ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"02" вересня 2024 р. Справа№ 916/3725/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 (повний текст рішення складено 19.03.2024) (суддя Ващенко Т.М.)

у справі № 916/3725/21

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до ОСОБА_1

про стягнення майнової шкоди в розмірі 30264315,93 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі № 916/3725/21 позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30 264 315 (тридцять мільйонів двісті шістдесят чотири тисячі триста п`ятнадцять) грн 93 коп. майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 до Державного бюджету України 794500 (сімсот дев`яносто чотири тисячі п`ятсот) грн 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду від 27.02.2024 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

15.07.2024 матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі № 916/3725/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2024 передані колегії суддів у складі: Палій В.В. - головуючий суддя, судді Сибіга О.М., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №916/3725/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №916/3725/21.

Після надходження матеріалів справи з господарського суду першої інстанції, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 заяву суддів: Палія В.В., Кравчука Г.А., Сибіги О.М. про самовідвід від розгляду справи №916/3725/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №916/3725/21 задоволено; матеріали справи №916/3725/21 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

16.08.2024 до Північного апеляційного господарського суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження, в яких позивач просив відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у справі №916/3725/21.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №916/3725/21 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги з доданими до неї документами, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставку судового збору встановлено 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовну заяву у даній справі подано в 2021 році.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2021 року складає - 2270 грн.

З огляду на вищевикладені приписи Закону України «Про судовий збір» та вимоги скаржника, викладені в апеляційній скарзі, сума судового збору, яка повинна бути сплачена скаржником за подання даної апеляційної скарги, становить 680947,11 грн та розраховується наступним чином: 453964,74 грн (1,5% від оспорюваної суми, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) *150% (ставка судового збору при поданні апеляційної скарги) = 680947,11 грн.

Проте, жодних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги скаржником не надано, про що свідчить, зокрема, перелік додатків до апеляційної скарги, в якому відсутня вказівка щодо доказів сплати судового збору.

Разом з тим, в апеляційній скарзі міститься клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору до моменту прийняття рішення по справі. В обґрунтування зазначеного клопотання скаржник посилається на те, що за подання апеляційної скарги належить заплатити суму судового збору, яка становить 150% від суми судового збору, який належить заплатити в суді першої інстанції, тобто суму у розмірі 680946 грн. Вказана сума фізично не може бути сплачена скаржником, оскільки дохід скаржника за 2023 рік складає 57659,21 грн в період з серпня 2022 по січень 2023. Тобто сума судового збору не просто перевищує 5% від суми річного доходу, а й у декілька разів перевищує річний дохід скаржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 висловлена наступна правова позиція:

- у пункті 37 «З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення;

- у пункті 39 «Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена»;

- у пункті 41 «Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним».

Положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до відповідача - фізичної особи за наявності відповідної підстави, визначеної зазначеною нормою. (Пункти 61, 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 906/308/20).

З наведеного вбачається, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

Встановлення державою обов`язку щодо сплати судового збору за звернення до господарського суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду, у порядку та розмірі, що встановлені Законом України «Про судовий збір», є допустимим обмеженням скаржника у доступі до суду та не становить порушення гарантованого йому пунктом 1 статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» права на суд.

Суд зауважує, що Закон України «Про судовий збір» не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

З урахуванням зазначених рішень Європейського суду з прав людини, Верховний Суд, у постановах від 21.10.2022 у справі № 905/1059/21 та від 30.11.2022 у справі № 905/1060/21, зробив висновок, що скрутний майновий стан підтверджується відповідними доказами, які містять інформацію, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7 (ухвали Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 921/2/21(921/463/22), від 17.07.2023 у справі № 757/14112/20-ц, від 03.05.2022 у справі № 914/1147/20, від 10.11.2021 у справі № 922/1429/19, від 06.06.2021 у справі № 922/1775/19 та інші).

Таку ж правову позицію щодо доказів висловлено й в низці інших ухвал Верховного Суду, зокрема, від 26.04.2024 у справі № 910/5346/23, від 18.07.2024 у справі № 924/681/22.

Підставою для відстрочення сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо, які підтверджують у сукупності на визначений конкретний період майновий стан особи.

Натомість, скаржником, на підтвердження свого фінансового становища додано до апеляційної скарги довідку №2 від 22.02.2023, видану директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортекс-Фінанс», про те що ОСОБА_1 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фортекс-Фінанс» з 20.02.2019 та в період з 01.08.2022 по 31.01.2023 його дохід склав 57659,21 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 надіслано до суду 09.04.2024, а довідка №2 від 22.02.2023 містить інформацію про доходи скаржника з 01.08.2022 по 31.01.2023 та не охоплює доходи фізичної особи за весь рік, що передував року подання апеляційної скарги, тобто з 01.01.2023 по 31.12.2023.

Отже, надана ОСОБА_1 довідка №2 від 22.02.2023 сама по собі не може бути підставою для відстрочення його від сплати судового збору, оскільки він, у встановленому Законом порядку, не надав доказів на підтвердження того, що його майновий стан на день звернення з апеляційною скаргою перешкодив йому сплатити судовий збір у встановлених законодавством порядку і розмірі.

Також Північний апеляційний господарський суд звертає увагу скаржника, що наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і в строки, покладається на особу, яка подає скаргу.

З огляду на викладене, суд, оцінивши доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору, та довідку №2 від 22.02.2023, надану на підтвердження майнового стану, з огляду на відсутність інших документів, які б свідчили, що розмір судового збору (680947,11 грн) перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржника за попередній календарний рік, дійшов висновку про те, що скаржником не вжито всіх можливих заходів задля доведення розміру доходу.

Отже, у клопотанні скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі №916/3725/21 суд відмовляє, що не позбавляє особу права на звернення до суду з відповідним клопотанням разом з поданням належних і допустимих доказів на підтвердження умов, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», для відстрочення сплати судового збору у строки і порядку, передбаченими ГПК України, до закінчення строку, передбаченого в цій ухвалі.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду у справі №921/136/23, викладеній в ухвалі від 09.08.2024.

Крім того, ч.ч. 1, 2 ст. 256 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення ухвалено 27.02.2024, повний текст рішення складено 19.03.2024.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 256 ГПК України, останнім днем двадцятиденного строку на оскарження рішення місцевого господарського суду є 08.04.2024.

ОСОБА_1 звернулось з апеляційною скаргою 09.04.2024, тобто з пропуском встановленого ст. 256 ГПК України двадцятиденного строку.

Колегією суддів встановлено, що скаржником не подано клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги, не міститься даного клопотання й в тексті апеляційної скарги.

Водночас в апеляційній скарзі скаржником зазначено, що «повний текст рішення був складений 19.03.2024, а відповідачем отримано 21.03.2024».

Проте, повідомлення про отримання копії оскаржуваного рішення 21.03.2024 не може бути розцінено судом як клопотання про поновлення порушеного строку подачі апеляційної скарги, оскільки не містить заяви особи про поновлення строку.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлених законом, у цьому разі ГПК України.

Права господарського суду при вирішенні питання, що виникають у зв`язку із поновленням пропущеного процесуального строку, унормовуються процесуальним законодавством, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Визначений законодавцем двадцятиденний строк подання апеляційної скарги є процесуальним строком, який може бути поновлений відповідно до ст. 256 ГПК України у разі визнання апеляційною інстанцією поважності причин такого пропуску. Водночас, законодавець визначив, що вирішення питання про відновлення пропущеного процесуального строку можливе лише за наявності відповідного клопотання скаржника. Поновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини його пропуску. Для поновлення строку подачі апеляційної скарги, при зверненні з відповідним клопотанням, заявнику необхідно обґрунтувати поважність пропуску строку з посиланням на конкретні обставини, які підтверджуються відповідними доказами. Отже, апеляційна інстанція позбавлена можливості поновити пропущений процесуальний строк подання апеляційної скарги за власною ініціативою, за відсутності такого клопотання.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Клопотання про поновлення процесуального строку має містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Таким чином, подана апеляційна скарга не відповідає приписам ст. 258 ГПК України, яка встановлює вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (ч. 2 ст. 260 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

Згідно з ч. 3, 4 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Оскільки у клопотанні скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі №916/3725/21 суд відмовляє, та до апеляційної скарги не додано клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги (з відповідним обґрунтуванням та доказами), така скарга не відповідає вимогам, визначеним ст. 258 ГПК України, і підлягає залишенню без руху із встановленням строку на усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 174, 234, 235, 258, 260 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі № 916/3725/21 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася з апеляційною скаргою; якщо протягом десяти днів з дня вручення ухвали скаржником не буде подано заяву про поновлення строку або вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська