ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

09.09.2024 м. Ужгород Справа № 907/377/24
Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригуза П.Д., розглянувши матеріали заяви про розподіл судових витрат, яка надійшла від представника позивача (вх. №02.3.1-02/3512/24 від 30.04.2024 року),
за позовом: Фізичної особи - підприємця Кисільова Артема Юрійовича, РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,
про стягнення коштів,
Фізична особа - підприємець Кисільов Артем Юрійович, РНОКПП - НОМЕР_1 , звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Превеншн Госпіталь", код ЄДРПОУ - 44271776, про зобов`язання відповідача повернути йому поставлене обладнання за договором купівлі - продажу №15/11/21 від 15.11.2021 та про стягнення з відповідача на свою користь 7102.98 грн. - 3 % річних за невиконання зобов`язання по оплаті за товар.
Також, 30.04.2024 на адресу суду надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від представника позивача, в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивача 8833.33 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 15.08.2024 в межах даної справи прийнято до провадження заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка надійшла від представника позивача (вх. №02.3.1-02/3512/24 від 30.04.2024 року). Постановлено здійснити розгляд заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. №02.3.1-02/3512/24 від 30.04.2024 року) без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з моменту вручення даної ухвали для подання до суду заперечень щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. №02.3.1-02/3512/24 від 30.04.2024 року).
Суд зазначає, що відповідач в належний спосіб був повідомлений про прийняття до провадження клопотання про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), яке надійшло від позивача та про необхідність подання заперечень на таке клопотання. Зокрема, ухвала суду від 15.08.2024 була направлена відповідачу судом на його офіційну юридичну адресу згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Крім того, дана ухвала суду від 15.08.2024 була доставлена відповідачу до електронного кабінету та отримана ним 15.08.2024, що підтверджується зокрема довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до Електронного кабінету є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав достатньо часу та можливості надати свої заперечення з приводу клопотання про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), яке надійшло від позивача.
Таким чином, суд констатує, що сторони є належним чином повідомлені про розгляд судом клопотання позивача про стягнення судових витрат.
За змістом статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторін або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши клопотання позивача про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), суд прийшов до наступного.
Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
За змістом ст.131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 16 ГПК України.
Відповідно до статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частиною 1 статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст.126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).
За змістом ч. 4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.126 ГПК України).
Згідно з ч. 5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинились.
Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У позовній заяві Фізичної особи - підприємця Кисільова Артема Юрійовича, поданій в інтересах позивача адвокатом Краснокутською Наталією Миколаївною, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Превеншн госпіталь" про повернення майна, за результатом вирішення якої 10.07.2024 суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести в зв`язку з розглядом справи, який становить 2422.40 грн. витрат на сплату судового збору та орієнтовно 20 000.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження представництва у даній справі ФОП Кисільова Артема Юрійовича адвокатом Краснокутською Н.М. долучено до матеріалів справи копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АН №1390722 від 09.04.2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3246 від 27.05.2009 року.
В подальшому, на адресу суду від представника позивача адвоката Краснокутської Н.М. надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу (вх. №02.3.1-02/3512/24 від 30.04.2024 року), якою до матеріалів справи було долучено додатково копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.02.2024, укладений між адвокатом Краснокутською Наталією Миколаївною та ФОП Кисільовим Артемом Юрійовичем; додаток №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.02.2024; акт надання послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги від 28.02.2024 та додатку №1 від 28.02.2024, датований 22.04.2024; виписка АТ ПУМБ від 05.03.2024 на суму 6000.00 грн.; виписка АТ ПУМБ від 10.04.2024 на суму 18 000.00 грн.; виписка АТ ПУМБ від 29.02.2024 на суму 2500.00 грн.; інформаційне повідомлення про зарахування коштів №189 від 05.03.2024 на суму 6000.00 грн.; інформаційне повідомлення про зарахування коштів №188 від 29.02.2024 на суму 2500.00 грн.
Так, згідно з договором про надання правничої (правової) допомоги б/н від 28.02.2024, укладеним між адвокатом Краснокутською Н.М. та ФОП Кисільовим Артемом Юрійовичем, встановлено, що сторони домовилися про таке: пунктом 1.1. договору передбачено, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.
Також, відповідно до положень п. 1.2. договору, адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень надає замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього.
Згідно положень п. 2.1. договору, такий набирає чинності з моменту його підписання і діє до 28.02.2025, але у будь-якому разі - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
За правову допомогу, передбачену в п. п. 1.2. договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеною додатком до цього договору (п. 3.1. договору). В ціну договору не включені фактичні витрати щодо виконання адвокатом зобов`язань за договором (п. 3.2. договору).
Розділом 4 договору сторони передбачили порядок розрахунків за надані послуги. Зокрема, п. 4.1. договору передбачено, що розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору. За домовленістю сторін, оплата правової допомоги може здійснюватись також у вигляді передоплати або авансу (п. 4.2. договору).
Додатком №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.02.2024 сторони погодили перелік юридичних послуг, які адвокат надавала на користь свого клієнта (позивача). Зокрема таким додатком передбачено наступні плуги та їх вартість: 1. Надання правого висновку, консультування, аналіз судової практики з питань повернення товару - 2500.00 грн.; 2. Складання та направлення на адресу відповідача у даній справі вимоги, претензії, листа тощо, як спосіб досудового врегулювання спору - 2000.00 грн. (за 1 вимогу, претензію, лист тощо); 3. Складання та подання до суду позовних заяв щодо повернення товару - 6000.00 грн. (за одну позовну заяву); 4. Складання інших процесуальних документів за необхідності (відповідь на відзив, клопотання, заяви, заперечення, письмові пояснення тощо) - від 2000.00 грн. до 5000.00 грн. (за 1 процесуальний документ); 5. Представлення інтересів в судовому засіданні - 3500.00 грн./1 судове засідання; 6. Складання та направлення адвокатського запиту для отримання доказів та інформації (за необхідності) - 2500.00 грн.
Згідно положень додатку оплата здійснюється в національній валюті на розрахунковий рахунок адвоката.
В подальшому, 28.04.2024 між адвокатом та позивачем був підписаний акт надання послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги, в якому сторони погодили вартість наданих послуг у загальному розмірі 26 500.00 грн. Так, згідно положень даного акту, адвокатом були надані позивачу наступні послуги: 1. Надання правового висновку, консультування, аналіз судової практики - 2500.00 грн.; 2. Складання та направлення на адресу відповідача 3 вимог про повернення товару - 6000.00 грн.; 3. Складання та подання до суду 3 позовних заяв - 18 000.00 грн.
Адвокатка Краснокутська Н.М. зазначає у своїй заяві, що розмір витрат на правову допомогу, понесений у даній справі складає 8833.33 грн. Згідно тверджень адвоката, вказані вище докази підтверджують понесені витрати на правову допомогу ФОП Кисільова А.Ю. по усім 3 договорам купівлі - продажу. У даній справі заявляються витрати щодо правової допомоги по 1 договору, який є підставою розгляду у даній справі. Згідно розрахунку суми витрат на правову допомогу за договором купівлі продажу №15/11/21 від 15.11.2021: 2500.00/3=833.33 грн. за надання правового висновку; 2000.00 грн. - за складання та направлення вимоги про повернення вимоги; 6000.00 грн. - за складання та подання позовної заяви до суду.
Розглянувши клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення, дослідивши подані заявником докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 викладена правова позиція про те, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, або є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", можуть бути використані судом в якості джерела права.
Так, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 зі справи № 904/4507/18 зауважила, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Отже, дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, надані заявником докази, застосовуючи зазначені вище критерії розумності, розміру заявлених заявником до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, ціну позову, складність та значення для сторін цієї справи, суд зазначає, що загальний розмір витрат на правничу допомогу заявлений представником позивача, не є пропорційним до предмета спору.
Також, суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).
Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 24.01.2022 року у справі №911/2737/17).
Отже, суд, враховуючи той факт, що дана справа є малозначною і була призначена для розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 3 статті 12 ГПК України), відповідно, судові засідання не проводилися, суд вважає, що заявлені представником відповідача до відшкодування витрати у загальній сумі 8833.33 грн. є не співмірними із складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, а тому їх відшкодування матиме надмірний характер.
Окремо суд зазначає, що в акті приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 22.04.2024 не вказаний час, витрачений адвокатом на виконання робіт у справі №907/377/24 відповідно до договору про надання правничої (правової допомоги) від 28.02.2024 року. Зокрема, в акті приймання-передачі наданих послуг після перерахунку видів наданої правничої допомоги, не зазначений час, витрачений на виконання кожної такої роботи.
Такі обставини свідчать про недотримання при складанні акту приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 22.04.2024 положень частини 3 статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, згідно з якою гонорар адвоката має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, та положень пункту 2 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
1. Заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка надійшла від представника позивача (вх. №02.3.1-02/3512/24 від 30.04.2024 року) - задовольнити частково.
3. В задоволенні решти витрат на правничу допомогу - відмовити.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Копію додаткового рішення направити сторонам у справі.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 09.09.2024 року.
Суддя П. Д. Пригуза