ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2024 р. Справа № 911/746/24

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таймкол»

до: 1) Державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Астекс»

про визнання недійсним договору,

за участю представників

позивача: Цурка Н.О. адвокат, ордер серії АІ № 1310500 від 17.06.2024;

відповідача 1: не з`явився;

відповідача 2: Петрусенко Н.І. адвокат, ордер серії АО № 1124490 від 23.04.2024.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Таймкол» (далі позивач, ТОВ «Таймкол») звернулося до Господарського суду Київської області через підсистему «Електронний суд» із позовною заявою від 20.03.2024 до Державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод» (далі відповідач 1, ДП «Юрковецький спиртзавод») і Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Астекс» (далі відповідач 2, ТОВ «Компанія «Астекс»), у якій просить суд визнати недійсним договір № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 26.04.2021, укладений між ТОВ «Компанія «Астекс» та ДП «Юрковецький спиртзавод», як фіктивний.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що договір купівлі-продажу меляси бурякової № 01/04/21-М від 26.04.2021 є фіктивним, оскільки є безтоварним з огляду на те, що:

- у ТОВ «Компанія «Астекс» та ДП «Юрковецький спиртзавод» відсутні докази фактичної поставки товару;

- договір підписаний особою, яка не має необхідного обсягу повноважень на підписання такого договору, а саме за відсутності дозволу уповноваженого органу управління ДП «Юрковецький спиртзавод» на укладення договору як значного правочину, а також згоди комітету кредиторів або зборів кредиторів як боржника в межах справи про банкрутство ДП «Юрковецький спиртзавод»;

- дані бухгалтерського обліку ДП «Юрковецький спиртзавод» не містять інформації про фактичне отримання меляси бурякової на умовах цих договорів та її подальшої переробки;

- позиція позивача підтверджується Звітом незалежного фахівця про завдання з надання впевненості стосовно окремих правочинів діяльності Державного підприємства «Юрківецький спиртовий завод» від 07.03.2024 № 07/03-1;

- оспорюваний договір має ознаки фраудаторного правочину (правочину, що вчинений на шкоду кредиторам).

Господарський суд Київської області ухвалою від 08.04.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 29.04.2024.

Через підсистему «Електронний суд» 24.04.2024 від ТОВ «Компанія «Астекс» надійшов відзив від 23.04.2024 на позовну заяву, за змістом якого відповідач 2 не погоджується із викладеними у позові доводами та вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідач 2 підтвердженням дійсності спірного правочину вважає такі документи: договір купівлі-продажу меляси бурякової; специфікації до договору; видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, що підтверджують поставку товару продавцем та отримання його покупцем, про що свідчать підписи уповноважених осіб; інформація заводу щодо приходу меляси бурякової за спірним договором, а також щодо реалізації виробленої сировини (спирту) іншим суб`єктам господарювання; перелік податкових накладних, які подавались до податкових органів для обліку; платіжні доручення, що підтверджують часткову оплату заводом за поставлений товар; акт взаємозвірки щодо наявності заборгованості.

Враховуючи зазначене, відповідач 2 вважає, що договір купівлі-продажу меляси бурякової № 01/04/21М не є фіктивним у розумінні статті 234 Цивільного кодексу України, оскільки сторони вчиняли ряд фактичних дій на виконання такого правочину, зокрема, товариство передало майно, за яке завод частково здійснив розрахунок, а також виробив сировину, яка у подальшому реалізована.

Крім того, на думку відповідача 2, у разі, якщо припустити, що спірний договір на момент його укладення мав би бути погоджений уповноваженим органом, відповідно до вимог статті 732 Господарського кодексу України, то були б наявні підстави для визнання такого договору недійсним згідно з положеннями статей 203, 215 Цивільного кодексу України, що є підставою для подальшого застосування наслідків недійсності правочину, але аж ніяк не на підставі фіктивності правочину (стаття 234 Цивільного кодексу України), як зазначає ТОВ «Таймкол».

Через підсистему «Електронний суд» 30.05.2024 від ДП «Юрковецький спиртзавод» надійшли пояснення на позовну заяву про визнання правочину недійсним як фіктивного.

Відповідач 1 зазначає, що обставини, на які посилається позивач стосовно відсутності погодження на підписання спірного договору є достовірними. Докази транспортування товару меляси бурякової на адресу ДП «Юрковецький спиртзавод» за спірним договором на підприємстві відсутні. Інших доказів з даних бухгалтерського обліку про фактичне отримання меляси бурякової на умовах спірного договору ДП «Юрковецький спиртзавод» надати не може.

З метою вирішення питань, визначених статтею 182 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), суд неодноразово відкладав підготовче засідання.

Ухвалою від 03.06.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 17.06.2024.

Не оголошуючи про початок розгляду справи по суті, суд відкладав розгляд справи: ухвалою від 17.06.2024 на 15.07.2024, ухвалою від 15.07.2024 на 22.07.2024.

У судовому засіданні 22.07.2024 суд розпочав розгляд справи по суті та заслухав вступні слова представників сторін щодо вимог заявленого позову, а також стосовно змісту та підстав заперечень проти позову, після чого оголосив перерву в судовому засіданні до 29.07.2024.

У судовому засіданні 29.07.2024, після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, представники сторін виступили із заключними словами, посилаючись на обставини і докази досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до статті 240 ГПК України, 29.07.2024 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ДП «Юрковецький спиртзавод» в особі в. о. директора Бобро Олександра Геннадійовича (покупець) і ТОВ «Компанія «Астекс» в особі директора Синякової Віри Михайлівни (продавець) уклали 26.04.2021 договір № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) (далі договір № 01/04/21-М від 26.04.2021), відповідно до пункту 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених договором, продавець зобов`язався передати у власність покупцю мелясу бурякову (надалі товар), а покупець зобов`язався оплатити та прийняти товар.

Пунктом 1.2 договору № 01/04/21-М від 26.04.2021 обумовлено, що товар поставляється окремими партіями. Кількість, ціна, асортимент кожної партії товару узгоджується сторонами у відповідних специфікаціях, що є невід`ємними додатками до цього договору.

У пункті 1.5 договору № 01/04/21-М від 26.04.2021 сторони дійшли згоди, що для покупця зобов`язання за цим договором виникають виключно з моменту виникнення виробничої необхідності у товарі та з моменту його поставки продавцем. Загальна кількість товару, обумовлена цим договором не створює імперативного обов`язку для покупця.

Ціна кожної партії товару узгоджується сторонами у відповідних специфікаціях із урахуванням ПДВ 20% (пункт 2.1 договору № 01/04/21-М від 26.04.2021).

За умовами пункту 3.1 договору № 01/04/21-М від 26.04.2021 розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті у безготівковій формі, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на банківський рахунок продавця.

Згідно з пунктом 3.2 договору № 01/04/21-М від 26.04.2021 оплата вартості товару здійснюється покупцем згідно виставленого продавцем рахунку-фактури та/або видаткової накладної, на розрахунковий рахунок продавця, вказані у даному договорі або у рахунку-фактурі на оплату, шляхом безготівкового переказу грошових коштів протягом доби з моменту поставки партії товару, або іншим чином, що не суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору № 01/04/21-М від 26.04.2021 постачання товару покупцю, здійснюється з пункту завантаження за кінцевим пунктом розвантаження: село Юрківці, Могилів-Подільського району, Вінницької області, вул. Миру, 259. Партія товару поставляється за рахунок продавця. Вартість доставки включена в ціну товару.

Партія товару вважається переданою продавцем та прийнятою покупцем: за кількістю шляхом перевірки та порівняння, відповідно до кількості тоннажу, вказаного в транспортних та супровідних документах на партію товару (пункт 4.3 договору № 01/04/21-М від 26.04.2021).

Відповідно до пункту 8.1 договору № 01/04/21-М від 26.04.2021 останній є укладеним з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

До договору № 01/04/21-М від 26.04.2021 сторони підписали ряд Специфікацій, а саме:

- № 1 від 26.04.2021, в якій погоджено поставку меляси бурякової некондиційної в кількості 1000,00 тонн на загальну суму 5660000,00 грн, виходячи з ціни 5660,00 грн/1 т; строк поставки товару: за домовленістю сторін, але не пізніше 31.05.2021;

- № 2 від 05.05.2021, в якій погоджено поставку меляси в кількості 200,00 тонн на загальну суму 1132000,00 грн, виходячи з ціни 5660,00 грн/1 т; строк поставки: за домовленістю сторін, але не пізніше 31.05.2021;

- № 3 від 19.05.2021, в якій погоджено поставку меляси бурякової в кількості 600,00 тонн на загальну суму 3396000,00 грн, виходячи з ціни 5660,00 грн/1 т; строк поставки: за домовленістю сторін, але не пізніше 31.05.2021;

- № 4 від 04.06.2021, в якій погоджено поставку меляси в кількості 500,00 тонн на загальну суму 2830000,00 грн, виходячи з ціни 5660,00 грн/1 т; строк поставки: за домовленістю сторін, але не пізніше 30.06.2021;

- № 5 від 07.07.2021, в якій погоджено поставку меляси бурякової в кількості 500,00 тон на загальну суму 2755000,00 грн, виходячи з ціни 5510,00 грн/1 т; строк поставки: за домовленістю сторін, але не пізніше 31.07.2021;

- № 6 від 03.09.2021, в якій погоджено поставку меляси бурякової в кількості 120,00 тонн та меляси в кількості 120,00 тонн на загальну суму 1226880,00 грн, виходячи з ціни 5112,00 грн/1 т; строк поставки: за домовленістю сторін, але не пізніше 30.09.2021.

У період з 05.05.2021 по 03.09.2021 в рамках виконання договору № 01/04/21-М від 26.04.2021 ТОВ «Компанія «Астекс» передало, а ДП «Юрковецький спиртзавод» прийняло товар у кількості 2200,99 тонн на загальну суму в розмірі 12279889,25 грн згідно з видатковими накладними: від 05.05.2021 № 32 на суму 137085,30 грн за 24,22 тонн; від 05.05.2021 № 33 на суму 138330,49 грн за 24,44 тонн; від 05.05.2021 № 34 на суму 141273,70 грн за 24,96 тонн; від 06.05.2021 № 35 на суму 208288,15 грн за 36,8 тонн; від 06.05.2021 № 36 на суму 197647,34 грн за 34,92 тонн; від 07.05.2021 № 37 на суму 132783,70 грн за 23,46 тонн; від 07.05.2021 № 38 на суму 132783,70 грн за 23,46 тонн; від 07.05.2021 № 39 на суму 125142,68 грн за 22,11 тонн; від 07.05.2021 № 40 на суму 134255,29 грн за 23,72 тонн; від 07.05.2021 № 41 на суму 123274,88 грн за 21,78 тонн; від 07.05.2021 № 42 на суму 113200,08 грн за 20 тонн; від 14.05.2021 № 49 на суму 1132000,80 грн за 200 тонн; від 17.05.2021 № 50 на суму 818662,98 грн за 144,64 тонн; від 17.05.2021 № 51 на суму 313337,82 грн за 55,36 тонн; від 20.05.2021 № 52 на суму 248587,38 грн за 43,92 тонн; від 20.05.2021 № 53 на суму 600413,22 грн за 106,08 тонн; від 03.06.2021 № 54 на суму 566000,40 грн за 100 тонн; від 04.06.2021 № 55 на суму 248247,78 грн за 43,86 тонн; від 04.06.2021 № 56 на суму 483477,54 грн за 85,42 тонн; від 07.06.2021 № 63 на суму 187119,73 грн за 33,06 тонн; від 07.06.2021 № 64 на суму 188817,73 грн за 33,36 тонн; від 07.06.2021 № 65 на суму 193119,34 грн за 34,12 тонн; від 10.06.2021 № 66 на суму 137424,90 грн за 24,28 тонн; від 17.06.2021 № 67 на суму 566000,40 грн за 100,00 тонн; від 17.06.2021 № 68 на суму 137311,69 грн за 24,26 тонн; від 22.06.2021 № 69 на суму 137877,70 грн за 24,36 тонн; від 22.06.2021 № 70 на суму 136179,70 грн за 24,06 тонн; від 06.07.2021 № 71 на суму 1132000,80 грн за 200,00 тонн; від 07.07.2021 № 79 на суму 137088,90 грн за 24,88 тонн; від 09.07.2021 № 80 на суму 184176,53 грн за 32,54 тонн; від 09.07.2021 № 81 на суму 318919,03 грн за 57,88 тонн; від 09.07.2021 № 82 на суму 130036,09 грн за 23,6 тонн; від 09.07.2021 № 83 на суму 130476,90 грн за 23,68 тонн; від 10.07.2021 № 84 на суму 133121,70 грн за 24,16 тонн; від 10.07.2021 № 85 на суму 129044,29 грн за 23,42 тонн; від 12.07.2021 № 86 на суму 130697,29 грн за 23,72 тонн; від 12.07.2021 № 87 на суму 130807,50 грн за 23,74 тонн; від 13.07.2021 № 96 на суму 135766,50 грн за 24,64 тонн; від 14.07.2021 № 97 на суму 131027,89 грн за 23,78 тонн; від 14.07.2021 № 98 на суму 132680,89 грн за 24,08 тонн; від 15.07.2021 № 107 на суму 131138,10 грн за 23,8 тонн; від 16.07.2021 № 108 на суму 135986,90 грн за 24,68 тонн; від 16.07.2021 № 109 на суму 136207,30 грн за 24,72 тонн; від 16.07.2021 № 110 на суму 138080,70 грн за 25,06 тонн; від 03.09.2021 № 128 на суму 564773,76 грн за 110,48 тонн; від 03.09.2021 № 129 на суму 539213,76 грн за 105,48 тонн.

У період з 05.05.2021 по 16.07.2021 вантажоодержувач ТОВ «Компанія «Астекс» отримало в пункті розвантаження за адресою: 24040, Вінницька обл., Могилів-Подільський р-н, с. Юрківці, вул. Миру, буд. 259, товар (мелясу бурякову) для ДП «Юрковецький спиртзавод» загалом у кількості 718,93 тонн, що підтверджується товарно-транспортними накладними: № 85 від 05.05.2021 (24,220 т); № 86 від 05.05.2021 (24,440 т); № 87 від 05.05.2021 (24,960 т); № 95 від 06.05.2021 (36,800 т); № 96 від 06.05.2021 (34,920 т); № 104 від 07.05.2021 (23,460 т); № 105 від 07.05.2021 (23,460 т); № 106 від 07.05.2021 (22,110 т); № 107 від 07.05.2021 (23,720 т); № 108 від 07.05.2021 (21,780 т); № 109 від 07.05.2021 (20,000 т); № 236 від 07.06.2021 (33,060 т); № 237 від 07.06.2021 (33,360 т); № 238 від 07.06.2021 (34,120 т); № 262 від 10.06.2021 (24,280 т); № ЛМ-22 від 07.07.2021 (24,88 т); № ЛМ-27 від 09.07.2021 (23,60 т); № ЛМ-26 від 09.07.2021 (23,68 т); № ЛМ-29 від 10.07.2021 (24,16 т); № ЛМ-30 від 10.07.2021 (23,42 т); № ЛМ-32 від 12.07.2021 (23,74 т); № ЛМ-33 від 13.07.2021 (24,64 т); № ЛМ-34 від 14.07.2021 (23,78 т); № ЛМ-35 від 14.07.2021 (24,08 т); № ЛМ-36 від 15.07.2021 (23,80 т); № ЛМ-37 від 16.07.2021 (24,68 т); № ЛМ-38 від 16.07.2021 (24,72 т); № ЛМ-39 від 16.07.2021 (25,06 т).

Між тим, як зазначає позивач та з`ясовано судом, у період з 27.11.2009 по 07.07.2022 ДП «Юрковецький спиртзавод» перебувало в процедурі банкрутства.

Відомості Єдиного державного реєстру судових рішень свідчать про те, що ухвалою від 27.11.2009 Господарський суд Вінницької області порушив провадження у справі № 10/189-09 про банкрутство ДП «Юрковецький спиртзавод» та ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Ухвалою від 07.07.2022 Господарський суд Вінницької області, зокрема, задовольнив клопотання Фонду державного майна України № 10-52-4384 від 15.04.2022 про закриття провадження у справі № 10/189-09 про банкрутство ДП «Юрковецький спиртзавод» та закрив провадження у справі № 10/189-09 про банкрутство ДП «Юрковецький спиртзавод» на підставі частини п`ятої статті 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» та пункту 9 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства.

Суд у справі № 10/189-09 установив, що згідно із наказом Фонду державного майна України від 04.01.2022 № 1 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2022 році» єдиний майновий комплекс ДП «Юрковецький спиртзавод» включено до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.

Згідно із цим наказом, органом приватизації ДП «Юрковецький спиртзавод» визначено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях від 31.01.2022 № 164 прийнято рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу ДП «Юрковецький спиртзавод». Згідно з пунктами 1-2 наказу № 164 прийнято рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу ДП «Юрковецький спиртзавод» шляхом продажу на аукціоні з умовами.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (продавець) і ТОВ «Таймкол» (покупець), за результатами електронного аукціону, оформленого протоколом про результати електронного аукціону з умовами № UА-PS-2022-10-01-000003-3 від 19.10.2022, сформованого 18.11.2022 та затвердженого наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях від 25.11.2022 № 1106, уклали 23.12.2022 договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод», код за , місцезнаходження юридичної особи, адреса: Вінницька обл., Могилів-Подільський р-н, с. Юрківці, вул. Миру, буд. 259 (далі договір купівлі-продажу об`єкта приватизації), відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю об`єкт малої приватизації єдиний майновий комплекс державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод», код за , місцезнаходження юридичної особи, адреса: Вінницька обл., Могилів-Подільський р-н, с. Юрківці, вул. Миру, буд. 259 (далі об`єкт приватизації), а покупець зобов`язався прийняти об`єкт приватизації, виконати визначені в договорі умови. До підписання договору, покупець сплатив у повному обсязі ціну продажу об`єкта приватизації, визначену за результатами електронного аукціону, яка становить 40800001,20 грн, у тому числі ПДВ 6800000,20 грн. Єдиний майновий комплекс ДП «Юрковецький спиртовий завод», як об`єкт приватизації та предмет цього договору включає в себе усі види майна, призначені для діяльності підприємства, його структурного підрозділу, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права.

Згідно із пунктом 1.2 договору купівлі-продажу об`єкта приватизації перелік нерухомого майна, транспортних засобів, які входять до складу об`єкта приватизації та передаються у власність покупцю, наведено у додатках № 1, № 2 відповідно, що є невід`ємними частинами цього договору.

За умовами пункту 2.1 договору купівлі-продажу об`єкта приватизації право власності на об`єкт приватизації переходить до покупця після укладання цього договору, його нотаріального посвідчення та підписання акта приймання-передачі об`єкта приватизації, а в частині нерухомого майна після державної реєстрації за покупцем права власності на таке нерухоме майно відповідно до закону, але не раніше дати отримання дозволу Антимонопольного комітету України на концентрацію, якщо отримання такого дозволу вимагається законом.

Пунктом 3.1 договору купівлі-продажу об`єкта приватизації визначено, що покупець, який придбав об`єкт приватизації як єдиний майновий комплекс, є правонаступником його майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору та законодавства України.

Відповідно до пункту 13.1 договору купівлі-продажу об`єкта приватизації після укладення цього договору орган, до сфери управління якого належить підприємство, єдиний майновий комплекс якого є об`єктом приватизації, приймає рішення про припинення такого підприємства у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України. Покупець вживає усіх необхідних заходів по ліквідації ДП «Юрковецький спиртзавод» у встановленому законодавством порядку.

Згідно із пунктом 15.2 договору купівлі-продажу об`єкта приватизації останній набуває чинності з дати його підписання сторонами та нотаріального посвідчення (у випадках, передбачених законодавством України).

Договір купівлі-продажу об`єкта приватизації від 23.12.2022 посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. та зареєстровано в реєстрі за № 7912.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях і ТОВ «Таймкол» підписали додаток № 1 «Перелік нерухомого майна, що входить до складу Об`єкта приватизації» та додаток № 2 «Перелік транспортних засобів, що входить до складу Об`єкта приватизації» до договору купівлі-продажу об`єкта приватизації від 23.12.2022, які посвідчені приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. та зареєстровані в реєстрі за № 7913 і за № 7914.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях і ТОВ «Таймкол» підписали 17.02.2023 акт приймання-передачі об`єкта приватизації про те, що відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації від 23.12.2022 № 7912 продавець передав, а покупець прийняв об`єкт приватизації, ціна продажу якого відповідно до договору становить 40800001,20 грн з ПДВ.

Справжність підписів начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях» і директора ТОВ «Таймкол», які підписали акт приймання-передачі об`єкта приватизації від 17.02.2023, посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А., зареєстровано в реєстрі за № 843, 844.

Фонд державного майна України видав 10.07.2023 наказ № 1250 «Про припинення юридичної особи державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод» шляхом ліквідації», яким вирішено, зокрема: припинити юридичну особу ДП «Юрковецький спиртзавод» шляхом ліквідації на підставі пункту 7 частини першої статті 11 Закону України «Про особливості припинення державних підприємств за рішенням Фонду державного майна України» (пункт 1); призначити ОСОБА_1 керуючим припиненням (ліквідатором) юридичної особи ДП «Юрковецький спиртзавод» (пункт 2); керуючому припинення здійснити заходи та дії, передбачені чинним законодавством України, що пов`язані з припиненням ДП «Юрковецький спиртзавод» (пункт 4).

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях листом від 15.08.2023 № 18-2/2212, який адресований керуючому припиненням (ліквідатору) ДП «Юрковецький спиртзавод» Грищуку Б.А., повідомило, що на ДП «Юрковецький спиртзавод», під час підготовки до приватизації, інвентаризація не проводилась. У додаток до листа Регіональне відділення надало копії переліку об`єктів нерухомого майна та транспортних засобів, що обліковується на балансі підприємства та входять до складу об`єкта приватизації, а також бухгалтерської довідки щодо кредиторської заборгованості ДП «Юрковецький спиртзавод», станом на 17.02.2023.

Відповідно до пункту 12 вказаної бухгалтерської довідки, яка підписана в. о. директора та головним бухгалтером заводу, станом на 17.02.2023 у ДП «Юрковецький спиртзавод» обліковується кредиторська заборгованість перед ТОВ «Компанія «Астекс» в сумі 744187,65 грн за мелясу на підставі договору № 01/04/21-М.

ТОВ «Таймкол» видало 26.09.2023 наказ № 3-ОЗІНВ «Про створення комісії на проведення інвентаризації на виконання наказу ФДМУ (РВ ФДМУ по Вінницькій та Хмельницькій областях) від 23.02.2023 № 151 «Про затвердження результатів продажу та завершення приватизації об`єкта малої приватизації СМК ДП «Юрковецький спиртовий завод», відповідно до якого вирішено, зокрема, з 27.09.2023 по 06.10.2023 провести інвентаризацію наявних активів; активів, що були передані відповідно до договору купівлі-продажу об`єкта приватизації від 23.12.2022.

Керуючий припиненням (ліквідатор) ДП «Юрковецький спиртзавод» Грищук Б.А. видав 27.09.2023 наказ 27/09-23-І про проведення інвентаризації активів та зобов`язань підприємства із створенням інвентаризаційної комісії у складі: Грищук Б.А. голова інвентаризаційної комісії, Бобро О.Г., Апостол Г.В. члени інвентаризаційної комісії, а також із залученням до роботи інвентаризаційної комісії представників власника ЄМК ТОВ «Таймкол».

Крім того, як свідчать викладені у позові обставини та установлено судом, у червні 2023 року ТОВ «Компанія «Астекс» звернулося до Господарського суду Вінницької області із позовною заявою № 159 від 19.06.2023 до ДП «Юрковецький спиртзавод» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 01/04/21-М від 26.04.2021 у загальному розмірі 1054872,26 грн, з яких: 744187,65 грн основний борг, 266953.84 грн індекс інфляції, 43733,77 грн 3% річних.

Господарський суд Вінницької області ухвалою від 03.07.2023 відкрив провадження у справі № 902/858/23 за вказаним позовом.

Ухвалою від 12.09.2023 суд замінив у справі № 902/858/23 первісного відповідача ДП «Юрковецький спиртзавод» на належного відповідача ТОВ «Таймкол».

Звертаючись до суду із позовом про визнання договору від 26.04.2021 № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) недійсним як фіктивного, позивач стверджує про те, що відсутні докази транспортування товару меляси бурякової на адресу ДП «Юрковецький спиртзавод». У тих товарно-транспортних накладних, які наведені в переліку вище, наявні розбіжності з видатковими накладними в сумі поставки. Також, як вказує позивач, в цих товарно-транспортних накладних вказаний інший супровідний документ ніж видаткова накладна по договору № 01/04/21-М від 26.04.2021, а вантажоотримувачем в ТТН вказано саме ТОВ «Компанія «Астекс». Замовником перевезення вантажу за умовами договору виступає саме ТОВ «Компанія «Астекс», натомість жодних доказів фактичної поставки перевезення цього вантажу у позивача немає.

Крім того, згідно з викладеними у позові обставинами, ТОВ «Таймкол» замовило незалежному фахівцю Юхимчук Людмилі Володимирівні (диплом Сумського державного університету про повну вищу освіту за спеціальністю «Фінанси» за кваліфікацією спеціаліста з фінансів СМ № 37631281 у 2010 році) дослідження законності, обґрунтованості та відповідності господарської діяльності окремих правочинів ДП «Юрковецький спиртзавод» з ТОВ «Компанія «Астекс» та їх впливу щодо наявності грошових зобов`язань ДП «Юрковецький спиртзавод» на основі результатів проведеної перевірки інформації.

Як зазначає позивач, в результаті здійснених процедур незалежний практикуючий фахівець зробив висновки, які відображені та обґрунтовані Звітом незалежного фахівця про завдання з надання впевненості стосовно окремих правочинів діяльності Державного підприємства «Юрківецький спиртовий завод» від 07.03.2024 № 07/03-1, та полягають у такому, зокрема:

- укладений договір № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 26.04.2021 на суму 12279889,28 грн з ПДВ є значним правочином, укладання якого має здійснюватися відповідно до чинного законодавства України, за обов`язковою згодою органу, до сфери управління якого належить ДП «Юрковецький спиртзавод». Станом на день укладання органом управління ДП «Юрковецький спиртзавод» було Міністерство аграрної політики та продовольства України. Фахівець не отримав для ознайомлення від ДП «Юрковецький спиртзавод» відповідного рішення Міністерства аграрної політики та продовольства України про надання згоди на вчинення зазначеного правочину або подальшого його схвалення, що, на думку фахівця, може ставити під сумнів реальність договору № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 26.04.2021;

- фахівець встановив, що наданий акт звіряння взаємних розрахунків за період з 26.04.2021 по 31.12.2022 по договору № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 26.04.2021 не підписаний стороною ДП «Юрковецький спиртзавод», в акті не зазначено інформацію про первинні документи, що є підтвердженням обставин поставки та розрахунків за такі поставки з боку ТОВ «Компанія «Астекс», а отже, на думку фахівця, такий акт звіряння взаємних розрахунків за період з 26.04.2021 по 31.12.2022 по договору № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 26.04.2021 не може вважатися документом, що підтверджує стан взаєморозрахунків між сторонами та не може підтверджувати зобов`язання боржника в сумі 744187,65 грн;

- на думку фахівця, відсутність жодного транспортного та супровідного документу на поставки партій товару меляси бурякової згідно заявлених накладних на поставку від ТОВ «Компанія «Астекс» за договором № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 26.04.2021 ставить під сумнів реальність здійснення господарської операції з постачання товарів за цим договором;

- фахівець зазначає, що до позовної заяви № 159 від 19.06.2023 в рамках розгляду справи № 902/858/23 до Господарського суду Вінницької області ТОВ «Компанія «Астекс» до позову до ДП «Юрковецький спиртзавод» долучило товаро-транспортні накладні на загальний обсяг поставки 4239684,00 грн із заявлених як фактично поставлених 12279889,28 грн (не надано транспортних документів на суму 8040205,22 грн); крім того фахівцем встановлено, що жодні реквізити за вартістю поставки, ціною поставки, вантажоодержувачем, а також реквізитами супровідних документів (видаткової накладної на поставку), у долучених товаро-транспортних документах до позовної заяви № 159 від 19.06.2023, не відповідають інформації про поставку у видаткових накладних, які долучило ТОВ «Компанія «Астекс» до позову № 159 від 19.06.2023. Таким чином, на думку фахівця, долучені товаро-транспортні накладні не є документами на підтвердження виконання договору № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 26.04.2021;

- перераховуючи дані виробництва готової продукції спирту етилового ректифікованого вищої очистки ДП «Юрковецький спиртзавод» за період від 05.05.2021 по 03.09.2021, дії договору № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 26.04.2021, 71320,21 дал, на думку фахівця, враховуючи норми встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 № 1218 «Про затвердження норм виробничих втрат і виходу спирту етилового, у тому числі біоетанолу», обсяг спожитої сировини-меляси бурякової у виробництво мав би складати 1980311,00 кг. Таким чином, на думку фахівця, обсяг меляси бурякової у кількості 359909,00 кг (2340220,00 кг споживання за документами 1980311 кг споживання за нормами) не міг бути спожитий та перероблений у виробничому процесі виробництва готової продукції спирту етилового ректифікованого вищої очистки. Отже, на думку фахівця, є сумнів щодо реальності наявності сировини меляси бурякової на ДП «Юрковецький спиртзавод» у заявлених обсягах поставки від ТОВ «Компанія «Астекс». Середня вартість поставки 1 кг меляси бурякової за договором № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 26.04.2021 від постачальника ТОВ «Компанія «Астекс» склала 5,51 грн з ПДВ. У вартісному перерахунку непідтверджений за поставками обсяг меляси бурякової, що визначений, на думку фахівця, складає 1983098,59 грн за цінами придбання.

Окремо позивач звертає увагу на те, що договір № 01/04/21-М від 26.04.2021 містить ознаки фраудаторного правочину.

На переконання позивача, укладення договору № 01/04/21-М від 26.04.2021 між ТОВ «Компанія «Астекс» та ДП «Юрковецький спиртзавод», у період існуючого судового провадження у справі № 10/189-09 про банкрутство останнього, з великою вірогідністю є формальним оформленням поставок товару «про людське око» без фактичного руху товарів та грошових коштів, що відповідає результату цих безтоварних операцій відсутності оплати заборгованості з боку боржника. Зокрема, як вказує позивач, на підтвердження дійсності господарської операції в матеріалах судової справи № 902/858/23 наявні лише видаткові накладні та дефектні товарно-транспортні накладні, однак відсутні докази, які б підтверджували реальність господарської операції та її податковий облік, реальне переміщення товару тощо.

Спірний договір, як вважає позивач, вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, без наміру його реального виконання, виключно з метою формування штучної «дружньої» кредиторської заборгованості з метою виведення активів з ДП «Юрковецький спиртзавод».

Отже ТОВ «Таймкол» наполягає на тому, що договір купівлі-продажу меляси бурякової № 01/04/21-М від 26.04.2021 є фіктивним, оскільки є безтоварним з огляду на те, що:

- у ТОВ «Компанія «Астекс» та ДП «Юрковецький спиртзавод» відсутні докази фактичної поставки товару;

- договір підписаний особою, яка не має необхідного обсягу повноважень на підписання такого договору;

- дані бухгалтерського обліку ДП «Юрковецький спиртзавод» не містять інформації про фактичне отримання меляси бурякової на умовах цього договору та її подальшої переробки;

- позиція позивача підтверджується Звітом незалежного фахівця про завдання з надання впевненості стосовно окремих правочинів діяльності Державного підприємства «Юрківецький спиртовий завод» від 07.03.2024 № 07/03-1;

- документальне оформлення поставки товару на підставі фіктивного договору купівлі-продажу меляси бурякової № 01/04/21-М від 26.04.2021 здійснено сторонами виключно з метою виведення активів ДП «Юрковецький спиртзавод», який перебував у процедурі банкрутства на момент підписання договорів, а в подальшому використовуються з метою безпідставного заволодіння коштами його правонаступника.

У процесі розгляду справи ТОВ «Компанія «Астекс» заперечувало проти позову та зазначало, що договір купівлі-продажу меляси бурякової № 01/04/21М не є фіктивним у розумінні статті 234 Цивільного кодексу України, оскільки сторони вчиняли ряд фактичних дій на виконання такого правочину, зокрема, товариство передало майно, за яке завод частково здійснив розрахунок, а також виробив сировину, яка у подальшому реалізована.

Із долучених до відзиву доказів суд установив, що у період з 14.05.2021 по 13.12.2021 ДП «Юрковецький спиртзавод» перерахувало на рахунок ТОВ «Компанія «Астекс» грошові кошти загалом у сумі 9636885,87 грн із призначенням платежу «за мелясу бурякову згідно договору № 01/04/21-М від 26.04.2021», що підтверджується платіжними дорученнями з відмітками банку про проведення платежу, а саме: № 87 від 14.05.2021 на суму 742000,00 грн; № 104 від 21.05.2021 на суму 1000000,00 грн; № 105 від 21.05.2021 на суму 1000000,00 грн; № 153 від 07.06.2021 на суму 607500,00 грн; № 163 від 11.06.2021 на суму 500000,00 грн; № 210 від 22.06.2021 на суму 508782,87 грн; № 219 від 23.06.2021 на суму 525000,00 грн; № 233 від 30.06.2021 на суму 70000,00 грн; № 238 від 02.07.2021 на суму 306764,00 грн; № 255 від 12.07.2021 № 613000,00 грн; № 307 від 05.08.2021 на суму 393000,00 грн; № 357 від 01.09.2021 на суму 300000,00 грн; № 358 від 01.09.2021 на суму 256004,00 грн; № 361 від 06.09.2021 на суму 200000,00 грн; № 412 від 16.09.2021 на суму 250000,00 грн; № 420 від 17.09.2021 на суму 150000,00 грн; № 439 від 22.09.2021 на суму 25000,00 грн; № 477 від 29.09.2021 на суму 300000,00 грн; № 538 від 18.10.2021 на суму 125000,00 грн; № 621 від 03.11.2021 на суму 250000,00 грн; № 618 від 03.11.2021 на суму 500000,00 грн; № 619 від 03.11.2021 на суму 500000,00 грн; № 634 від 08.11.2021 на суму 62500,00 грн; № 685 від 19.11.2021 на суму 64000,00 грн; № 750 від 06.12.2021 на суму 250000,00 грн; № 793 від 13.12.2021 на суму 138335,00 грн.

Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період з 26.04.2021 по 31.12.2022 між ДП «Юрковецький спиртзавод» і ТОВ «Компанія «Астекс» по договору № 01/04/21-М від 26.04.2021, за результатами звіряння встановлено, що за даними ДП «Юрковецький спиртзавод» станом на 31.12.2022 сальдо на користь ТОВ «Компанія «Астекс» складає 744187,65 грн. Акт звіряння підписаний керівниками ДП «Юрковецький спиртзавод» і ТОВ «Компанія «Астекс» та скріплений печатками підприємств.

Також до відзиву долучено бухгалтерську інформацію, надану ДП «Юрковецький спиртзавод» у відповідь на запит ТОВ «Астекс», згідно з якою всього за договором № 01/04/21-М здійснено приходу меляси бурякової у кількості 2200,99 тонн на суму 12279889,28 грн. З отриманої продукції вироблено спирту 77034,65 декалітрів, який було реалізовано іншим суб`єктам господарювання відповідно до наведеного переліку. Зазначена бухгалтерська інформація надана за підписом в. о. директора ДП «Юрковецький спиртзавод» О.Г. Бобро.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить із такого.

Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Як визначено частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина друга статті 16 Цивільного кодексу України та стаття 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частиною першою статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на меті настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином.

У разі, коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ необхідно враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 910/13041/18).

Для визнання зобов`язання таким, що вчинено фіктивно, закон вимагає наявність наступних умов: вина осіб, що проявляється у формі умислу, який спрямований на вчинення фіктивного договору; такий умисел повинен виникнути у сторін до моменту укладення договору; метою укладення такого договору є відсутність правових наслідків, обумовлених договором. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає підстав стверджувати, що зобов`язання вчинялося фіктивно. У фіктивних правовідносинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі № 904/2981/20).

Якщо сторони не вчиняють жодних дій для здійснення фіктивного правочину, суд тільки приймає рішення про визнання такого правочину недійсним, без застосування реституції.

Якщо ж на виконання правочину було передано майно або майнові права, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний (правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/11715/17, від 08.08.2018 у справі № 920/1144/17, від 21.08.2018 у справі № 910/11565/17, від 26.02.2019 у справі № 925/1453/16, від 28.01.2020 у справі № 924/1208/18).

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «Компанія «Астекс» на виконання умов договору № 01/04/21-М від 26.04.2021, відповідно до названих вище видаткових накладних, поставило, а ДП «Юрковецький спиртзавод» прийняло товар у кількості 2200,99 тонн на загальну суму в розмірі 12279889,25 грн.

Вказані накладні підписані уповноваженими представниками продавця та покупця без будь-яких зауважень щодо якості чи кількості отриманого товару: з боку продавця директором ОСОБА_2 , з боку покупця комірником складу сировини ОСОБА_3 .

На підтвердження повноважень представника покупця на отримання товару відповідач 2 долучив до відзиву ряд довіреностей, виданих ДП «Юрковецький спиртзавод» на ім`я комірника складу сировини Іжаковської Н.В., а саме: № 32 від 26.04.2021 (дійсна до 31.05.2021); № 43 від 19.05.2021 (дійсна до 14.06.2021); № 61 від 17.06.2021 (дійсна до 01.07.2021); № 67 від 06.07.2021 (дійсна до 20.07.2021); № 73 від 09.07.2021 (дійсна до 23.07.2021); № 104 від 03.09.2021 (дійсна до 17.09.2021). Цими довіреностями Іжаковська Н.В. уповноважена на отримання від ТОВ «Компанія «Астекс» цінностей за договором № 01/04/21-М від 26.04.2021 меляси бурякової некондиційної, меляси бурякової.

Водночас матеріалами справи підтверджується факт часткової оплати покупцем за поставлений товар, а саме зазначеними вище платіжними дорученнями, а також додатково актом звіряння взаємних розрахунків за період з 26.04.2021 по 31.12.2022 між ДП «Юрковецький спиртзавод» і ТОВ «Компанія «Астекс» по договору № 01/04/21-М від 26.04.2021, який підписаний керівниками юридичних осіб і скріплений їх печатками.

Доводи позивача про відсутність доказів фактичної поставки товару ДП «Юрковецький спиртзавод» товару за договором № 01/04/21-М від 26.04.2021 суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Оскільки наявні у матеріалах справи видаткові накладні містять відомості про відповідні господарські операції, то вони є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до абзацу першого пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 зазначеного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Згідно із частиною першою статті 581 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Таким чином, обов`язковим реквізитом первинного документа є підпис уповноваженої особи, який може бути скріплений печаткою, проте таке скріплення печаткою є необов`язковим.

Тобто підпис уповноваженої особи на первинних документах є обов`язковим реквізитом, який надає документу чинності, створює відповідні права і обов`язки особам, які його підписали, підтверджують правдивість та реальність господарської операції.

Суд установив, що видаткові накладні, складені сторонами в рамках договору № 01/04/21-М від 26.04.2021, містять підписи уповноважених осіб продавця і покупця, а також відтиски печаток підприємств. Отже вказані документи підтверджують факт здійснення господарської операції, відповідають вимогам первинних документів бухгалтерського обліку згідно із Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Щодо доводів позивача про відсутність доказів транспортування товару і дефектність наявних у матеріалах справи товарно-транспортних накладних, що, на переконання позивача, свідчить про «безтоварність» спірних операцій та фактичну відсутність поставки товару суд зазначає таке.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Згідно з висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а, транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару і його використання у власній господарській діяльності; неподання такого документа як товарно-транспортна накладна не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій. При цьому товарно-транспортна накладна не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

До того ж суд взяв до уваги пояснення відповідача 2 про те, що товарно-транспортні накладні не складались у зв`язку з відсутністю такої необхідності як перевезення товару, оскільки товар був поставлений на адресу державного підприємства на виконання умов договорів, укладених між ТОВ «Компанія «Астекс» та іншими товариствами, зокрема з ТОВ «Лілак», ТОВ «Компанія ЕКО НОВА» і ТОВ «Агрологістиика «Україна».

Також зі змісту наявних у матеріалах справи товарно-транспортних накладних суд установив, що вантажоодержувачем товару є ТОВ «Компанія «Астекс» для ДП «Юрковецький спиртзавод» у пункті розвантаження: 24040, Вінницька область, Могилів-Подільський р-ну, с. Юрківці, вул. Миру, 259.

Отже твердження ТОВ «Таймкол» про фактичну відсутність поставки товару у зв`язку з ненаданням або дефектністю наявних товарно-транспортних накладних суд вважає безпідставними та не бере до уваги.

Як було зазначено вище, для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Матеріалами справи підтверджується, що договір № 01/04/21-М від 26.04.2021 виконувався сторонами, товар поставлявся та частково оплачувався. У цьому випадку позивач не довів, що договір № 01/04/21-М від 26.04.2021 укладений сторонами без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором.

Отже за оспорюваним договором мали місце наслідки, які виходили з предмета саме цього договору.

Крім того як на обставини, які свідчать про фіктивність договору № 01/04/21-М від 26.04.2021, позивач посилається на те, що згідно з балансом (звіт про фінансовий стан) ДП «Юрковецький спиртзавод» станом на 31.12.2020 загальна сума активів підприємства становить 9386000,00 грн. Уклавши договір № 01/04/21-М від 26.04.2021, ДП «Юрковецький спиртзавод» зобов`язувалось оплатити товар на загальну суму 12279889,28 грн з ПДВ, що складає 130,8% балансової вартості активів ДП «Юрковецький спиртзавод». Крім того позивач зазначає, що 10% від загальної суми активів підприємства станом на 31.12.2020 становить 938600,00 грн.

Отже, як зауважує позивач, документально оформлений договір № 01/04/21-М від 26.04.2021 на суму 12279889,28 грн є значним правочином, укладання якого має здійснюватися відповідно до чинного законодавства України, за обов`язковою згодою органу, до сфери управління якого належить ДП «Юрковецький спиртзавод», а саме Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Позивач стверджує, що дозвіл уповноваженого органу управління ДП «Юрковецький спиртзавод» на укладення договору № 01/04/21-М від 26.04.2021 отримано не було чим, на переконання позивача, порушено приписи статті 732 Господарського кодексу України та спеціального законодавства, а саме Закону України «Про управління об`єктами державної власності».

Крім того, як вважає позивач, договір має ознаки фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам).

Надаючи оцінку наведеним твердженням позивача в контексті кваліфікації спірного договору як фіктивного, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 732 Господарського кодексу України значним господарським зобов`язанням державного унітарного підприємства визнається господарське зобов`язання, що вчиняється державним унітарним підприємством, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності. Статутом державного унітарного підприємства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення господарського зобов`язання до значного господарського зобов`язання. Значне господарське зобов`язання підлягає погодженню наглядовою радою державного унітарного підприємства або, у випадках, передбачених законом, органом, до сфери управління якого відноситься державне унітарне підприємство, в порядку, передбаченому цією статтею.

Згідно із частиною другою статті 732 Господарського кодексу України рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов`язання, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності, приймається наглядовою радою (у разі її утворення) або органом, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

Рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов`язання, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є його предметом, становить більше 25 відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності, приймається органом, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство (частина третя статті 732 Господарського кодексу України).

Відповідно до положень частини п`ятої статті 732 Господарського кодексу України значне господарське зобов`язання, вчинене з порушенням порядку, передбаченого частинами першою четвертою цієї статті, може бути визнане судом недійсним за позовом державного унітарного підприємства або органу, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

Зміст вказаних норм права передбачає, що значним може бути визнане господарське зобов`язання. Господарським зобов`язанням, згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Отже значним може бути визнане таке господарське зобов`язання, за яким кожен з його учасників має як права, так і обов`язки, тобто взаємні зобов`язання, сторонами у яких є боржник та кредитор.

Статтею 241 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

За приписами частини першої статті 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, за умови укладення договору з перевищенням повноважень, такий договір може бути визнаний судом недійсним відповідно до положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України, що є підставою для подальшого застосування наслідків недійсності правочину.

Як вже зазначалось, фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності.

На відміну від фіктивного правочину, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, у разі його наступного схвалення, зокрема перерахування коштів на виконання договору.

За таких обставин, факт вчиненння сторонами дій, спрямованих на виконання договору (поставка товару продавцем та його часткова оплата покупцем), навіть за умови вчинення правочину представником з перевищенням повноважень, виключає можливість визнання такого договору фіктивним.

Що ж стосується фраудаторних угод це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Критеріями, для кваліфікації договору, як фраудаторного, є, зокрема: відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Розмежовуючи кваліфікацію фіктивних та фраудаторних правочинів, Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) вказав, що фіктивний правочин, на відміну від фраудаторного, виключає наявність наміру створити юридичні наслідки в момент його вчинення, що, в свою чергу, унеможливлює виникнення будь-яких майнових наслідків, оскільки такий правочин їх не породжує. Оскільки на підставі фіктивного правочину відсутня можливість передачі майна, restitutio in integrum виключається юридичною конструкцією фіктивного правочину. Якщо ж буде встановлено, що така передача de facto відбулася, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний, і тому норма статті 234 ЦК України не підлягає застосуванню, адже фіктивний правочин de jure не породжує будь-яких правових наслідків. В свою чергу, правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами (частина третя статті 234 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене в сукупності, твердження позивача про фіктивність договору з огляду на те, що договір не погоджений органом управління ДП «Юрковецький спиртзавод», а також про наявність у спірного договору ознак фраудаторного правочину, що також на переконання позвиача свідчить про його фіктивність, суд вважає безпідставними.

Окремо суд вважає за необхідне надати оцінку наданому позивачем Звіту незалежного фахівця про завдання з надання впевненості стосовно окремих правочинів діяльності Державного підприємства «Юрківецький спиртовий завод» від 07.03.2024 № 07/03-1 (далі Звіт), розробленого фахівцем Юхимчук Людмилою Володимирівною (диплом Сумського державного університету про повну вищу освіту за спеціальністю «Фінанси» за кваліфікацією спеціаліста з фінансів СМ № 37631281 у 2010 році).

Зазначений Звіт, як стверджує позивач, підтверджує його позицію щодо фіктивності договору № 01/04/21-М від 26.04.2021.

Відповідно до пункту 1.1 Звіту останній призначається для засновників (учасників) та керівних посадових осіб ТОВ «Таймкол», інформація про діяльність якого з окремих правочинів висвітлюється у цьому Звіті. Звіт надається для подачі замовником до суду, відповідно до статей 71, 73 ГПК України.

Цілями Звіту є дослідження інформації господарської діяльності ДП «Юрковецький спиртзавод» стосовно окремих правочинів господарської діяльності з ТОВ «Компанія «Астекс» (пункт 1.2 Звіту).

У розділі «Загальний висновок» Звіту зазначено, зокрема таке: «на думку практикуючого фахівця, у повній мірі було розглянуто укладені правочини боржника ДП «ЮРКОВЕЦЬКИЙ СПИРТЗАВОД» з ТОВ «КОМПАНІЯ «АСТЕКС» за Договором № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 26 квітня 2021 року, за якими заявлені кредитором грошові вимоги на предмет: наявності розумної ділової мети; доцільності та виправданості; висновків, щодо наявності підстав вважати наведені правочини фіктивними, безтоварними; та встановлено наступне: на думку фахівця, укладений правочин ДП «ЮРКОВЕЦЬКИЙ СПИРТЗАВОД» з ТОВ «КОМПАНІЯ «АСТЕКС» за Договором № 01/04/21-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 26 квітня 2021 року, а також рух та визнання активів, зобов`язань, капіталу (у т.ч. доходів та витрат) не має розумної ділової мети, не має доцільності та виправданності. На думку фахівця, усі результати дослідження отримані фахівцем свідчать про наявність підстав вважати наведений правочин фіктивним та безтоварним у частині його виконання у кількості, як найменше, 359 909 кг, що складає 1983098,59 грн за ціною придбання меляси бурякової.».

Зміст Звіту свідчить про те, що наведені у ньому висновки ґрунтуються, зокрема, на документах, які ТОВ «Компанія «Астекс» долучило до позовної заяви у межах судової справи № 902/858/23 про стягнення з ТОВ «Таймковл», як правонаступника ДП «Юрковецький спиртзавод», заборгованості за договором купівлі-продажу № 01/04/21-М від 26.04.2021.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частина перша статті 76 ГПК України визначає, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із частиною першою статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зауважує, що оцінка доказів під час розгляду справи, відповідно до приписів процесуального законодавства, є прерогативою суду, а не фахівців у певній галузі.

Висновки, викладені у Звіті незалежного фахівця, за своїм змістом носять консультаційний характер та є лише суб`єктивною думкою фахівця. Такий Звіт не має заздалегідь встановленої сили для суду та не може вважатися допустимим доказом відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

За приписами статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже тягар доказування (доведення обставин справи) покладається законом на сторону, яка висуває певні вимоги або заявляє заперечення. В цьому випадку цей обов`язок позивач не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Варто зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

З огляду на встановлені судом обставини вчинення відповідачами дій щодо виконання договору № 01/04/21-М від 26.04.2021, тобто фактична передача товару та його часткова оплата, оспорюваний правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Позивачем жодними належними і допустимими доказами не підтверджено відсутності наміру створити правові наслідки на момент укладення спірного договору обома відповідачами, що також свідчить про відсутність ознак фіктивності оспорюваного правочину.

Всі інші доводи та міркування сторін не досліджуються судом, оскільки з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у цій справі та виникають при кваліфікації спірних відносин.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів статті 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до статей 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.09.2024.

Суддя О.В. Щоткін