ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/611/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Андрощук О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Кімак З.К. - довіреність №40/10 від 04.01.2024;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Катюхи Наталії Володимирівни

про стягнення 324660,49 грн

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулося до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Катюхи Наталії Володимирівни 324660,49 грн боргу за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по серпень 2023 року.

Ухвалою від 07.06.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 08.07.2024.

24.06.2024 до суду повернулась неврученою у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою копія ухвали від 07.06.2024, що направлялася на адресу відповідача.

У засіданні суду 08.07.2024 представник позивача подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів часткової сплати боргу відповідачем, а саме: копії платіжної інструкції від 19.06.2024 на суму 50000,00 грн та копії платіжного доручення №121 від 23.12.2021 на суму 7933,43 грн і повідомила про намір відповідача сплатити заборгованість у повному обсязі.

Протокольною ухвалою від 08.07.2024 суд відклав розгляд справи на 06.08.2024.

23.07.2024 до суду від представника позивача надійшли:

- заява про перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з перебуванням представника позивача у відпустці.

- письмове пояснення по справі;

- заява про зменшення розміру позовних вимог на 5877,96 грн, у зв`язку з допущенням арифметичної помилки в розрахунку заборгованості відповідача. Вказана заява не приймається судом до розгляду, оскільки всупереч вимогам п.2 ч.2 ст.46 ГПК України вона була подана після першого судового засідання у справі.

Враховуючи заяву представника позивача, ухвалою від 06.08.2024 суд відклав розгляд справи на 03.09.2024, з урахуванням ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

16.08.2024 до суду повернулась неврученою у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою копія ухвали від 06.08.2024, що направлялася на адресу відповідача.

Представник позивача у засіданні суду подала клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати відповідачем 09.08.2024 заборгованості у розмірі 50000,00 грн. Просила врахувати, що під час звернення з позовом до суду позивачем було неправильно визначено суму заборгованості відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії - 324660,49 грн замість 318782,53 грн, у зв`язку з допущеною арифметичною помилкою в розрахунку, а також те, що під час розгляду справи відповідач частково сплатила заборгованість у розмірі 100000,00 грн, у зв`язку з чим представник позивача підтримала позовні вимоги у розмірі 218782,53 грн заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не прибув, відзив на позовну заяву не подав.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що адреса відповідача відповідає вказаній у позовній заяві (а.с. 60).

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що поштова кореспонденція направлялася відповідачу, відповідно, за його адресою, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Також суд враховує, що всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація якого має загальний доступ.

Водночас судом взято до уваги, що саме адресат наділений правом отримувати вчасно адресовану йому поштову кореспонденцію і несе відповідні ризики неналежної реалізації цього права та не повідомлення про зміну свого місцезнаходження, якщо таке має місце.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а надання письмового відзиву, відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, є правом відповідача а не його обов`язком, суд вважає, що неявка його представника та неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради надає послуги з централізованого опалення відповідно до умов, визначених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання" та "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830.

Як зазначає позивач, в КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок №1543П на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 .

Вказує, що за відповідачем на праві приватної власності зареєстровано нежиле приміщення загальною площею 238,5 кв.м. за адресою: Житомирська область, м. Житомир, вул. Довженка, буд. 64, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.48-49), яке забезпечується послугами постачання теплової енергії, що надає Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради.

Позивач вказав, що за період з листопада 2021 року по серпень 2023 року у відповідача утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 324660,49 грн, що підтверджується відповідними рахунками та розрахунком позовних вимог.

08.05.2024 позивач на адресу Фізичної особи-підприємця Катюхи Наталії Володимирівни направив вимогу №1778/10 від 30.04.2024 щодо погашення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 324660,49 грн (а.с. 18-22), яка була залишена відповідачем без відповіді та без задоволення, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Матеріали справи не містять відзиву чи будь-якої іншої заяви відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Водночас позивач надав до суду докази сплати відповідачем після відкриття провадження у справі заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 100000,00 грн.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли з приводу надання послуг з постачання теплової енергії на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води №1543 від 01.10.2012 (а.с.11-14), який вважається достроково припиненим з 01.11.2021 (дати набрання чинності новим договором).

Так, постановами Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021 та №1023 від 08.09.2021 внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги" договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначеними постановами.

Суд встановив, що на офіційному вебсайті КП "Житомиртеплокомуненерго" ЖМР за покликанням https://tke.org.ua/2009-2/ опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021, який відповідає типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту опублікування позивачем цього договору, Типовий індивідуальний договір між позивачем та відповідачем вважається укладеним з 01.11.2021.

Так, відповідно до п.1 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті підприємства за адресою: www.tke.org.ua (п.2 договору).

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги (п.4 договору).

Відповідно до п.5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Згідно зі ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За змістом статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач (індивідуальний споживач) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №348014342 від 26.09.2023 (а.с.48-49) право власності на нежиле приміщення загальною площею 238,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , належить Катюсі Наталії Володимирівні, дата внесення запису - 16.01.2008.

Тобто, у спірний період, за який позивач просить стягнути заборгованість (з листопада 2021 по серпень 2023 року), відповідач був власником зазначеного нежитлового приміщення згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; запис про скасування державної реєстрації його права власності не внесено у встановленому законом порядку.

Відповідно, на момент утворення заборгованості відповідач, як власник зазначеного нежитлового приміщення, мав нести обов`язок на його утримання, зокрема, оплати комунальних послуг.

За вимогами п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Так, згідно з п.34 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наказу КП "Житомиртеплокомуненерго" ЖМР №84/аг від 11.10.2021 відповідачу встановлено плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання послуг з постачання теплової енергії при наявності вузлів комерційного обліку теплової енергії в розмірі 29,69 грн в місяць з ПДВ (а.с.50), а згідно з наказом №103/аг від 03.10.2022 - в розмірі 30,28 грн в місяць з ПДВ (а.с.51).

Обґрунтованість тарифів на постачання теплової енергії у вказаний період, підтверджується наданим до справи рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1288 від 04.11.2021 (а.с.52).

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії у період з листопада 2021 року по серпень 2023 року на загальну суму 318782,53 грн (а.с.16-23), які не були оплачені відповідачем.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду з цим позовом неправильно визначив суму заборгованості відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по серпень 2023 року у розмірі 324660,49 грн замість 318782,53 грн через допущену арифметичну помилку в розрахунку, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у частині стягнення 5877,96 грн (324660,49 грн - 318782,53 грн) заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за безпідставністю їх заявлення.

Суд встановив, що відповідач після звернення позивача з цим позовом до суду сплатив заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 100000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 19.06.2024 на суму 50000,00 грн (а.с.73) та платіжною інструкцією від 09.08.2024 на суму 50000,00 грн (а.с.96).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведені обставини, які свідчать про відсутність предмета спору в частині стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 100000,00 грн на день розгляду справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 218782,53 грн (318782,53 грн - 100000,00 грн) заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії.

Згідно зі ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, враховуючи закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 100000,00 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 218782,53 грн заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії. У стягненні 5877,96 грн заборгованості суд відмовляє за безпідставністю їх заявлення.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За відсутності клопотання позивача про повернення судового збору, сплаченого за розгляд позовних вимог в частині стягнення 100000,00 грн, стосовно яких закрито провадження у справі, питання щодо повернення судового збору судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 231, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1 Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Катюхи Наталії Володимирівни ( АДРЕСА_2 , ід. номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Київська, буд. 48, ід. код 35343771):

- 218782,53 грн заборгованості,

- 3281,74 грн судового збору.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 100000,00 грн заборгованості.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 06.09.24

Суддя Вельмакіна Т.М.

1- до справи;

- позивачу - через електронний кабінет;

2 - відповідачу - рек. з пов. про вруч.