ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м.Харків Справа № 913/327/24
Провадження №13/913/327/24
Господарський суд Луганської області у складі судді Яреська Б.В., при секретарі судового засідання Багацький А.М. розглянувши у судовому засіданні матеріали позовної заяви від 26.06.2024 р. №б/н
Комунального некомерційного підприємства Лисичанської міської ради Луганської області "Лисичанська Багатопрофільна Лікарня" (Луганська обл., Сєвєродонецький р-н, місто Лисичанськ, пр.Перемоги, будинок 134)
за участю Лисичанської окружної прокуратури Луганської області
про стягнення заборгованості за договором підряду.
Представники учасників:
Від позивача - Бондарєва В.В., діє на підставі Витягу з ЄДР; інші учасники в судове засідання не прибули.
Прокурор - прокурор відділу Харківської обласної прокуратури Хряк О.О., діє на підставі службового посвідчення №072721 від 01.03.2023
Комунальне некомерційне підприємство Лисичанської міської ради Луганської області "Лисичанська Багатопрофільна Лікарня" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ГРІН- ЛАЙН» (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором підряду у вигляді попередньої оплати в сумі 2624111 грн. 00 коп., 3% річних 161922 грн. 01 коп., та судових витрат.
Згідно протоколу передачі судової справи від 27.06.2024 р. позовну заяву передано на розгляд судді Яресько Б.В.
04.07.2024 р. до Господарського суду Луганської області надійшла заява №50-1452Вих-24 від 03.07.2024 р. заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області про вступ у справу (Документ сформований в системі «Електронний суд» 04.07.2024 р.), за якою повідомив суд про вступ Лисичанської окружної прокуратури Луганської області у справу № 913/327/24, з метою захисту інтересів держави, Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області, запобіганню безпідставному вибуттю коштів з місцевого бюджету та недопущення порушень інтересів держави.
Ухвалою суду від 17.07.2024 р. допустив Лисичанську окружну прокуратуру Луганської області до участі у справі № 913/327/24 та повідомив учасників справи про відкладення справи до судового розгляду у підготовчому засіданні на 12 серпня 2024 року.
12.08.2024 р. суд закрив підготовче провадження у справі №913/327/24, та призначив справу до судового розгляду по суті на 02.09.2024 року об 14:30.
22.08.2024 р. від прокурора надійшли пояснення по справі з обґрунтуванням заявлених вимог.
12.08.2024 р. в судовому засіданні прийняли участь представник позивача та прокурор.
Про розгляд справи Відповідача було повідомлено шляхом направлення ухвал суду, направленних на адресу його місцезнаходження, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Також, у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що Відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
У судовому засіданні 02.09.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Луганської області, -
Як зазначає Позивач між ним - Комунальним некомерційним підприємством Лисичанської міської ради Луганської області "Лисичанська Багатопрофільна Лікарня" та Відповідачем - ТОВ «ФІРМА ГРІН-ЛАЙН» (який до 03.08.2023 р. згідно даних ЄДРПОУ мав назву ТОВ НІГМА-С ) було укладено договір № 89 від 30.03.2022 з виконання робіт «Реконструкція системи киснепостачання хірургічного корпусу КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» з встановленням модульної кисневої станції потужністю 500 л/хв. та договір № 90 від 30.03.2022 з виконання робіт «Реконструкція системи киснепостачання зі збільшенням місць споживання кисню КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня».
Згідно умов договору № 89 від 30.03.2022 роботи виконуються у приміщенні Позивача за адресою: м.Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, 424. Вартість робіт складає 746 199,00 грн. Передбачено здійснення оплати за Договором у вигляді 100% передплати
Згідно умов договору № 90 від 30.03.2022, роботи виконуються у приміщенні Позивача за адресою: м. Лисичанськ, просп. Перемоги, 134. Вартість робіт складає 1 877 912,00 грн. Передбачено здійснення оплати за Договором у вигляді 100% передплати.
Оригінали договору позивачем втрачені, копії відсутні.
Відповідно до платіжного доручення №341 від 30.03.2022 р. Позивач перераховав Відповідачу кошти у сумі 746 199,00 грн., призначення платежу Передпл100% вик.роб.за обєкт Реконстр сист. киснепост.зі збільш.місць спож.кисню за адр.Лисич.вул.Сосюри424; зг.дог89-30.03.2022 (без тендер)рах3-30.03.2022,БезПДВ
Відповідно до платіжного доручення № 340 від 30.03.2022 р. Позивач перераховав Відповідачу кошти у сумі 1 877 912,00 грн., призначення платежу - Передпл100% вик.роб.за обєкт Монтаж(реконстр)сист.киснепост.буд.терап.корп.за адр.Лисич.прПеремоги134; зг.дог90- 30.03.2022(без тендер)рах4-30.03.2022,БезПДВ
Відповідно до наказу головного лікаря позивача від 01.04.2022 №50 «Про зупинення роботи підприємства на період дії правового режиму воєнного стану», з 01.04.2022 р., позивач призупинив свою діяльність за місцем юридичної реєстрації (м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області), у зв`язку із загрозою для життя та здоров`я працівників та пацієнтів.
На теперішній час у позивача відпала потреба у роботах, про виконання яких укладені Договори №89 від 30.03.2022 та №90 від 30.03.2022, оскільки приміщення лікарні були пошкоджені внаслідок обстрілів, місто Лисичанськ з 03.07.2022 року є окупованим збройними силами РФ, доступ до приміщень позивача відсутній.
Позивач протягом 2022-2024 року неодноразово звертався з листами до Відповідача з вимогою про повернення коштів, зокрема від 13.10.2022 №1661, від 05.06.2023 р., №458 від 22.04.2024.
Як вбачається з листа Відповідача від 30.06.2023 р. вих. 30/06-1 він визнає факт укладення зазначених договорів та отримання попередньої оплати. Також як вбачається з зазначеного листа роботи за договорами не були виконанні, строк їх дії сплив 31.12.2022 р., додаткові угоди про продовження дії договорів не укладалися.
Позивач звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь грошові кошти, перераховані за Договорами №89 від 30.03.2022 та №90 від 30.03.2022 у вигляді 100% попередньої оплати робіт, передбачених договорами у загальній сумі 2 624 111 гривень 00 копійок., суму трьох відсотків річних від простроченої суми у загальному розмірі 161 922 гривень 01 копійка. Нараховані за період з 01.04.2022 р. по 22.04.2024 р. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 41 790 грн 49 коп.
Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відзиву на позов, або доказів сплати боргу суду не надав. Правом на судовий захист Відповідач не скористався, та обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростував.
Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).
Стаття 79 ГПК України закріпила в господарському процесі стандарт доказування «вірогідності доказів».
Стандарт доказування «вірогідності доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 Конвенції). Конвенція та практика ЄСПЛ є джерелом права (ч. 4 ст. 11 ГПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» («BENDERSKIY v. Ukraine»), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що Відповідачем була отримана попередня оплата за спірними договорами, роботи виконанні не були, строк договорів сплинув. Відповідач кошти не повернув.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Частинами 4, 6 ст.853 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28.11.2019 у справі №910/1084/18, від 04.12.2019 у справі №910/1085/18, аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення 2 624 111 грн. 00 коп є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.
Позивачем також заявлена вимога про стягнення з Відповідача 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 161 922 грн 01 коп. нараховані за період з 01.04.2022 р. по 22.04.2024 р.
Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зобов`язання з повернення коштів виникло у Відповідача в зв`язку з спливом строку дії договору, виникнення зазначеного зобов`язання раніше, Позивачем суду не доведено.
За таких обставин є обґрунтованим стягнення 3% річних нарахованих за період з 01.01.2023 р. по 22.04.2024 р. в сумі 102879 грн. 52 коп., в решті вимог слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі
Згідно з пп 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позивач подав позов в електронній формі з вимогою майнового характеру.
Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 03.09.2024.

Суддя Богдан ЯРЕСЬКО