3 Договору.

У пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України також містить визначення непереборної сили як надзвичайних і невідворотних обставин.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

За визначенням, наведеним у пп. 3.1.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженому рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 № 40(3) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Непереборна сила (форс-мажорна обставина) повинна мати ознаки надзвичайності і невідворотності.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

При цьому, сторона, яка не виконує зобов`язання, повинна довести існування конкретних обставин, які мають непереборний характер і які унеможливили виконання зобов`язання. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Відповідач вважає, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України настали форс-мажорні обставини, які засвідчені Торгово-промисловою палатою України листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд й у постанові від 16.07.2019 в справі № 917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем за Договором, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, які настали до цієї події.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив у ньому арифметичну помилку, яка полягає у здійсненні розрахунку виходячи із 365 календарних днів, тоді як у 2024 році 366 календарних днів.

За підрахунком суду 3% річних складає:

- з 27/01/2022 до 31/12/2023 (681 134,38 x 3 % x 704 : 365 : 100) 39 412,49 грн.

- з 01/01/2024 до 03/03/2024 (681 134,38 x 3 % x 63 : 366 : 100) 3 517,33 грн.

Таким чином, загальний розмір 3% річних склав 42 929,82 грн.

Розрахований позивачем розмір інфляційних втрат не перевищує розміру, розрахованого судом, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд встановив часткову обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача

заборгованості в розмірі 681 134,38 грн, 3% річних в розмірі 42 929,82 грн та інфляційних втрат в розмірі 216 992,49 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 11 292,68 грн - на відповідача, в розмірі 0,12 грн - на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (вул. Михайла Омеляновича-Павленка, буд. 4/6, м. Київ, 01010; ідентифікаційний код: 23527052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК Інжиніринг» (вул. Пироговського, буд. 19, корп. 6, оф. 1, м. Київ, 03110; ідентифікаційний код: 37415783) заборгованість в розмірі 681 134 (шістсот вісімдесят одна тисяча сто тридцять чотири) грн 38 коп., 3% річних в розмірі 42 929 (сорок дві тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять) грн 82 коп., інфляційні втрати в розмірі 216 992 (двісті шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн 49 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 292 (одинадцять тисяч двісті дев`яносто дві) грн 68 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.09.2024.

Суддя Т.П. Капцова