ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024м. ДніпроСправа № 904/874/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Губи К.С.

за позовом Фермерського господарства "Альянс", Харківська область, с. Роздільне

до Фізичної особи-підприємця Мовчан Олексія Володимировича, Дніпропетровська область, с. Гранітне

про стягнення 661 273,29 грн та зобов`язання повернути двигун

Представники:

від позивача: Доценко Н.В.;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Фермерське господарство "Альянс" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Мовчан Олексія Володимировича, в якій просить суд:

- стягнути з Фізичної особи-підприємця Мовчан Олексій Володимирович на користь Фермерського господарства Альянс попередню оплату за надання послуг за договором від 01.04.2023 № 9/23НП у розмірі 650 000,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 7168,20 грн та 3% річних у розмірі 4105,09 грн;

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Мовчан Олексія Володимировича повернути Фермерському господарству Альянс двигун RG6090L055811 (на комбайн № 269-68АХ).

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг № 9/23 НП від 01.04.2023.

Суд ухвалою від 01.03.2024 позовну заяву Фермерського господарства "Альянс" залишив без руху. Запропонував Фермерському господарству "Альянс" усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду платіжного документу, який підтверджує факт сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі (сплатити 12 947,10 грн) у строк до 15.03.2024 включно.

14.03.2024 до господарського суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2024 про залишення позовної заяви без руху. Разом із вказаною заявою позивач подав до суду платіжну інструкцію № 5298 від 12.03.2024 про сплату судового збору у розмірі 12 947,10 грн.

Суд ухвалою від 09.04.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання на 06.05.2024.

29.04.2024 позивач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Суд ухвалою від 29.04.2024 клопотання позивача задовольнив.

02.05.2024 відповідач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Суд ухвалою від 03.05.2024 клопотання відповідача задовольнив, ухвалив провести судове засідання у справі № 904/874/24 з Фізичною особою-підприємцем Мовчаном Олексієм Володимировичем в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

02.05.2024 відповідач подав до суду заяву щодо окремої ухвали суду.

02.05.2024 відповідач подав до суду заяву щодо відзиву, в якій зазначив: «замовник свої зобов`язання передбачені в договірних відносинах не виконав в повному обсязі, а з мотивування визначеним як заподіяння мені майнової шкоди (витрати на ремонтні роботи та закупівлю запчастин тощо) шляхом обману та зловживання довірою к виконанню умов договору в попередньою змовою з групою осіб (адвокат бухгалтер тощо) зловживаючи процесуальними правами звернулися до суду (так дешевше) з необґрунтованим договірними відношеннями позовом з метою затягнути виплату за умовами договору чим заподіяли мені заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману та зловживання моєю довірою на виконання умов договору чим заподіяли майнову шкоду у великих розмірах (заборгованість перед кредиторами, упущена вигода, розтрати на адвоката та правові послуги тощо)». У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

02.05.2024 відповідач подав до суду заяву щодо допиту свідка.

02.05.2024 відповідач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції, забезпечення якої просить доручити Третьому апеляційному адміністративному суду.

Суд ухвалою від 06.05.2024 у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Мовчана Олексія Володимировича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - відмовив.

В підготовче засідання 06.05.2024 з`явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився.

В судовому засіданні 06.05.2024 представник позивача заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Суд ухвалою від 06.05.2024 відклав підготовче засідання на 20.05.2024. Постановив провести судове засідання у справі № 904/874/24 з Фермерським господарством "Альянс" в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У своєму клопотанні від 02.05.2024 відповідач просить суд забезпечити проведення судових засідань в режимі відеоконференції, забезпечення яких просить доручити Третьому апеляційному адміністративному суду. Також відповідач подав аналогічне клопотання 08.05.2024.

Суд ухвалою від 08.05.2024 клопотання Фізичної особи-підприємця Мовчан Олексія Володимировича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задовольнив. Доручив Третьому апеляційному адміністративному суду забезпечити проведення відеоконференції за участю Фізичної особи-підприємця Мовчан Олексія Володимировича або його представника з Господарським судом Дніпропетровської області 20.05.2024.

В підготовче засідання 20.05.2024 з`явились представник позивача та відповідач.

В судовому засіданні 20.05.2024 представник позивача заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Суд ухвалою від 20.05.2024 продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів до 10.07.2024 включно. Відклав підготовче засідання на 03.06.2024. Постановив провести судове засідання у справі № 904/874/24 з Фермерським господарством "Альянс" в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

20.05.2024 відповідач подав до суду клопотання про трансляцію (надання дозволу та забезпечення трансляції) судових засідань у справі на YouTube канал Судова влада України.

Суд ухвалою від 03.06.2024 у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Мовчана Олексія Володимировича про трансляцію судових засідань у справі на YouTube канал Судова влада України - відмовив.

03.06.2024 позивач подав до суду заперечення.

В підготовче засідання 03.06.2024 з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 03.06.2024 представник позивача заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Суд ухвалою від 03.06.2024 відклав підготовче засідання на 19.06.2024. Постановив провести судове засідання у справі № 904/874/24 з Фермерським господарством "Альянс" в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

04.06.2024 відповідач подав до суду заяву про витребування у позивача статуту та дослідження його під час розгляду справи, також просить допитати в якості свідка керівника позивача Юркову Л.В.

04.06.2024 відповідач подав до суду клопотання, в якому просить при вирішенні питання щодо постановлення окремих ухвал дослідити матеріали справи та реєстр судових рішень.

В підготовче засідання 19.06.2024 з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 19.06.2024 представник позивача заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні сторони просили надати час для врегулювання взаємовідносин та підписання мирової угоди.

Враховуючи необхідність забезпечення участі сторін в засіданні та право на належний захист своїх прав в суді першої інстанції, для повного, об`єктивного та всебічного розгляду справ, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд вважав за необхідне розглянути позовну заяву у розумний строк та ухвалою від 19.06.2024 відклав підготовче засідання на 29.07.2024. Постановив провести судове засідання у справі № 904/874/24 з Фермерським господарством "Альянс" в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В підготовче засідання 29.07.2024 представники позивача та відповідача не з`явились. 29.07.2024 позивач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи необхідність забезпечення участі сторін в засіданні та право на належний захист своїх прав в суді першої інстанції, для повного, об`єктивного та всебічного розгляду справ, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд вважав за необхідне розглянути позовну заяву у розумний строк та ухвалою від 29.07.2024 відклав підготовче засідання на 05.08.2024.

05.08.2024 позивач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Суд ухвалою від 05.07.2024 клопотання позивача задовольнив.

В підготовче засідання 05.08.2024 з`явились представники позивача та відповідача.

05.08.2024 відповідач подав до суду клопотання, в якому просить суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій кримінальній справі.

Суд ухвалою від 05.08.2024 у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Мовчан Олексія Володимировича про зупинення провадження у справі - відмовив. Закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 26.08.2024.

15.08.2024 відповідач подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить суд частково скасувати судове рішення суду першої інстанції від 05.08.2024 в частині відмови в зупиненні провадження у справі.

Суд ухвалою від 16.08.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мовчан Олексія Володимировича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2024 у справі №904/874/24 повернув заявнику.

20.08.2024 відповідач подав до суду заяву про роз`яснення судового рішення.

20.08.2024 відповідач подав до суду заяву про виправлення описки.

20.08.2024 Фізична особа-підприємець Мовчан Олексій Володимирович подав до суду заяву про відвід судді, в якій просить суд: "З підстав інших ... обставин упередженості суді Мілєва І.В. при розгляді справи № 904/874/24, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді: зловживання впливом з мотиву отримання неправомірної вигоди під час розгляду справи, відвести зазначену від зазначеної справи".

Суд ухвалою від 21.08.2024 заявлений Фізичною особою-підприємцем Мовчаном Олексієм Володимировичем відвід судді Мілєвої І.В. у справі № 904/874/24 визнав необґрунтованим. Передав заяву про відвід на розгляд суду, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Суд ухвалою від 21.08.2024 у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Мовчана Олексія Володимировича про виправлення описки - відмовив.

Суд ухвалою від 21.08.2024 повернув заяву про роз`яснення судового рішення Фізичній особі-підприємцю Мовчану Олексію Володимировичу без розгляду.

Як вказано вище, суд ухвалою від 05.08.2024 закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 26.08.2024.

28.08.2024 справу № 904/874/24 було повернуто судді Мілєвій І.В.

Суд ухвалою від 28.08.2024 призначив розгляд справи по суті на 02.09.2024.

02.09.2024 в судове засідання представники позивача та відповідача не з`явились.

Суд ухвалою від 02.09.2024 відклав розгляд справи по суті на 04.09.2024.

02.09.2024 відповідач подав до суду заяву, в якій просить суд зупинити провадження у справі у зв`язку із розглядом апеляційної скарги.

04.09.2024 позивач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Ухвалою від 04.09.2024 клопотання задоволено.

04.09.2024 в судове засідання з`явився представник позивач, відповідач не з`явився.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2023 між Фермерським господарством "Альянс" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Мовчаном Олексієм Володимировичем (виконавець) було укладено договір про надання послуг № 9/23НП (далі - договір).

В порядку та на умовах, визначних цим договором, виконавець зобов`язується за завданням замовники здійснювати сервісне обслуговування та ремонт техніки замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги та використані запасні частини. Сервісне обслуговування включає наступні роботи: здійснення виконавцем регламентних (обов`язкових) робіт, передбачених в інструкції експлуатації; поточний та терміновий ремонт техніки, що здійснюється за заявкою замовника (п. 1.1. договору).

Сервісне обслуговування техніки, а також поточний та терміновій ремонт здійснюється з використанням запасних частин, які замовник придбаває у виконавця на умовах даного договору (п. 1.2. договору).

Обсяги, вартість, види робіт, а також інші суттєві умови їх здійснення узгоджуються додатково між сторонами (п. 1.3. договору).

Найменування, асортимент, кількість, ціна за запасні частини та матеріали, необхідні для надання послуг за даним договором, обумовлюються в погоджених сторонами відповідних актах виконаних робіт/сервісних звітах та виставлених рахунках до договору, які і його невід`ємною частиною (п. 2.1. договору).

У випадку відсутності на складі виконавця необхідних для виконання ремонту техніки замовника запасних частин, максимальний термін їх поставки, не перевищує 30 календарних днів з моменту внесення попередньої оплати замовником у розмірі 100% вартості запасних частин за відповідним рахунком з урахуванням п.2.3. та положень даного договору (п. 2.2. договору).

Ціна на запасні частини формується, виходячи з їх вартості в доларах США (в еквіваленті, по курсу, передбаченому цим договором) і встановлюється в українських гривнях, та вказується у відповідному акті виконаних робіт/сервісному звіті до договору та у відповідності до рахунку з автоматичним перерахуванням їх вартості. Сума вартості запасних частин, зазначена у акті виконаних робіт, розрахована із міжбанківського курсу продажу долару США, встановленого на інтернет-сайті http://www-udinform.com/, сформованого на 16:00 за Київським часом на дату, що передує даті укладання сторонами відповідного акту, збільшений на розмір збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні операцій з купівлі іноземної валюти. При цьому оплата запасних частин здійснюється в національній валюті України у відповідності до нижче наведеної формули за відрахуванням раніше здійснених платежів (п. 2.3. договору).

Замовник зобов`язаний здійснити повну оплату 100% вартості запасних частин у вигляді попередньої оплати впродовж 3 (трьох) календарних днів з моменту виставлення виконавцем рахунку. Розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України з урахуванням вимог п. 2.3. цього договору (п. 2.4. договору).

Замовник виплачує виконавцю вартість робіт у вигляді попередньої оплати у розмірі 100% їх вартості протягом трьох днів з моменту виставлення виконавцем рахунку на оплату (п. 3.1. договору).

У випадку, якщо остаточна вартість робіт, зазначена в акті виконаних робіт, перевищує розмір попередньої оплати, замовник здійснює остаточний розрахунок шляхом перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт (п. 3.1.1. договору).

Здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом здавання послуг виконавцем і використаними запасними частинами та приймання їх результатів замовником оформлюється актом виконаних робіт, який підписується повноважними представниками сторін (п. 3.2. договору).

Загальна сума даного договору визначається як сума вартості всіх запасних частин, матеріалів та робіт, наданих виконавцем замовнику в рамках цього договору (п. 3.3. договору).

Виконавиць зобов`язаний: за завданням замовника здійснити роботи, визначені цим договором; при неможливості в передбачений цим договором строк надати послуги, виконавець повідомляє про це замовника не пізніше ніж за 2 (два) дні до погодженої дати надання послуг у письмовій формі електронною поштою та/або факсом, та сторони погоджують нові строки для надання послуг, шляхом укладення додаткової угоди. При цьому до виконавця не можуть бути застосовані будь-які штрафні санкції (п. 4.1. договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п. 8.1. договору).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 01.04.2025, а відносно виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором - до повного їх виконання (п. 8.2. договору).

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 8.3. договору).

Якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до цього договору (п. 8.4. договору).

Позивач стверджує, що 17.05.2023 згідно умов укладеного договору відповідачу було передано на ремонт двигун RG6090L055811 (на комбайн № 269-68АХ) , 29.05.2023 на його електронну адресу від відповідача надійшов рахунок № 26 від 28.05.2023 на загальну суму 814 920,01 грн з ПДВ (т. 1 а.с. 9).

Платіжною інструкцією № 4541 від 28.08.2023 позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 650 000,00 грн, з призначенням платежу: «оплата за з/частини зг. рах. № 26 від 28.05.2023».

Позивач зазначає, що після оплати рахунку через 30 днів на електронну пошту відповідача позивачем було направлено акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 по 29.09.2023, але відповіді не було отримано. Відповідач не відповідав на відомі позивачу номери засобів зв`язку та не повідомляв про стан виконання робіт щодо ремонту переданого двигуна.

01.11.2023 позивач направив відповідачу вимогу № 189 від 31.10.2023 (т. 1 а.с. 11), в якій просив повідомити про стан виконаних робіт та дату готовності переданого двигуна. У разі неможливості виконати зобов`язання за укладеним договором вимагав негайно повернути переданий двигун та кошти у розмірі 650 000,00 грн.

В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної вимоги, позивач надав до суду копії опису вкладення та накладної Укрпошти (т. 1 а.с. 11-12), відповідно до яких вказаному поштовому відправленню присвоєно 13-символьний цифровий номер (штрихкодовий ідентифікатор) 562.

Відповідно до трекінгу Укрпошти поштове відправлення за № 562 було вручено отримувачу 06.12.2023 (т. 1 а.с. 13-14).

Однак, як зазначає позивач, відповідач станом на дату подання позовної заяви відповіді не надав, двигун та попередню оплату не повернув, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Предметом даного позову є стягнення з відповідача попередньої оплати та зобов`язання повернути двигун, у зв`язку із неналежним виконанням договору про надання послуг № 9/23 НП від 01.04.2023.

Позивач в позовній заяві посилається на положення щодо надання послуг та купівлю-продаж Цивільного кодексу України, зокрема на положення ст. 901 та ст..693 зазначеного кодексу.

Господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

З викладеного вбачається, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду, оскільки він укладений на ремонт техніки замовника та на виконання іншої роботи, зокрема, сервісного обслуговування, виконання регламентних робіт, тощо, з переданням її результату замовникові за актом.

Суд зауважує, що особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

У статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено завдання суду при здійсненні правосуддя та вказано, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У господарському процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus ). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При вирішенні спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема, в його мотивувальній і резолютивній частинах.

Тому обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з принципом jura novit curia неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) зроблено правовий висновок про те, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені в позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку із цим суд, з`ясувавши при розгляді справи, що позивач послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує в рішенні саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 у справі №633/408/18 вказала наступне: «У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально».

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Як вказано вище, позивач стверджує, що 17.05.2023 згідно з умовами укладеного договору відповідачу було передано на ремонт двигун RG6090L055811 (на комбайн № 269-68АХ).

Господарський суд зазначає, що будь-яких належних та достовірних доказів передачі позивачем відповідачу в ремонт спірного двигуна RG6090L055811 (на комбайн № НОМЕР_1 ), зокрема, акту прийому-передачі в ремонт або будь-якого іншого двостороннього документа, підписаного сторонами, який би засвідчував факт передачі позивачем відповідачу в ремонт саме спірного двигуна RG6090L055811 (на комбайн № НОМЕР_1 ) позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Господарський суд враховує, що відповідачем не заперечується факт отримання в ремонт від позивача двигуна, однак з огляду на наявність зареєстрованих кримінальних проваджень суд має підстави вважати вказаний факт недостовірним. До того ж, з пояснень відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, не вбачається, що ним отримано в ремонт саме спірний двигун RG6090L055811 (на комбайн № НОМЕР_1 ).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що укладеним сторонами договором не визначено строк виконання робіт.

Натомість, відповідно до п. 1.3. договору обсяги, вартість, види робіт, а також інші суттєві умови їх здійснення узгоджуються додатково між сторонами.

Виконавиць зобов`язаний при неможливості в передбачений цим договором строк надати послуги, виконавець повідомляє про це замовника не пізніше ніж за 2 (два) дні до погодженої дати надання послуг у письмовій формі електронною поштою та/або факсом, та сторони погоджують нові строки для надання послуг, шляхом укладення додаткової угоди. При цьому до виконавця не можуть бути застосовані будь-які штрафні санкції (п. 4.1. договору).

З аналізу п. 1.3. та 4.1. договору вбачається, що строк виконання робіт підлягає додатковому узгодженню між сторонами.

В той же час належні та достовірні докази узгодження сторонами строків виконання робіт з ремонту спірного двигуна RG6090L055811 (на комбайн № 269-68АХ) в матеріалах справи відсутні.

Також господарський суд зазначає, що відповідно до п. 2.4. договору замовник зобов`язаний здійснити повну оплату 100% вартості запасних частин у вигляді попередньої оплати впродовж 3 (трьох) календарних днів з моменту виставлення виконавцем рахунку. Розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України з урахуванням вимог п. 2.3. цього договору.

Замовник виплачує виконавцю вартість робіт у вигляді попередньої оплати у розмірі 100% їх вартості протягом трьох днів з моменту виставлення виконавцем рахунку на оплату (п. 3.1. договору).

З викладеного вбачається, що сторонами погоджена повна 100% передоплата вартості запасних частин та робіт у строк протягом трьох днів з моменту виставлення виконавцем відповідного рахунку на оплату.

Як зазначає позивач, 29.05.2023 на його електронну адресу від відповідача надійшов рахунок № 26 від 28.05.2023 на загальну суму 814 920,01 грн з ПДВ (т. 1 а.с. 9).

Однак, в порушення вимог п. 2.4. та 3.1. договору, позивач платіжною інструкцією № 4541 від 28.08.2023 сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 650 000,00 грн, з призначенням платежу: «оплата за з/частини зг. рах. № 26 від 28.05.2023», тобто майже через три місяці (замість трьох днів з моменту виставлення рахунку) та не в повному обсязі (650 000,00 грн замість 814 920,01 грн).

Причину/підстави неповної та несвоєчасної оплати виставленого рахунку позивачем жодним чином не обґрунтовано.

В той же час, господарський суд зазначає, що жодних доказів звернення відповідача до позивача із вимогою про доплату грошових коштів по виставленому рахунку, із повідомленнями про неможливість виконання робіт з підстав неповної оплати рахунку, чи про неможливість виконання робіт з будь-яких інших причин, у період з моменту отримання попередньої оплати до дати подачі до суду даного позову, відповідачем до суду не надано.

З викладеного вбачається, що після отримання від позивача попередньої оплати у розмірі 650 000,00грн відповідач про будь-які обставини неможливості виконання робіт не повідомляв, натомість у весь зазначений період вільно користувався грошовими коштами на власний розсуд, що свідчить про його недобросовісність.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ч. 2 ст. 846 Цивільного кодексу України).

01.11.2023 позивач направив відповідачу вимогу № 189 від 31.10.2023 (т. 1 а.с. 11), в якій просив повідомити про стан виконаних робіт та дату готовності переданого двигуна. У разі неможливості виконати зобов`язання за укладеним договором вимагав негайно повернути переданий двигун та кошти у розмірі 650 000,00 грн.

В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної вимоги, позивач надав до суду копії опису вкладення та накладної Укрпошти (т. 1 а.с. 11-12), відповідно до яких вказаному поштовому відправленню присвоєно 13-символьний цифровий номер (штрихкодовий ідентифікатор) 562.

Відповідно до трекінгу Укрпошти поштове відправлення за № 562 було вручено отримувачу 06.12.2023 (т. 1 а.с. 13-14).

Господарський суд зазначає, що вищезгадана вимога позивача не містить вимоги виконати роботи, а також дати граничного строку виконання робіт, натомість позивач просить повідомити про стан виконаних робіт та дату готовності переданого двигуна.

Повідомлення про відмову від договору відповідно до ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України вимога позивача також не містить.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що сторони, можливо, помилково тлумачать умови договору та діючого законодавства України, або ж недобросовісно користуються наданими їм правами.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, за відсутності належних та достовірних доказів передачі позивачем відповідачу в ремонт саме спірного двигуна RG6090L055811 (на комбайн № НОМЕР_1 ), за відсутності доказів узгодження сторонами строків виконання робіт з ремонту спірного двигуна, враховуючи відсутність вимоги щодо виконання робіт щодо ремонту спірного двигуна із встановленням строків, а також відсутності повідомлення про відмову від договору відповідно до ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України, враховуючи неповну та несвоєчасну оплату, позивачем належним чином не обґрунтовано і не доведено свої позовні вимоги.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України).

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України).

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, яка відображена у постанові від 03.09.2019 у справі № 917/1258/18.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів ст. 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 №18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес позивача (у даному випадку стосовно поверенення попередньої оплати та двигуна) має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 910/15567/17.

Отже, саме на Фермерське господарство "Альянс", як позивача, покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Однак, всупереч наведеному позивач не довів перед судом, яким чином було порушено зі сторони відповідача його права чи законні інтереси.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не надано належних та достовірних доказів, які свідчать про порушення його прав чи законних інтересів, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення попередньої оплати у розмірі 650 000,00 грн та зобов`язання повернути двигун RG6090L055811 (на комбайн № НОМЕР_1 ) недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Господарський суд зазначає, що враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Тому суд вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування учасників справи судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 4105,09 грн та інфляційні втрати у розмірі 7168,20 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 650 000,00 грн суд визнав необґрунтованими, то нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на вказану заборгованість також задоволенню не підлягають.

02.05.2024 відповідач подав до суду заяву щодо окремої ухвали суду, в якій просить суд: «постановити окрему ухвалу за якою зазначену надіслати прокурору для притягнення посадових осіб Фермерського господарства "Альянс" в змові з адвокатом до кримінальної відповідальності за ознаками ч.3 та ч. 5 ст. 190 КК - шахрайство - заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою та шахрайство, вчинене в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому. Постановити окрему ухвалу за якою зазначену надіслати до належного органу для позбавлення адвоката його ліцензії за зловживання процесуальними правами, участі в шахрайстві під час війни та грубе порушення конституційних прав громадян.».

Суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (ч. 1 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України).

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором (ч. 2 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України).

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України).

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно (ч. 6 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України).

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, який повинен надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено (ч. 11 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про постановлення окремої ухвали. Однак відповідач не позбавлений права самостійно звернутись з заявою до відповідних органів, якщо вбачає у діях позивача наявність порушення вимог чинного законодавства, або звернутися до суду за захистом своїх порушених прав чи законних інтересів.

02.05.2024 відповідач подав до суду заяву щодо допиту свідка, в якій просить суд: «по фактах викладених в позовної заяві позивача допитати в якості свідка замовника Фермерського господарства "Альянс"- Л.В. Юркова».

Показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка (ч. 1 ст. 88 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Господарського процесуального кодексу показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків (ч. 2 ст. 87 Господарського процесуального кодексу).

Свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти (ч. 1 ст. 89 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 87 Господарського процесуального кодексу показаннями свідків не можуть встановлювати, зокрема, обставини, які підтверджують факт погодження строку виконання робіт, передачі в ремонт спірного двигуна, а також інших обставин , що мають значення для вирішення даного спору, тощо. З огляду на викладене господарський суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про виклик свідка.

02.09.2024 відповідач подав до суду заяву, в якій просить суд зупинити провадження у справі у зв`язку із розглядом апеляційної скарги.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного чи касаційного провадження, якщо відповідно до підпункту 17.10 цього підпункту до суду апеляційної чи касаційної інстанції направляються всі матеріали справи (п. 17.12 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.10 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6 - 8, 10, 12 - 14, 17 - 21, 31 - 33 частини першої статті 255 цього Кодексу, чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються усі матеріали. В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи.

Подання апеляційних або касаційних скарг на ухвали суду першої або апеляційної інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, крім випадків, коли до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали справи. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню (п. 17.11 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

З поданої відповідачем заяви вбачається, що ним подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд частково скасувати судове рішення суду першої інстанції від 05.08.2024 в частині відмови в зупиненні провадження у справі.

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, виходячи із принципів статей 55, 129 Конституції України, ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України. Порядок здійснення господарського судочинства в Україні регламентується відповідним спеціальним законом Господарським процесуальним кодексом України, нормами якого, зокрема, визначено конкретні випадки можливості оскарження тих чи інших процесуальних документів суду.

Частиною 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України встановлений вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Системне тлумачення статті 255 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2024 суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі; закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Господарський суд зазначає, що у статті 255 Господарського процесуального кодексу України серед переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції, відсутня ухвала про відмову у зупиненні провадження у справі.

Частиною 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Таким чином, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2024 щодо відмови у зупиненні провадження у справі не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, оскільки ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2024 щодо відмови у зупиненні провадження у справі не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, то відповідно до п. 17.12 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у суду відсутній обов`язок зупинення провадження у справі в даному випадку. Таким чином заява відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, оскільки в даному випадку має місце зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, зокрема, подання ним явно необґрунтованих заяв і клопотань, а також враховуючи встановлену судом недобросовісність відповідача, господарський суд вважає за доцільне відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покласти на сторони в рівних частинах: на позивача 6473,55 грн (50%), на відповідача 6473,55 грн (50%).

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору у розмірі 6473,55 грн покласти на позивача.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мовчан Олексія Володимировича (52326, Дніпропетровська область, с. Гранітне, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Фермерського господарства "Альянс" (63450, Харківська область, с. Роздольне, вул. Молодіжна, буд. 1 - А, ідентифікаційний код 31374476) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6473,55 грн, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 04.09.2024

Суддя І.В. Мілєва