РІШЕННЯ

Іменем України

02 вересня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/590/24

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Погребняк Маргарити Олександрівни

РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

фактична адреса: АДРЕСА_2

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Кладьківка, , вул. Польова, б.3Б, с. Вертіївка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16624;

про стягнення заборгованості за договором у сумі 955836,40 грн

Учасники справи не викликались.

24.06.2024 до Господарського суду Чернігівської області надійшов позов Фізичної особи-підприємця Погребняк Маргарити Олександрівни до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Кладьківка про стягнення заборгованості за договором у сумі 1205836,40 грн, з яких: 1129545,70 грн основного боргу, 25524,51 грн трьох відсотків річних, 50766,19 грн інфляційних втрат.

Позовна заява обґрунтована порушенням відповідачем умов договору на виконання сільськогосподарських робіт №23/09/02 від 02.09.2023 у частині розрахунків.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3, п.8 ч.4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову. У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини - протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі; встановлено строк позивачу протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов для подачі до суду відповіді на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачу; встановлено відповідачу строк протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив для подачі до суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу.

Про отримання відповідачем ухвали господарського суду від 12 липня 2024 року свідчить довідка про доставку 12 липня 2024 року електронного листа.

Останнім днем для подачі відзиву на позов є 27 липня 2024 року.

16 липня 2024 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідач на користь позивача 1155836,40 грн, з яких: 1079545,70 грн основного боргу, 25524,51 грн трьох відсотків річних, 50766,19 грн інфляційних втрат. Мотивуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог позивач зазначив, що 09 липня 2024 року відповідачем перераховано на рахунок позивача частину основного боргу у сумі 50000,00 грн, що підтверджується долученою до заяви копією платіжної інструкції №771 від 09.07.2024 на суму 50000,00 грн.

18 липня 2024 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідач на користь позивача 1105836,40 грн, з яких: 1029545,70 грн основного боргу, 25524,51 грн трьох відсотків річних, 50766,19 грн інфляційних втрат. Мотивуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог позивач зазначив, що 16 липня 2024 року відповідачем перераховано на рахунок позивача частину основного боргу у сумі 50000,00 грн, що підтверджується долученою до заяви копією платіжної інструкції №810 від 16.07.2024 на суму 50000,00 грн.

29 липня 2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відзив надіслано відповідачем до суду 23 липня 2024 року, про що свідчить відбитка печатки на поштовому конверті. Тобто відзив подано у визначений ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12 липня 2024 року строк.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Мотивуючи свої заперечення відповідач зазначив, що ФОП Погребняк М.О. не надано акти виконаних робіт, по кожній філії та культурі окремо, не надано реєстри виконаної роботи. Крім того, відповідач зазначив, що оплата відповідно до п.3.3 Договору виникає, після фактично виконаних кожних 200 га, а наданий Акт №ОУ-0000003 від 14.09.2023 свідчить про виконання 62,1 га, тобто менше ніж 200 га, таким чином рахувати не виконання ТОВ «АГРОФІРМА «КЛАДЬКІВКА» умов договору з 18.09.2023 не можливо, оскільки це на думку відповідача суперечить домовленостям сторін, які викладені у Договорі. На думку відповідача відсутність повного комплекту документів, що передбачені пунктами 2.4.2 та 3.3. Договору доводить невиконання умов договору з боку позивача. Разом з цим, стосовно вжиття заходів досудового врегулювання спору відповідач зазначив, що він надав відповідь, що має на меті проводити розрахунки та пропонував надати відстрочку. Більше того, відповідач зазначив, що на сьогоднішній день ТОВ «АГРОФІРМА «КЛАДЬКІВКА» проводиться оплата за договором, що підтверджується платіжною інструкцією від 09 липня 2024 pоку №771 на суму 50000,00 гривень та платіжною інструкцією від 16 липня 2024 pоку №810 на суму 50000,00 гривень, копії який додані відповідачем до відзиву на позовну заяву. Стосовно стягнення штрафних санкцій та пені, відповідач зазначив, що строки з яких позивач починає рахувати прострочення оплати не відповідають умовам договору, про які зазначено вище.

05 серпня 2024 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання, у якому відповідач просить суд відновити строк на подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та просить задовільнити клопотання ТОВ «Агрофірма «Кладьківка» про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання направлено відповідачем на адресу суду засобами поштового зв`язку 02 серпня 2024 року, про що свідчить відбитка печатки Укрпошта на поштовому конверті.

Розглянувши клопотання про відновлення строку на подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін подано відповідачем за межами строку передбаченого частиною 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, приписами якої встановлено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а як вже було зазначено вище, останнім днем для подачі відзиву на позов є 27 липня 2024 року, тоді як клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін направлено відповідачем на адресу суду засобами поштового зв`язку 02 серпня 2024 року. Судом враховано, що поважності причин пропуску зазначеного строку, відповідачем не наведено.

06 серпня 2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погодився з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву. Мотивуючи свої заперечення позивач у відповіді на відзив зазначив наступне. Доводи відповідача щодо не надання документів на підтвердження виконання позивачем пунктів 2.4.5. та 3.3. договору і відповідно не виникнення у відповідача обов`язку з оплати послуг, а саме: не надання позивачем актів виконаних робіт по кожній філії та культурі, спростовуються обставинами справи, оскільки факт виконання кожного обсягу робіт підтверджується підписаним Сторонами та скріпленим печаткою відповідача Актом №ОУ-0000003 від 14.09.2023 здачі-прийняття робіт (надання послуг) по збиранню врожаю проса площею - 62Д га на загальну суму 118087,50 грн, та Актом №ОУ-0000004 від 09.10.2023 здачі-прийняття робіт (надання послуг) по збиранню врожаю соняшника площею - 658,3 га на загальну суму 1011458,20 грн. Претензій щодо виконаних робіт (наданих послуг), їх якості та строків відповідачем не пред`явлено. Позивач не погоджується з твердженнями відповідача, що позивачем не було надано реєстри виконаної роботи, оскільки, як вбачається зі змісту підписаних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000003 від 14.09.2023 та №ОУ-0000004 від 09.10.2023, вказані акти вважаються реєстрами виконаної роботи згідно умов Договору № 23/09/02 від 02.09.2023. Дані акти місять відомості щодо об`єму виконаних робіт, загальну вартість послуг та відповідають вимогам ЗУ "Про фінансову звітність і бухгалтерський облік в Україні", щодо первинного бухгалтерського документу. Вказані вище акти здачі-прийняття робіт є первинними документами, згідно яких надані послуги, які відповідач зобов`язаний оплатити на підставі виставлених позивачем рахунків, які відповідач частково оплатив (сума часткової оплати 100000,00 грн).

09 серпня 2024 року до суду від позивача надійшло заперечення на клопотання відповідача про відновлення строку на подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Мотивуючи свої заперечення позивач посилається на приписи ч.7 ст.252 ГПК України, згідно якої клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Отже, позивач зазначив, що відповідачем порушено зазначені строки на подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

16 серпня 2024 року до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідач на користь позивача 1005836,40 грн, з яких: 929545,70 грн основного боргу, 25524,51 грн трьох відсотків річних, 50766,19 грн інфляційних втрат. Мотивуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог позивач зазначив, що 09 серпня 2024 року відповідачем додатково перераховано на рахунок позивача частину основного боргу у сумі 50000,00 грн, а також 13 серпня 2024 року відповідачем перераховано на рахунок позивача частину основного боргу у сумі 50000,00 грн, що підтверджується долученими до заяви копіями платіжних інструкцій №956 від 09.08.2024 на суму 50000,00 грн та №988 від 13.08.2024 на суму 50000,00 грн.

26 серпня 2024 року до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідач на користь позивача 955836,40 грн, з яких: 879545,70 грн основного боргу, 25524,51 грн трьох відсотків річних, 50766,19 грн інфляційних втрат. Мотивуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог позивач зазначив, що 16 серпня 2024 року відповідачем додатково перераховано на рахунок позивача частину основного боргу у сумі 50000,00 грн, що підтверджується долученою до заяви копією платіжної інструкції №1028 від 16.08.2024 на суму 50000,00 грн.

Приписами ст. 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За загальними принципами здійснення судочинства, що також відображені у ст. 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд встановив:

02.09.2023 між Фізичною особою-підприємцем Погребняк Маргаритою Олександрівною (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Кладьківка (Замовник) було укладено договір №23/09/02 на виконання сільськогосподарських робіт.

Відповідно до п.1.1. Договору, Виконавець бере на себе зобов`язання своєчасно та якісно комбайнами виконати роботу по збиранню врожаю 2023-2024 року, а Замовник, зі свого боку, зобов`язується своєчасно здійснити оплату виконаної Виконавцем роботи (пункт 1.1. Договору).

Згідно пункту 1.2 Договору сторони визначили, що Замовник замовляє, приймає та оплачує послуги, надані Виконавцем Замовнику: збирання врожаю соняшника, збирання врожаю просо.

Пунктом 1.4. Договору передбачено, що ціна за 1 га роботи визначається у Протоколі узгодження ціни (Додаток № 1), який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.2.4. Договору, Замовник зобов`язаний розрахуватись з Виконавцем у повному обсязі за виконані роботи згідно актів виконаних робіт у термін визначений п.3.2. Договору.

Виконавець складає акт на протязі 2 днів після закінчення надання послуг по виконанню сільськогосподарських робіт (п.3.2. Договору).

Згідно пункту 3.3. Замовник оплачує фактично виконані кожні 200 га роботи по збиранню врожаю, на протязі 3 днів після надання в бухгалтерію Замовника усіх актів виконаних робіт, підписаних представниками Замовника, рахунків-фактур, та реєстрів виконаної роботи за узгодженою формою, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

На виконання укладеного між сторонами договору, позивачем було надано відповідачу сільськогосподарські роботи на загальну суму 1129545,70 грн, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000003 від 14.09.2023 на загальну суму 118087,50 грн та №ОУ-0000004 від 09.10.2023 на загальну суму 1011458,20 грн, підписаних з обох сторін та скріплених печаткою відповідача. Зазначені акти містяться у матеріалах справи /а.с.8-9/.

Відповідачем у свою чергу, на дату звернення позивачем до суду, не сплачено вартість наданих йому сільськогосподарських робіт у повному обсязі у розмірі 1129545,70 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем 15 травня 2024 року було направлено на адресу відповідача претензію на суму 1129545,70 грн.

21 травня 2024 року на адресу позивача надійшла відповідь від відповідача №33, у якій відповідач погодився з тим, що зобов`язання має виконуватись належним чином, при цьому зазначивши, що на час складання відповіді у відповідача відсутня можливість проведення розрахунків з позивачем.

У матеріалах справи також наявний акт звірки взаємних розрахунків між сторонами за період 02.09.2023 по 31.12.2023 на загальну суму 1129545,70 грн, підписаний з обох сторін та скріплений печаткою відповідача /а.с. 14/.

Суд не приймає заперечення відповідача, викладені відзиві на позовну заяву, оскільки вони спростовуються підписаним з боку відповідача актом звірки взаємних розрахунків між сторонами за період 02.09.2023 по 31.12.2023 на загальну суму 1129545,70 грн, у якому відповідач визнав існування за ним заборгованості перед позивачем у розмірі 1129545,70 грн. Крім того, заборгованість у розмірі 1129545,70 грн визнана відповідачем у відповіді на претензію №33, датованій 21 травня 2024 року.

Після відкриття провадження у справі:

- 09 липня 2024 року відповідачем перераховано на рахунок позивача частину основного боргу у сумі 50000,00 грн, що підтверджується долученою до заяви копією платіжної інструкції №771 від 09.07.2024 на суму 50000,00 грн;

- 16 липня 2024 року відповідачем перераховано на рахунок позивача частину основного боргу у сумі 50000,00 грн, що підтверджується долученою до заяви копією платіжної інструкції №810 від 16.07.2024 на суму 50000,00 грн;

- 09 серпня 2024 року відповідачем додатково перераховано на рахунок позивача частину основного боргу у сумі 50000,00 грн, що підтверджується долученою до заяви копією платіжної інструкції №956 від 09.08.2024 на суму 50000,00 грн;

- 13 серпня 2024 року відповідачем перераховано на рахунок позивача частину основного боргу у сумі 50000,00 грн, що підтверджується долученою до заяви копією платіжної інструкції №988 від 13.08.2024 на суму 50000,00 грн.

З урахуванням заяв про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 955836,40 грн, з яких: 879545,70 грн основного боргу, 25524,51 грн трьох відсотків річних, 50766,19 грн інфляційних втрат.

Суд приймає заяви позивача про зменшення позовних вимог.

Справа розглядається з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог.

Станом на дату прийняття рішення, відповідачем заборгованість у розмірі 879545,70 грн основного боргу не погашена.

Доказів зворотного відповідачем суду не надано.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт існування заборгованості за відповідачем у розмірі 879545,70 грн не спростована відповідачем.

Наведені обставини у їх сукупності свідчать про існування заборгованості за відповідачем у розмірі 879545,70 грн, що є документально підтвердженим та не спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 879545,70 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 25524,51 грн трьох відсотків річних та 50766,19 грн інфляційних втрат за періоди з 18.09.2023 по 15.06.2024, з 13.10.2023 по 15.06.2024.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Суд не приймає заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо періодів нарахування відсотків та інфляційних, оскільки позивачем вірно зазначені періоди нарахування відсотків та інфляційних, у відповідності до умов Договору та на підставі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

У розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат позивач розраховує три відсотки річних та інфляційні втрати окремо по кожному акту. Разом з цим, при здійсненні розрахунку за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000004 від 09.10.2023 на загальну суму 1011458,20 грн, позивачем зазначено суму на яку нараховуються три відсотки річних та інфляційні втрати у розмірі 1129545,70 грн, тобто загальну суму заборгованості, а не заборгованість за даним актом.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок, здійснивши перерахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000004 від 09.10.2023 на загальну суму 1011458,20 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення 25524,51 грн трьох відсотків річних та 50766,19 грн інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 23131,60 трьох відсотків річних та 45963,86 грн інфляційних втрат.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Судовий збір відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Кладьківка (, вул. Польова, б.3Б, с. Вертіївка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16624) на користь Фізичної особи-підприємця Погребняк Маргарити Олександрівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 879545,70 грн заборгованості, 23131,60 трьох відсотків річних, 45963,86 грн інфляційних втрат та 17979,62 грн судового збору.

3.В іншій частині позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 02 вересня 2024 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/