УХВАЛА

м. Київ

04.09.2024Справа № 910/6964/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (39610, Полтавська обл., м. Креченчук, вул. Свіштовьска, 3, ідентифікаційний код 00152307)

до Приватного акціонерного товариства "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння" (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 32/2, ідентифікаційний код 33152471)

про визнання правочину недійсним,

за участю представників сторін:

від позивача: Демиденко В.А.

від відповідача: Козуб Б.Ю.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі - позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння" (далі - відповідач) про визнання правочину недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений з відповідачем договір про відступлення права вимоги №521/12/2118 від 26.09.2021 (далі - договір) підписаний представником позивача без необхідного обсягу цивільної дієздатності, є таким, що шкодить майновим правам та інтересам підприємства позивача, а відтак з огляду на недотримання при його укладенні вимог ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6964/24, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.07.2024.

21.06.2024 через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» від позивача надійшла заява про участь представника у підготовчих і судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.

10.07.2024 через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позову та зазначає що, задоволення позову у даній справі призведе до ситуації, за якою позивач поверне право вимоги до АТ НЗФ в сумі 2 300 710 380,63 грн., при цьому, з чинною Заявою про припинення зобов`язання зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.09.2022 залишається погашеною сума заборгованості перед відповідачем у цій же сумі.

16.07.2024 через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, у який останній зазначає про обізнаність відповідача з обмеженням повноважень представника позивача, відсутність наступного схвалення правочину позивачем, наявність порушеного права позивача.

23.07.2024 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач вказує на те, що подальше схвалення правочину та відсутність порушення прав позивача, є беззаперечною підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Протокольною ухвалою від 24.07.2024 суд задовольнив усне клопотання про відкладення представника позивача та відклав підготовче засідання на 07.08.2024.

07.08.2024 через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про об`єднання справ в одне провадження.

Протокольною ухвалою від 24.07.2024 суд, керуючись ч. 3 ст. 173 ГПК України, відмовив в задоволенні клопотання позивача про об`єднання справ в одне провадження та відклав підготовче засідання на 04.09.2024, при цьому суд виходив з наступного.

Так, статтею 173 ГПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Як вбачається з поданого клопотання, позивач просить об`єднати в одне провадження дві різні господарські справи, які перебувають у провадженні різних суддів, при цьому відповідно до ухвали суду від 10.06.2024 про відкриття провадження у справі № 910/6964/24 перше підготовче засідання у даній справі було призначене на 24.07.2024, що відповідно є підставою для відмови у задоволенні такого клопотання.

30.08.2024 через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/6964/24 до набрання законної сили судового рішення у справі № 910/8925/24.

У підготовчому засіданні, призначеному на 04.09.2024, представник позивача оголосив клопотання про зупинення провадження у справі, просив суд зупинити провадження у справі до набранням законної сили рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/8925/24, представник відповідача не заперечував щодо такого клопотання.

Так у свої обґрунтуваннях клопотання, представник позивача зазначив що, останнім заперечується наступне схвалення правочину (договору про відступлення права вимоги №521/12/2118 від 26.09.2022), в тому числі з урахуванням наданої відповідачем заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 30.09.2022.

18.07.2024 АТ «Укртатнафта» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання правочину недійсним, в якій позивач просить суд:

Визнати недійсною з моменту вчинення заяву від 30.09.2022 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, якою припиняються грошові зобов`язання між АТ «Укртатнафта» та ПрАТ «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ» на суму 2 300 710 380,63 грн.

За вказаною позовною заявою, ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.07.2024

відкрито провадження у справі № 910/8925/24 (суддя: Павленко Є.В.) та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Від так позивач вважає, що існує об`єктивна неможливість розгляду справи № 910/6964/24 до вирішення іншої справи № 910/8925/24.

Оскільки наступне схвалення правочину унеможливлює визнання такого правочину недійсним, тож пов`язаною з цією справою є інша справа №910/8925/24, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у даній справі № 910/6964/24; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

Так, за результатами розгляду справи № 910/8925/24 буде вирішено питання недійсності правочину (заяви від 30.09.2022 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог), що вплине або може вплинути на подання та оцінку доказів (заяви від 30.09.2022 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог) у даній справі.

Зокрема, в разі визнання недійсним правочину (заяви від 30.09.2022 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог), таке рішення матиме преюдиційне значення у даній справі та повністю спростовуватиме доводи відповідача щодо наступного схвалення правочину.

Представник відповідача не заперечував щодо клопотання позивача.

Дослідивши клопотання Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність задоволення такого клопотання та зупинення провадження у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 1 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Однак суд зазначає що, звернення під час підготовчого провадження із клопотанням про зупинення провадження в розумінні статті 43 ГПК України не може бути віднесене до переліку дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами.

Стаття 236 Господарського процесуального кодексу України передбачає що, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Згідно до п. 5 ч.1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі передбачений статтею 227 Господарського процесуального кодексу України, де визначено, що при наявності об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пунктом 4 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадках встановлених, зокрема, пунктом 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Виходячи зі змісту вказаної норми, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з`ясувати, як справа, що розглядається даним судом, є пов`язаною із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Так судом встановлено що, висновки які будуть викладені в судовому рішенні у справі № 910/8925/24, а саме щодо визнання недійсною з моменту вчинення заяву від 30.09.2022 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, якою припиняються грошові зобов`язання між АТ «Укртатнафта» та ПрАТ «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ» на суму 2 300 710 380,63 грн., можуть вплинути на розгляд заявлених позовних вимог у справі, зокрема на оцінку доказів на які відповідач посилається у відзиві на позовну заяву, оскільки останній зазначає, що відповідно до заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 30.09.2022 зобов`язання які виникли між позивачем та відповідачем за спірним договором виконано в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що розгляд справи № 910/8925/24 має вплив на наслідки розгляду справи № 910/6964/24, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" та відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, зупинити провадження у справі №910/6964/24.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Керуючись ст. 182, 183, 227, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі № 910/6964/24 до набрання законної сили рішення у справі № 910/8925/24.

3. Запропонувати учасникам справи повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі № 910/6964/24.

Ухвала набирає законної сили 04.09.2024 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 05.09.2024.

Суддя Л.Г. Пукшин