03.09.2024Справа № 910/4101/24
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор"
про розподіл судових витрат
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор"
до Державного підприємства "Завод 410 ЦА"
про зобов`язання повернути майно
Суддя Борисенко І.І.
Секретар судового засідання Шилін Є.О.
представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Стенкор" (далі - ТОВ "Стенкор", позивач) до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (далі - ДП "Завод 410 ЦА", відповідач), у якому просить:
1) зобов`язати ДП "Завод 410 ЦА" повернути ТОВ "Стенкор" майно, що було передане за актом приймання-передачі ТЦМ № 110 від 05.12.2021:
2) зобов`язати ДП "Завод 410 ЦА" повернути ТОВ "Стенкор" майно, що було передане за актом приймання-передачі ТМЦ № 112 від 18.12.2021:
- БИ-2АЮ (ССП-2) блок (виріб №1132401, №0202469, №0114133) - 3 шт., Ф22.50.015 (ДКУ-17Р) Монтажний кронштейн з підсилювачем - 1 шт., 1122 сб.24 (1122Б) Узел крена - 1 шт., 1122 сб.25 (1122Б) Узел тангажа - 1 шт., 6X4.106.008 Корпус в сборе (УВИД-30-15) - 1 шт., Ф25.31.015 Блок скоростной - 1 шт.;
3) зобов`язати ДП "Завод 410 ЦА" повернути ТОВ "Стенкор" майно, що було передане за актом приймання-передачі ТМЦ № 114 від 19.01.2022:
- 4674А блок (виріб №202204331М) - 1 шт.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 позов ТОВ "Стенкор" про зобов`язання повернути майно задоволено повністю.

31.07.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ "Стенкор" про розподіл судових витрат на правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн. після ухвалення рішення у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" про розподіл судових витрат по справі призначено на 03.09.2024.

07.08.2024 в підсистему «Електронний суд» від представника заявника надійшло клопотання про розгляд заяви про розподіл судових витрат по справі без участі представника.

20.08.2024 в підсистему «Електронний суд» від представника відповідача по справі надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат.

У вказаних запереченнях представник відповідача зазначає, що вважає заявлений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги у сумі 20 000, 00 грн. завищеним, непропорційним та таким, що не відповідає критеріям реальності та розумності адвокатських витрат. Також у вказаних запереченнях відповідач просить суд відмовити в задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу або зменшити її розмір.

03.09.2024 в судове засідання з`явився представник відповідача по справі.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечив.

Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, щодо розподілу витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши надані суду докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2024 між Адвокатом Сухомлин Оленою Валентинівною ( далі - Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стенкор» ( далі - Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №22/03, відповідно до якого Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити винагороду (гонорар) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі, у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі.

Відповідно до п. 2.1.6 Договору, Адвокат має право вимагати сплати гонорару та компенсації фактичних витрат на надання правової допомоги в розмірі та в порядку, передбаченому Договором.

Відповідно до п. 2.2.5 Договору, Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату винагороду (гонорар) за надання правової допомоги в розмірі, порядку та строки окремо погоджені між Сторонами, та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі, у порядку та строки окремо погоджені між Сторонами.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору, гонорар є формою винагороди Адвоката за надання правової допомоги Клієнту. За правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2., 1.3 Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди Адвоката при наданні правової допомоги, перелік послуг, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами додатковими угодами до цього Договору.

Також в матеріалах справи міститься Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги №22/03 від 22 березня 2024, укладеного з ТОВ «Стенкор» - Розмір гонорару та порядок його оплати від 22.03.2024.

Відповідно до вказаного Додатку, сторони визначали вартість та порядок оплати правової допомоги (гонорару) Адвоката за надання правової допомоги Клієнту - ТОВ «Стенкор» за Договором №22/03 від 22 березня 2024.

Сторони узгодили, що оплата послуг здійснюється за фактом їх надання на підставі підписаного Сторонами Акту приймання-передачі наданої правової допомоги протягом тридцяти днів з моменту підписання акту або сплачується клієнтом наперед.

Також сторонами складено та підписано акт №18 приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №22/03 від 22.03.2024 року, копія якого надана до матеріалів справи, в якому зазначено обсяг наданих адвокатом послуг, вартість яких складає 20 000, 00 грн. та розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу.

В матеріалах заяви також міститься рахунок-фактура №240701 від 24.07.2024 на суму 20 000 із найменуванням «Надання правової допомоги по справі №910/4101/24 відповідно до акту №18 від 24.07.2024 року».

Представництво інтересів позивача у справі здійснювала адвокат Сухомлин Олена Валентинівна на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1286201 від 15.05.2024.

Підтвердженням того, що Сухомлин Олена Валентинівна є адвокатом свідчить свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія №2701 від 15.10.2012.

Наведені вище докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даному випадку суд враховує наступні критерії для визначення розміру витрат на правову допомогу: категорію справи (пов`язана із договірними правовідносинами); характер спірних відносин та значення справи для сторін; кількість наданих суду пояснень та доказів представником позивача; обсяг виконаної адвокатом роботи та витраченого часу під час підготовки позову; формування та викладення позиції представником позивача на кожний довід відповідача.

У той же час, суд приймає до уваги те, що обсяг виконаної адвокатом роботи під час розгляду справи не вимагав значних витрат часу та вмінь для формування правової позиції для кваліфікованого юриста; спір, що розглядався судом, не є складним. Кількість судових засідань та присутність у них сторін, також під час розгляду справи судом не проводились додаткові процесуальні дії.

Суд також враховує наведені відповідачем у клопотанні підстави для зменшення розміру адвокатських витрат та зауважує, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебували дві аналогічні справи ( 910/4097/24, 910/4101/24 ) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стенкор» до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про зобов`язання повернути майно, обидві справи мали майже ідентичні позовні заяви та в кожній із цих справ позивачем заявлялись вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, суд враховує наявність заперечень відповідача щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу.

Відповідно до позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 08.02.2022 у справі № 910/20792/20, при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатом таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому відповідно до позиції Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Тому, з метою дотримання критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом та заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, суд вважає за доцільне встановити розмір судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн. та покласти їх на відповідача, згідно зі ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 94; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.38; ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

У решті вимог заяви - відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.

(повний текст додаткового рішення складено та підписано 05.09.2024)

Суддя Борисенко І.І.