ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/1707/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків
до 3 - я особа, яка не Харківського квартирно-експлуатаційного управління, м. Харків , заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1
про стягнення 18 822,96 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (надалі - Позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області 17 травня 2024 року із позовною заявою про стягнення з Харківського квартирно-експлуатаційного управління (надалі - Відповідач) загальної суми заборгованості у розмірі 18 822,96 грн (де:

- заборгованість за спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 62051 від 03.03.2024 за період січень 2022 року, лютий 2022 року у сумі 14 324, 02 грн.;

- заборгованість по нарахованим 3% річних у сумі 910, 93 грн;

- заборгованість по нарахованим інфляційним втратам у сумі 3 588,01 грн), а також суму судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою від 21.05.2024 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі №922/1707/24, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з абз.1 ч.6 ст.6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Позивач та Відповідач належать до осіб, які в силу ст.6 ГПК України зобов`язані зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Відтак, для надання можливості сторонам скористатися своїми процесуальними правами відповідно до ст. 167 та ст. 251 - 252 ГПК України, суд, з направив на адреси зареєстрованих Електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд ЄСІТС сторін ухвалу суду про відкриття провадження по справі № 922/1707/24 від 21.05.2024.

Щодо третьої особи, судом здійснені заходи по належному повідомленню стосовно відкриття провадження у справі та для надання можливості останньому скористатися своїми процесуальними правами, суд з використанням установи поштового зв`язку АТ "Укрпошта", направив на адресу третьої особи ухвалу суду про відкриття провадження по справі № 922/1707/24 від 21.05.2024 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.

Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Згідно з ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Разом з тим, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Проте, Господарський суд Харківської області продовжує здійснювати правосуддя.

Згідно з ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, відповідно до Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Наказом Голови Верховного Суду від 04.03.2022 також визначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Отже, виходячи з нормативних актів, які були прийняті, режим роботи кожного конкретного суду визначається окремо, з урахуванням ситуації, що склалась у регіоні, суд у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, оперативно приймає рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ при цьому уникаючи надмірного формалізму.

Також Суд звертає увагу на те, що розумність строків розгляду справи судом є одним із основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував на необхідність дотримання принципу розумності тривалості провадження.

Так, у рішення "Вергельський проти України" ЄСПЛ вказав, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів.

На підставі вищевикладеного, суд звертає увагу, що враховуючи наявність загрози, у зв`язку зі збройною агресією збоку рф, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, постійні тривоги, які впливають на виготовлення процесуальних документів, наявної беззаперечної та відкритої інформації щодо постійних обстрілів міста Харкова та Харківської області (керованими боєприпасами, КАБ, С-300 та інш., що може повністю покривати місто Харків, будь-який район, навіть населені пункти Харківської області), відсутність електроенергії у зв`язку з пошкодженням обладнання, після масованих ракетних обстрілів росії (майже знищено всі основні енергетичні об`єкти, які живлять місто) суд був вимушений вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи встановленого ст. 248 ГПК України, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового розгляду справи.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Суд зазначає, що ним були здійснені заходи щодо належного повідомлення всіх учасників процесу стосовно розгляду справи та надання до суду відповідних доказів, заперечень (за наявності), щодо вказівки на незгоду з будь-якою із обставин викладених у вимогах сторони процесу.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, оскільки судом вчинені всі необхідні визначені процесуальним законом вимоги щодо повідомлення сторін, суд визнає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, як того вимагають приписи ст. ст.120, 242 ГПК України, однак не скористався своїми правами на подання відзиву на позов та участь у судовому засіданні.

Крім того, господарський суд зазначає, що учасники процесу не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, вбачається, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Так, Відповідачем було надано відзиві (вх. № 15058) у якому проти позовних вимог заперечує у повному обсязі та просить суд відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову Відповідач вказує на те, що Харківське КЕУ є неприбутковою установою, тобто утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету. Всі витрати такої установи узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування такої установи, для чого складається кошторис, в який вносяться всі статті витрат. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином Харківське КЕУ фінансуються виключно з Держбюджету. Стаття 51 Бюджетного кодексу зазначає, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Невиконання відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги сталося внаслідок недостатку бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Відповідач вказує на те, що після початку повномасштабної воєнної агресії, введення воєнного стану, продовжує виконувати свій обов`язок, щодо забезпечення оборони Держави Україна шляхом забезпечення функціонування військових частин (організує постачання та зведення укріплень, наметових містечок, казарм, обладнання для проживання військовослужбовців) та установ Міністерства оборони України на території Харківської області.

Харківське КЕУ не виконало своїх зобов`язання за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №62051 від 03.03.2021 через недостатні бюджетні асигнування. Відповідач зазначає, що в його діях не вбачається вини, а отже він повинен бути звільнений від відповідальності, у тому числі щодо безпідставного нарахування 3% річних та інфляційних витрат, де Позивач намагається цим самим покарати, за незалежні від Відповідача обставини.

Відповідач просить суд при винесенні рішення, врахувати той факт, що об`єктами електропостачання є гуртожиток, а отже в зв`язку з заборгованістю мешканців за спожиту електричну енергію перед Харківським КЕУ, у останнього відсутня можливість оплачувати своєчасно рахунки за використану електричну енергію мешканцями гуртожитку.

Позивачем було подано відповідь на відзив (вх. №15227), де не погоджується з аргументами Відповідача. Зокрема, вказує на те, що відповідно до діючого законодавства України та практики Європейського Суду з прав людини, відсутність бюджетного фінансування коштів не є підставою для звільнення Відповідача від відповідальності за порушення перед Позивачем зобов`язання зі сплати заборгованості за договором, незважаючи на те, що стало причиною відсутності у Відповідача необхідної суми грошей (об`єктивні обставини чи суб`єктивна недбалість), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. На підставі викладеного, затримка фінансування не виправдовує бездіяльність Відповідача і не є підставою для звільнення Харківського КЕУ від відповідальності щодо сплати нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.

Третьою особою надано до суду письмове пояснення (вх. №15407), у якій зазначено, що відповідно до Додаткової угоди від 26.05.2008 до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №62051 від 01.09.2006, де Споживачем є третя особа, а Відповідач - Платником. Згідно вказаної додаткової угоди плату за надання послуг здійснює Платник, тобто Харківське квартирно-експлуатаційне управління. Також, третя особа зазначає, що у додатковій угоді сторони передбачили строк дії, тобто чинна до 24.04.2024.

З боку Позивача подано додаткові пояснення (вх. №15744) щодо письмового пояснення третьої особи. Так, Позивач зазначає, що у зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 (далі Закон), з 01.01.2019 ПрАТ Харківенергозбут є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 26.10.2018 № 1268. ПрАТ Харківенергозбут, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. До 01.01.2019 функцію з розподілу електричної енергії та функцію постачання електричної енергії здійснювало Акціонерне товариство «Харківобленерго» (далі АТ «Харківобленерго»). До 24 квітня 2024 року розподіл електричної енергії для Військової частини НОМЕР_1 здійснювало АТ «Харківобленерго».

Відповідно до ст. 4 Закону України Про ринок електричної енергії учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. А тому, 03 березня 2021 року між Позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 було укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 62051. Споживачем по даному договору є Військова частина НОМЕР_1 , а Платником Харківське квартирно-експлуатаційне управління, відповідно до укладеного 13.05.2021 року між Позивачем та Відповідачем Договору про закупівлю електричної енергії № 155.

Таким, чином предметом спору по даній справі є заборгованість, яка виникла внаслідок порушення Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №62051 від 03.03.2021. Позивач не спростовує посилання третьої особи на Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та зазначає щодо його розірвання з 24 квітня 2024 року, проте зазначає, що період заборгованості за спожиту електричну енергію по даній справі є січень-лютий 2022 року. У даний період функцію з розподілу здійснювало АТ Харківобленерго.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд установив такі обставини.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється учасниками справи, що В/Ч НОМЕР_1 приєдналася до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №62051 від 03.03.2021 на умовах Комерційної пропозиції №2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів (Комерційна пропозиція № 2). Так, 13.05.2021 між ПрАТ Харківенергозбут (Постачальник) та Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (Платник) укладено Договір про закупівлю електричної енергії № 155, відповідно до п. 1.1 якого, Учасник (Постачальник) постачає електричну енергію (код за ДК 021:20-5 електрична енергія) (Постачання електричної енергії для населення), як різновид товару для забезпечення потреб Замовника, а Замовник оплачує Учаснику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг згідно переліку, до якого увійшла Військова частина НОМЕР_1 (Споживач). З переліку вбачається, що Платником за Договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 62051 з 03.03.2021 є Харківське квартирно-експлуатаційне управління (Відповідач).

Відповідно до п. 1.1 умов Договору про закупівлю електричної енергії № 155 Замовник оплачує Учаснику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 62051 з 03.03.2021. Всі умови зазначеного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (ПУП) залишаються чинними та обов`язковими для виконання їх Сторонами. В разі виникнення спірних питань між умовами цього договору та умовами Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (ПУП) пріоритет має Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (№ 62051 від 03.03.2021).

04 січня 2022 року було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору про закупівлю електричної енергії №155, одним із предмету якої є продовження строку дії Договору про закупівлю електричної енергії №155 до 31.03.2022. Порядок розрахунків за Договором № 62051 визначається відповідно до Комерційної пропозиції № 2. Відповідно до п. 5.8 Договору № 62051 розрахунковий період за цим Договором є календарний місяць. Пунктом 5.9 та п. 5.13 Договору № 62051 передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника. Споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через Постачальника. Умовами п. 3 Комерційної пропозиції №2 передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється Споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті Призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані Споживачем за електричну енергію, Постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується Споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду.

Також п. 4 Комерційної пропозиції № 2 встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається Споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем.

Рахунки на оплату надаються у відповідних структурних підрозділах Постачальника. В разі неотримання Споживачем рахунків Постачальник направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

Відповідно до п. 5.10 Договору № 62051 оплата рахунка Постачальника має бути здійснена Споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

Крім того, Споживач у відповідності до п. 6.2 Договору № 62051, зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго Відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункових періодів, сформовано рахунки за електричну енергію за період з березня 2021 року по лютий 2022 року станом на 01.02.2024:

за березень 2021 року на суму разом з ПДВ 11 086,32 грн. Відповідачем за березень 2021 року спожито 6 599 кВт*год. Рахунок за березень 2021 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2021 року отримано уповноваженою особою 07.04.2021. Строк оплати рахунку до 21.04.2021. Рахунок не сплачено. 24.05.2021 Споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за березень 2021 року на суму 11 086,32 грн. згідно з платіжною інструкцією №313 від 24.05.2021 та копією Реєстру проведення оплат Харківським.

за квітень 2021 року на суму разом з ПДВ 12 243,84 грн. Відповідачем за квітень 2021 року спожито 7 288 кВт*год. Рахунок за квітень 2021 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2021 року отримано уповноваженою особою 06.05.2021. Строк оплати рахунку до 21.05.2021. Рахунок не сплачено. 24.05.2021 Споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за квітень 2021 року на суму 12 243,84 грн. згідно з платіжною інструкцією №313 від 24.05.2021 та копією Реєстру проведення оплат.

за травень 2021 року на суму разом з ПДВ 10 834,32 грн. Відповідачем за травень 2021 року спожито 6 449 кВт*год. Рахунок за травень 2021 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за травень 2021 року отримано уповноваженою особою 04.06.2021. Строк оплати рахунку до 18.06.2021. Рахунок не сплачено. 22.06.2021 Споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за травень 2021 року на суму 10 834,32 грн. згідно з платіжною інструкцією №403 від 22.06.2021 та копією Реєстру проведення оплат.

за червень 2021 року на суму разом з ПДВ 8 638,56 грн. Відповідачем за червень 2021 року спожито 5 142 кВт*год. Рахунок за червень 2021 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за червень 2021 року отримано уповноваженою особою 06.07.2021. Строк оплати рахунку до 20.07.2021. Рахунок не сплачено. 03.09.2021 Споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за червень 2021 року на суму 8 638,56 грн. згідно з платіжною інструкцією №570 від 03.09.2021 та копією Реєстру проведення оплат.

за липень 2021 року на суму разом з ПДВ 8 982,96 грн. Відповідачем за липень 2021 року спожито 5 347 кВт*год. Рахунок за липень 2021 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за липень 2021 року отримано уповноваженою особою 05.08.2021. Строк оплати рахунку до 19.08.2021. Рахунок не сплачено. 03.09.2021, 21.09.2021, 21.10.2021, 12.11.2021 Споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за липень 2021 року на загальну суму 8 982,96 грн. згідно з платіжними інструкціями №570 від 03.09.2021, №602 від 21.09.2021, №650 від 21.10.2021, №695 від 12.11.2021 та копіями Реєстрів проведення оплат.

за серпень 2021 року на суму разом з ПДВ 10 021,20 грн. Відповідачем за серпень 2021 року спожито 5 965 кВт*год. Рахунок за серпень 2021 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2021 року отримано уповноваженою особою 06.09.2021. Строк оплати рахунку до 20.09.2021. Рахунок не сплачено. 12.11.2021, 22.12.2021 Споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за серпень 2021 року на загальну суму 10 021,20 грн. згідно з платіжними інструкціями №695 від 12.11.2021, №797 від 22.12.2021 та копіями Реєстрів проведення оплат.

за вересень 2021 року на суму разом з ПДВ 7 938,00 грн. Відповідачем за вересень 2021 року спожито 4 725 кВт*год. Рахунок за вересень 2021 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за вересень 2021 року отримано уповноваженою особою 06.10.2021. Строк оплати рахунку до 22.10.2021. Рахунок не сплачено. 22.12.2021 Споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за вересень 2021 року на суму 7 938,00 грн. згідно з платіжною інструкцією №797 від 22.12.2021 та копією Реєстру проведення оплат.

за жовтень 2021 року на суму разом з ПДВ 8 445,36 грн. Відповідачем за жовтень 2021 року спожито 5 027 кВт*год. Рахунок за жовтень 2021 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2021 року отримано уповноваженою особою 05.11.2021. Строк оплати рахунку до 19.11.2021. Рахунок не сплачено. 22.12.2021, 09.02.2022 Споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за жовтень 2021 року на загальну суму 8 445,36 грн. згідно з платіжними інструкціями №797 від 22.12.2021, №26 від 09.02.2022 та копіями Реєстрів проведення оплат.

за листопад 2021 року на суму разом з ПДВ 8 796,48 грн. Відповідачем за листопад 2021 року спожито 5 236 кВт*год. Рахунок за листопад 2021 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за листопад 2021 року отримано уповноваженою особою 07.12.2021. Строк оплати рахунку до 21.12.2021. Рахунок не сплачено. 09.02.2022 Споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за листопад 2021 року на суму 8 796,48 грн. згідно з платіжною інструкцією №26 від 09.02.2022 та копією Реєстру проведення оплат.

за грудень 2021 року на суму разом з ПДВ 14 988,96 грн. Відповідачем за грудень 2021 року спожито 8 922 кВт*год. Рахунок за грудень 2021 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за грудень 2021 року отримано уповноваженою особою 10.01.2022. Строк оплати рахунку до 20.01.2022. Рахунок не сплачено. 09.02.2022, 14.02.2022 Споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за грудень 2021 року на загальну суму 14 988,96 грн. згідно з платіжними інструкціями №26 від 09.02.2022, №52 від 14.02.2022 та копіями Реєстрів проведення оплат.

за січень 2022 року на суму разом з ПДВ 10 730,16 грн. Відповідачем за січень 2022 року спожито 6 387 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за січень 2022 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2022 року отримано уповноваженою особою 07.02.2022 . Строк оплати рахунку до 21.02.2022. Рахунок не сплачено. 14.02.2022 Споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за січень 2022 року на суму 10 730,16 грн. згідно з платіжною інструкцією №52 від 14.02.2022 та копією Реєстру проведення оплат. Наразі заборгованість за спожиту електричну енергію за січень 2022 року складає суму 9 824,98 грн.

за лютий 2022 року на суму разом з ПДВ 4 499,04 грн. Відповідачем за лютий 2022 року спожито 2 678 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за лютий 2022 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2022 року направлено засобами поштового зв`язку 11.11.2023.Строк оплати рахунку до 28.11.2023. Рахунок не сплачено.

Копія Наказу Військової частини НОМЕР_1 №530 від 28.12.2018 щодо призначення відповідальних осіб на отримання рахунків, актів приймання-передачи, актів звіряння, та іншої документації від ПрАТ Харківенергозбут додається до позовної заяви.

Копія витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 №121 Про організацію експлуатації електроустановок та попередження електротравматизму у військовій частині НОМЕР_1 у 2023 році додається до позовної заяви.

Слід зазначити, що предметом спору є заборгованість за спожиту електричну енергію за період січень-лютий 2022 року. Рахунки за період з березня 2021 року по грудень 2021 року вказані для пояснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Станом на 01.02.2024 сума заборгованості за спожиту електричну енергію по Договору № 62051 за період з січень-лютий 2022 року складає 14 324,02 грн. Слід зазначити, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (п. 9.1 Договору № 62051).

Умовою п. 7 Комерційної пропозиції №2 передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 цієї комерційної пропозиції Постачальник нараховує за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки. 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у окремому розрахунковому документі окремими рядками та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання Споживачем.

ПрАТ «Харківенергозбут» як Постачальник, виконав свої зобов`язання по Договору у повному обсязі, проте Відповідачем умови Договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені Договором строки не виконано, внаслідок чого Відповідачу нараховано 3% річних та інфляційні втрати, що станом на 01.02.2024 року становить 4 498,94 грн., з яких: 910,93 грн. 3% річних та 3 588,01 грн. інфляційні втрати.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом Верховенства права та права на судовий захист, уникаючи принципу надмірного формалізму, та усуваючи підстави для використання правового пуризму суд керується наступним.

На підставі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 Господарського кодексу України.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Загальні положення про договір визначені статям 626-637 ЦК України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649, 651-654 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 205 ЦКУ правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Щодо позову в частині стягнення інфляційних та річних, суд зазначає.

Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачем не спростовано доводів Позивача щодо прострочення виконання своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості за спожиту електроенергію протягом березня, травня 2023, що підтверджується матеріалами справи, а отже Позивач скористався своїм правом на нарахування інфляційних та 3% річних за таке прострочення.

Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок річних, суд констатує, що його здійснено арифметично вірно. Перевірка розрахунку інфляційних та річних судом здійснювався за допомогою інструменту Юридичний калькулятор (https://calc.sitebuy.pro/).

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК).

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Харківського квартирно-експлуатаційного управління (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (адреса: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10; ) загальну суму заборгованості у розмірі 18 822,96 грн (де: - заборгованість за спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 62051 від 03.03.2024 за період січень 2022 року, лютий 2022 року у сумі 14 324, 02 грн.; - заборгованість по нарахованим 3% річних у сумі 910, 93 грн; - заборгованість по нарахованим інфляційним втратам у сумі 3 588,01 грн), а також суму судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "02" вересня 2024 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду з урахуванням положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін