УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

09.09.2024Справа № 910/10850/24

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши матеріали позовної заяви Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради, м.Чернігів

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Технова», м.Київ

до відповідача 3: Акціонерного товариства «Державний ощадний банк», м.Київ

про недійсними договорів та стягнення 38 742 321,87 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Технова», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про:

- визнання недійсним договору про переведення боргу від 03.10.2023 № 23-ПБ-6522, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (первісний боржник), Комунальним підприємством «Теплокомуненерго» Чернігівської міської (новий боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (кредитор), про переведення первісним боржником на нового боржника боргу, який виник у первісного боржника перед кредитором за договором постачання природного газу від 01.06.2021 №8420-НГТ-39;

- визнання недійсним договору про договірне списання № 1 від 09.10.2023, що укладений між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк», Комунальним підприємством «Теплокомуненерго» Чернігівської міської, Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради коштів у сумі 38 742 321, 87 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірні договори суперечать Конституції України, Цивільному кодексу України, Закону України «Про теплопостачання», вчинені Комунальним підприємством «Теплокомуненерго» Чернігівської міської під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах (статті 203, 215, 233 Цивільного кодексу України). Такими правочинами порушене право власності позивача, право на вільне укладення договорів.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд зазначає наступне.

За приписами ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, всупереч викладеного, у позовній заяві не визначено обставин, якими позивач обгурунтовує позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради коштів у сумі 38 742 321, 87 грн, а також не надано доказів, що підтверджують вказані обставини.

Статтею 164 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.

Наразі, суд зазначає, що позивачем заявлено позовні вимоги про визнання двох договорів недійсними та стягнення 38 742 321,87 грн, тобто, дві не майнові вимоги та одну майнову.

Отже, при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно було бути сплачено судовий збір на загальну суму 584 190,83 грн. (3028+3028+581 134,83).

Проте, до позовної заяви додано лише платіжну інструкцію №1445 від 23.05.2024 про сплату судового збору в сумі 6056 грн.

Отже, позовна заява не відповідає і приписам ст.164 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу, що згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в Господарському процесуальному кодексі України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Отже, виходячи з вищевикладеного у сукупності полягає, що позовна заява Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради не відповідає приписам ст.ст.162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 164, 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради.

2. Надати позивачу строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків у позовній заяві шляхом:

- надання доказів доплати Комунальним підприємством «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради судового збору в сумі 581 134,83 грн;

- наведення обставин, якими позивач обгурунтовує позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради коштів у сумі 38 742 321, 87 грн, а також надання доказів, що підтверджують вказані обставини.

4. Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Князьков