ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10.09.2024 Справа № 917/860/24
про стягнення 135 308,79 грн заборгованості
Без виклику учасників справи
В провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа № 917/860/24 за позовом Приватного підприємства "АЛЬФАПРОММЕТ" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС КОНТІНЕНТАЛЬ" про стягнення 135 308,79 грн заборгованості за договором поставки №21/01-1 від 21.01.2021 року, з яких 48 070,00 грн - сума основної заборгованості, 51 284,26 грн - пеня, 9 614,00 грн - штраф, 21 664,15 грн - інфляційні нарахування, 4 676,38 грн - 3 % річних (вх. № 920/24).
Розгляд справи № 917/860/24 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішенням Господарського суду Полтавської області 12.08.2024 р. позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС КОНТІНЕНТАЛЬ" на користь Приватного підприємства "АЛЬФАПРОММЕТ" 48 070,00 грн основного боргу, 51 284,26 грн пені, 9 614,00 гр штрафу, 4 676,38 грн 3% річних, 21 664,15 грн інфляційних втрат та 2 422,40 грн судового збору.

20.08.2024 року до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача - Неруш О. В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у справі №917/860/24 у розмірі 8 000,00 грн (вх. № 11151, сформовано в системі "Електронний суд" - 19.08.2024 року).

Ухвалою суду 21.08.2024 року було прийнято вищезазначену заяву представника позивача (вх. № 11151 від 20.08.2024 року) до розгляду; запропоновано відповідачу подати письмові заперечення (за наявності таких заперечень) на зазначену заяву представника позивача та в строк до 27.08.2024 року надати їх суду та позивачу.

27.08.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. №11374), де відповідач заперечує проти її задоволення з огляду на те, що до позовної заяви не було додано розрахунку витрат на правничу допомогу, а також на те, що позивачем пропущено строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення. На думку відповідач, дана заява мала бути подана в строк до 18.08.2024 року, тоді як подана 20.08.2024 року.

Відповідно до приписів ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Верховний Суд у постанові № 922/376/20 від 06.10.2020 р. зазначив, що оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Водночас, в даному випадку, до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настання якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 5 ст. 254 Цивільного кодексу України визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 12.08.2024 у даній справі ухвалено у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки останній п`ятий день на подачу доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат припав на вихідний день 17.08.2024 року (суботу), днем закінчення строку на подачу доказів є перший за ним робочий день, тобто 19.08.2024 року.

Відповідно до матеріалів справи та як зазначено в ухвалі суду від 21.08.2024 року по справі №917/860/24, заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, була сформована в системі Електронний суд 19.08.2024 року, тобто подана до суду саме 19.08.2024 року.

20.08.2024 року є датою реєстрації вказаної заяви судом, а не датою її подачі до суду.

Отже, заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, по справі №917/860/24 була подана в межах строку на її подачу, а тому не потребує додатково клопотання про поновлення строку на її подачу.

При вирішенні заяви представника позивача - Неруш О. В. про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у справі №917/860/24 у розмірі 8 000,00 грн (вх. № 11151 від 20.08.2024 року), суд враховує наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

За приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 (у п. 3.2 рішення) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

На підтвердження факту надання правничої допомоги, позивачем надано суду копії договору про надання правничої допомоги №211 від 21.05.2024 року, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, ордеру серія АЕ №1288099 від 22.05.2024 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП №4510 від 04.10.2019 року, посвідчення адвоката №2273 від 04.10.2019 року, платіжної інструкції №2530 від 29.07.2024 року на суму 8000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 126 ГПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України, з відповідача підлягає стягненню, окрім витрат по сплаті судового збору, вартість послуг адвоката, що сплачена або підлягає сплаті (правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19).

Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Суд зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.

Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №916/893/21.

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2024 року адвокат Неруш О. В. та Приватне підприємство "АЛЬФАПРОММЕТ" уклали договір про надання правничої допомоги №211 (далі - договір), відповідно до умов якого адвокат зобов`язується скласти та подати до суду позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС КОНТІНЕНТАЛЬ" заборгованості за договором поставки №21/01-1 від 21.01.2021 року, здійснити представництво ПП "АЛЬФАПРОММЕТ" у судовій справі за вказаною позовною заявою, а ПП "АЛЬФАПРОММЕТ" зобов`язується оплатити надання зазначеної правової допомоги у фіксованому розмірі 8000,00 грн та фактичні витрати, необхідні для виконання даного договору.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом виконано наступні роботи (надано послуги):1) складено та подано до суду позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС КОНТІНЕНТАЛЬ" на користь ПП "АЛЬФАПРОММЕТ" заборгованості за договором поставки №21/01-1 від 21.01.2021 року; 2) здійснити представництво ПП "АЛЬФАПРОММЕТ" у судовій справі за вказаною позовною заявою.

Вартість зазначених робіт (наданих послуг) встановлено договором у фіксованому розмірі та складає 8000,00 грн.

Наявність статусу адвоката підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП №4510 від 04.10.2019 року та посвідчення адвоката №2273 від 04.10.2019 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 8 000,00 грн.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Суд зазначає, що у розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

На дату ухвалення додаткового рішення відповідачем не було подано клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

Суд встановив, що вказані судові витрати пов`язані з розглядом цієї справи; їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, вивчивши надані сторонами документи (докази), приймаючи до уваги характер та обсяги виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, суд встановив, що вказані судові витрати пов`язані з розглядом даної справи; їх розмір є обґрунтованим та співмірним зі складністю даної справи. Отже, заява представника позивача - Неруш О. В. про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу по справі №917/860/24 (вх. № 11151 від 20.08.2024 року), підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240,244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача - Неруш О. В. про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу по справі №917/860/24 (вх. № 11151 від 20.08.2024 року) задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС КОНТІНЕНТАЛЬ" (вул. Олени Пчілки, 19 А, м. Полтава, 36002, ) на користь Приватного підприємства "АЛЬФАПРОММЕТ", вул. Г. Граб`янки, 1, кв. 1, м. Дніпро, 49024, ) 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення складено та підписано 10.09.2024року (після виходу судді з лікарняного).

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. М.Тимощенко