РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.08.2024Справа № 910/18535/23 (725/1542/24)

За позовною заявою Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри,30, ідентифікаційний номер 09806443)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 246 306,23грн.

в межах справи №910/18535/23

За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Мандичев Д.В.

Представники сторін:не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/18535/23 за про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулось до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 246 306,23грн.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03.04.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці цивільну справу №725/1542/24 за позовом АТ "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано Господарському суду міста Києва в провадженні якого перебуває справи №910/18535/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарському суду міста Києва від 27.06.2024 прийнято справу №725/1542/24 за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 246 306,23грн. до розгляду в межах справи №910/18535/23; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Ухвала про відкриття провадження у справі була доставлена до електронного кабінету позивача 27.06.2024 о 20:25, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 28.06.2024.

Також, ухвала суду про відкриття провадження від 27.06.2024 направлена відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте конверт із копією вищенаведеної ухвали повернуто на адресу суду підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно з частиною 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Таким чином, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялася за адресою місцезнаходження відповідача за відсутності заяви про зміну його місцезнаходження.

За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, судом також враховано, що згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Частиною 2 статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2024, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» (надалі - Банк) та гр. ОСОБА_2 (надалі - позичальник) укладено Заяву-договір № 1946286-512 про надання кредиту готівкою на власні потреби (далі - Кредитний договір).

Відповідно до розділу 1 Заяви-договору позичальнику надано кредит у розмірі 195 860,00 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 .

За змістом пункту 1 розділу 1 Кредитного договору позичальник акцептував Публічну пропозицію AT «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua, на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і приєднався до умов Договору.

На виконання умов Кредитного договору та умов за продуктом «Зручна готівка Максимум», кредитування відповідача здійснювалось на наступних умовах: строк кредитування: 48 місяців; цільове призначення кредиту - на рефінансування заборгованості в іншій фінансовій установі «споживчі цілі»); розмір процентної ставки за користування кредитом: 0,01 % річних; комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 2,5 % щомісячно.

Згідно з розділу 2 Кредитного договору позичальник підтверджує, що ознайомлений(-на) зі змістом цієї Заяви-договору, Договору з всіма додатками до нього та повністю з ними згодний(-а).

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу 2 Кредитного договору, позичальник зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно графіку, передбаченого Додатку № і до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною. Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших Фінансових зобов`язань Позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх послуг, що передбачені в Додатку № 1 до цієї Заяви-договору.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти в обсязі, кошти в обсязі, обумовленому Кредитним договором, що підтверджується відповідними виписками по особовому рахунку відповідача.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Кредитним договором, станом на 11.02.2024 за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 246 306,23 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) у розмірі 163 042,65 грн.; заборгованість по комісії у розмірі 83 263,58 грн. (нараховано 122 412,50 грн., з яких відповідачем сплачено 39 172,00 грн.).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У частині ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено що, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (у редакції, чинній станом на дату укладення кредитних договорів) для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Унаслідок укладення договору шляхом підписання відповідачем Заяви-договору, між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки і за своєю правовою природою вказаний правочин є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підтвердження наявності заборгованості за відповідачем за кредитним договором № 1946286-512 від 29.06.2021 позивачем долучено виписку з особового рахунку відповідача за період з 29.06.2021 по 11.02.2024.

При цьому, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 23.09.2019 в справі № 910/10254/18.

Матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем за кредитним договором № 1946286-512 від 29.06.2021 заборгованості по тілу кредиту в розмірі 163 042,65 грн. та за нарахованою комісією в сумі 83 263,58 грн., у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення такої заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри,30, ідентифікаційний номер 09806443) заборгованість по тілу кредиту в розмірі 163 042 (сто шістдесят три тисячі сорок дві) грн. 65 коп., заборгованість за нарахованою комісією в сумі 83 263 (вісімдесят три тисячі двісті шістдесят три) грн. 58 коп., 3 694 (три тисячі шістсот дев`яносто чотири) грн. 59 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.09.2024

Суддя Д.В. Мандичев