ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
"10" червня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1423/24
Суддя Грабець С.Ю., розглянувши
заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА»
до товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ "БЛАГОБУД"»
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості та витрат на професійну правничу допомогу,
без судового засідання і повідомлення заявника і боржника
04 червня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОФІЦЕНТР КВІТКА" (далі стягувач) звернулось до Господарського суду Київської області із заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ "БЛАГОБУД"» (далі боржник) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення боргу в сумі 16 545,04 грн., пені в сумі 2 046,88 грн., трьох процентів річних у розмірі 210,25 грн. та суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, в розмірі 232,81 грн.
В обґрунтування заяви стягувач послався на порушення боржником умов договору поставки №ПК-000004423 від 21.04.2023 року.
Згідно з ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.
Частиною 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Так, пеня це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.
Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми є способом захисту майнового права кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредитору.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України, у судовому наказі зазначається, зокрема, повідомлення про те, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Крім цього, звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник просив стягнути з боржника 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу заявником долучені: ордер про надання правничої (правової) допомоги, серії ВС №1285794, від 30.05.2024 року; договір про надання правової допомоги №21/21 від 04.03.2021 року; протокол узгодження гонорару від 15.05.2024 року; детальний опис робіт від 30.05.2024 року; акт приймання-передачі виконаних робіт INV-000354 від 30.05.2024 року та платіжна інструкція №5609 від 15.05.2024 року, на суму 5 000,00 грн.
Втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони, на підставі положень ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. У іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.
Згідно з ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною 1 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Згідно з ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї частини; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.
Судом встановлено, що:
- заява подана з дотриманням вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України (далі цього Кодексу) особою, наділеною процесуальною дієздатністю та підписано уповноваженою особою;
- заявлена вимога, яка відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;
- відсутні обставини, зазначені в ч. 1 ст. 175 цього Кодексу;
- строк з моменту виникнення права вимоги не перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, та не пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;
- судом раніше не був виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими стягувач просить видати судовий наказ;
- судом раніше не було відмовлено у видачі цього судового наказу з підстав, передбачених п. п. 3-6 ст. 152 цього Кодексу;
- із поданої заяви вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою стягувачем подана заява про видачу судового наказу;
- заява подана з дотриманням правил підсудності.
Відтак, заява товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА» до товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ "БЛАГОБУД"» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості та витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.
Враховуючи вищевикладене та керуючись 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129, ч. ч. 1, 2 ст. 147, ст. 148, ст. 150, ч. 1 ст. 152, ст. 154, п. 7 ч. 1 ст. 155, ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 549, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, суд
2. Роз`яснити стягувачу та боржнику, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
3. Надіслати копію судового наказу та копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами боржнику.
4. Роз`яснити боржнику, що він має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.
5. Роз`яснити боржнику і стягувачу, що у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
6. Видати судовий наказ після набрання ним законної сили стягувачу.
7. Роз`яснити боржнику і стягувачу, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому розділом ІІ цього кодексу.
8. Повідомити боржика та стягувача, що вони можуть ознайомитись із змістом цього судового наказу у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: www.reyestr.court.gov.ua, ввівши у віконці "Справа №" номер 911/1423/24.
Суддя Грабець Світлана Юріївна
Дата набрання судовим наказом законної сили 09 липня 2024 року.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання до 09 липня 2027 року .
Дата видачі судового наказу стягувачу 31 липня 2024 року.
Суддя Грабець Світлана Юріївна
Суддя С. Грабець