ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2024 р. Справа№ 911/3041/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Іоннікової І.А.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хоменка Володимира Вікторовича

на рішення Господарського суду Київської області від 29.02.2024 (повний текст рішення складено та підписано 19.03.2024)

у справі №911/3041/23 (суддя Л.В. Сокуренко)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»

до Фізичної особи-підприємця Хоменка Володимира Вікторовича

про стягнення 120 649,15 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Хоменка Володимира Вікторовича (далі, відповідач) про стягнення 120 649,15 грн, з яких 68 950,00 грн сума прострочених платежів по кредиту та 51 699,15 грн сума прострочених платежів по процентах.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов укладеного із позивачем Договору про надання кредиту №332257-КС-002 від 09.01.2022 в частині повернення кредитних коштів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.02.2024 у справі №911/3041/23 позовні вимоги задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Хоменка Володимира Вікторовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 68 950,00 грн прострочених платежів по тілу кредиту, 51 699,15 грн прострочених платежів по процентах та 2 147,20 грн судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що станом на дату звернення позивача до суду із даним позовом відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, не повернув позивачу кредит в повному обсязі та не сплатив на користь позивача проценти за користування грошовими коштами в порядку та строки, передбачені умовами договору та графіком платежів. У зв`язку із цим внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання кредиту №332257-КС-002 від 09.01.2022 в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 120 649,15 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 68 950,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 51 699,15 грн. Протилежного суду не доведено, доказів повної та своєчасної сплати кредитних коштів матеріали справи не місять.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 08.04.2024 (про що свідчить поштовий ідентифікатор Укрпошти на конверті) засобами поштового зв`язку Фізична особа-підприємець Хоменко Володимир Вікторович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 29.02.2024 повністю та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- судом не встановлено, до якої дати позивач нарахував відповідачу проценти за користування кредитом. Позивач, у свою чергу, нараховує проценти за період, який перевищує строк кредитування;

- сума кредиту значно завищена і перевищує строк кредитування, розмір нарахованих по договору процентів (який становить 50% тіла кредиту) є неспівмірним із сумою кредиту та несправедливим;

- вимоги позивача в частині стягнення процентів є обґрунтованими частково на суму 982,61 грн, оскільки сторонами у графіку чітко визначено строки повернення кредитних коштів із відповідним частковим зменшенням суми кредиту, а тому позивач фактично втратив можливість нараховувати проценти на залишок заборгованості по кредиту, що виходить за строк кредитування, погоджений сторонами у графіку;

- позивачем не надано суду доказів укладення між ним та боржником електронного договору про надання кредиту та із поданого позову не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

25.04.2024 від позивача через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач просив суд залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві позивач наголосив на тому, що заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом за Кредитним договором в розмірі 51 699,15 гривень, вказана в розрахунку та визначена в позовній заяві в якості складової частини всієї суми заборгованості за Кредитним договором, складається із суми процентів, які нараховувались позивачем щоденно (за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом) на неповернену суму Кредиту та виходячи із розміру фіксованої процентної ставки, визначеної в пункті 1 Договору (0,86587334% в день) - починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту позичальнику (23 вересня 2021 року) до закінчення терміну дії Договору, що було визначено Додатковою угодою №1 до Договору (26 червня 2022 року), тобто, після 26 червня 2022 року нарахування процентів за Договором позивачем не здійснювалось, що знайшло своє відображення також і в розрахунку позивача.

У даній справі позивачем було надано більш вірогідні докази на підтвердження факту видачі кредитних коштів відповідачу, аніж відповідач, який на спростування цього факту не надав жодного належного та достатнього доказу.

Третя особа письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надала, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хоменка Володимира Вікторовича на рішення Господарського суду Київської області від 29.02.2024 у справі №911/3041/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Іоннікова І.А.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/3041/23; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

24.04.2024 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Хоменка Володимира Вікторовича на рішення Господарського суду Київської області від 29.02.2024 у справі №911/3041/23, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), враховуючи, що предметом розгляду у справі №911/3041/23 є вимоги про стягнення 120 649,15 грн, а отже дана справа відноситься до малозначних у розумінні Господарського процесуального кодексу України, встановлено позивачу строк на подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань.

Враховуючи наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (довідок про доставку копій ухвали суду до електронних кабінетів позивача та його представника у підсистемі «Електронний суд» та повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 строків на подання учасниками справи документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

09.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - кредитодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Хоменком Володимиром Вікторовичем (далі - позичальник, відповідач) укладено договір про надання кредиту №332257-КС-002 (далі - Кредитний договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», за змістом пункту 1 якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 75 000,00 грн (сімдесят п`ять тисяч грн) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі - договір).

Тип кредиту: кредит. Строк кредиту: 24 тижні. Процентна ставка: в день 0,86587334, фіксована. Комісія за надання кредиту: 11 250,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 75 000,00 грн. Термін дії договору до 26.06.2022. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 165 000,00 грн.

Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

За змістом пункту 2 Кредитного договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 Кредитного договору встановлено графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору та який передбачає 12 платежів в рівних частинах в сумі 13 750,00 грн у період з 23.01.2022 до 26.06.2022.

Згідно з пунктом 5 Кредитного договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.

Відповідно до пунктів 8, 9 Кредитного договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передбачену частиною другою ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Договір може бути змінений та/або припинений за взаємною згодою сторін, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, договором та правилами.

Пунктом 10 Кредитного договору закріплено, що інші умови цього правочину регулюються Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

У матеріалах справи наявні Правила про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», затверджені наказом директора ТОВ «Бізпозика» від 22.06.2021 №10-ОД (далі - Правила про надання грошових коштів у кредит), які визначають порядок і умови надання ТОВ «Бізпозика» кредитів, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення і належного виконання умов договору (як визначено в пункті 1.4.3 Правил), а також регулюють відносини, що виникають між кредитодавцем і фізичною особою-підприємцем, які є сторонами договору.

Підпунктом 4.2.2.2 п 4.2.2 Правил про надання грошових коштів у кредит, позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту до закінчення терміну дії договору.

Згідно з підп. 4.3.1.3 п 4.3 Правил про надання грошових коштів у кредит, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії та комісії за зміну умов договору, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу) у разі її нарахування та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором.

Розділом 5 Правил про надання грошових коштів у кредит визначається порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту.

Так пунктом 5.1 Правил про надання грошових коштів у кредит передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування.

Нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів (5.2 Правил про надання грошових коштів у кредит).

За змістом п. 5.4 Правил про надання грошових коштів у кредит, заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту при безготівкових розрахунках вважається дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця.

Згідно з п. 5.6 Правил про надання грошових коштів у кредит, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; у четверту чергу - проценти за користування кредитом; у п`яту чергу - сума кредиту.

Позивач стверджує, що 09.01.2022 на виконання кредитного договору надав відповідачу кредитні кошти в сумі 75 000,00 грн шляхом їх перерахування на номер банківської картки позичальника № НОМЕР_1 (який вказаний позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), на підтвердження чого долучив до матеріалів справи довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 07.06.2023.

Відповідно до інформації, наданої Акціонерним товариством «Універсал Банк» на виконання вимог ухвали суду від 21.11.2023, банківська картка № НОМЕР_1 випускалась на ім`я Хоменко Володимира Вікторовича (ІПН НОМЕР_2 , д.н. 25.06.1989).

Крім того, зі змісту виписки про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_1 , яка надана Акціонерним товариством «Універсал Банк» на виконання вимог ухвали суду від 21.11.2023, вбачається, що 09.01.2022 відповідач отримав на картку № НОМЕР_1 грошові кошти в загальній сумі 75 000,00 грн.

Таким чином позивач стверджує, що належним чином виконав зобов`язання за договором про надання кредиту №332257-КС-002 та надав відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 75 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (який вказаний позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті).

Позивач зазначає, що відповідач, відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 332257-КС-002, на виконання умов кредитного договору здійснив часткову оплату на загальну суму 68 016,54 грн, на підтвердження чого долучив до матеріалів справи інформаційні довідки від 14.11.2023 про проведені успішні транзакції через платіжний сервіс «Platon», сформовані ТОВ «ПрофітГід».

Проте, як зазначив позивач, станом на дату звернення позивачем до суду із даним позовом відповідач зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав та лише частково сплатив на користь позивачі надані в кредит грошові кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором №332257-КС-002, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. За ствердженням позивача внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання кредиту №332257-КС-002 від 09.01.2022 в частині повернення кредитних коштів у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 120 649,15 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 68 950,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 51 699,15 грн.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду із позовом у даній справі про стягнення з відповідача 68 950,00 грн суми прострочених платежів по тілу кредиту та 51 699,15 грн суми прострочених платежів по процентах.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, місцевий господарський суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобов`язань за Кредитним договором, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення заявлених ТОВ «Бізнес позика» позовних вимог шляхом присудження до стягнення із відповідача заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за процентами.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що позивачем не надано суду доказів укладення між ним та боржником електронного договору про надання кредиту, а роздруківка електронного доказу не може вважатись електронним документом в розумінні положень частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, адже у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і виправлень.

Із приводу зазначених тверджень скаржника, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін; у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» у редакції, чинній станом на дату укладення Кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до підпункту 3.1.1. Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією в розумінні частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.

Позичальник може відмовитись від укладення договору (акцепту оферти) шляхом вибору відповідних опцій в особистому кабінеті. У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу (підпункти 3.1.2, 3.1.3 Правил).

Як вбачається з матеріалів справи, 09.01.2022 Фізична особа-підприємець Хоменко Володимир Вікторович (клієнт) через веб-сайт Кредитодавця (позивача), використовуючи номер телефону, ідентифікувався в інформаційно-телекомунікаційній системі та зайшов в особистий кабінет та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (кредитодавець) 09.01.2022 направило Фізичній особі-підприємцю Хоменку Володимиру Вікторовичу пропозицію (оферту) укласти Договір №332257-КС-002 від 09.01.2022 про надання кредиту.

Відповідь заявника/позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю.

09.01.2022 Фізична особа-підприємець Хоменко В.В. прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №332257-КС-002 про надання кредиту на умовах, визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора G-4092 (направленого позичальнику на номер телефону, вказаного позичальником в заявці) електронного СМС-повідомлення.

Наявний у матеріалах справи договір містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-4092 09.01.2022 15:40:22».

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи візуальну форму послідовності дій клієнта фізичної особи-підприємця Хоменко Володимира Вікторовича (РНОКПП - НОМЕР_2 , номер телефону НОМЕР_3 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Товариства (ТОВ «Бізпозика») щодо укладення електронного договору про надання кредиту №332257-КС-002 від 09.01.2022 в інформаційно-комунікаційній системі Товариства на сайті www.my.bizpozyka@com.

Одноразовий ідентифікатор, яким підписаний договір, складається з комбінації цифр і літер, що відповідає нормам Закону України «Про електронну комерцію», а тому суд першої інстанції вірно зазначив, що належними й допустимими доказами підтверджено факт укладення між Фізичною особою-підприємцем Хоменко Володимиром Вікторовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» Договору про надання кредиту №332257-КС-002 від 09.01.2022, копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

Судова колегія зазначає, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (стаття 5 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги» (далі - Закон про електронні послуги).

Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах (стаття 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно з приписами статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством.

Статтями 9-12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що електронний документообіг (обіг електронних документів) - сукупність процесів створення, оброблення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, використання та знищення електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та у разі необхідності з підтвердженням факту одержання таких документів. Відправлення та передавання електронних документів здійснюються автором або посередником в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем або шляхом відправлення електронних носіїв, на яких записано цей документ. Електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом. Перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Кваліфікованим електронним підписом є удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа (пункт 23 частини 1 статті 1 зазначеного Закону).

Водночас, відповідно до частини 1 статті 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

На відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи.

В частині другій та третій статті 96 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону про електронні послуги. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом; паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Проте, паперова копія електронного доказу, хоч і не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ, який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу лише у тому випадку, коли оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №922/51/20, від 14.12.2021 у справі №910/17662/19).

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу (частина п`ята статті 96 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові від 21.12.2023 у справі №910/11210/22 Верховний Суд зазначив про те, що відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі, й відповідно, недостовірність електронного доказу. Вирішення питання достовірності такого доказу має відбуватися на загальних засадах, визначених ГПК України, і відповідно до стандарту доказування «баланс ймовірностей», передбаченого ст. 79 зазначеного Кодексу. Невикористання електронного підпису особами, які створили електронний доказ (лист, повідомлення, файл, аудіозапис, інші дані), не є підставою для визнання такого доказу недопустимим, якщо інше не встановлено законом.

В контексті спірних правовідносин, судова колегія також враховує, що в пункті 66 постанови Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №910/5408/21 вказано, що при розгляді справ суди мають дотримуватись презумпції цілісності (достовірності) електронних доказів, що означає, що доказ вважається цілісним (достовірним), поки інша сторона цього не спростує.

На підтвердження укладення електронного кредитного договору разом з позовною заявою та в якості додатку до неї позивачем було надано до суду та відповідачу візуальну форму щодо укладення електронного кредитного договору, з чіткою хронологією укладення останнього.

Отже, окрім долученого позивачем до матеріалів справи цілісного кредитного договору, зазначена візуальна форма також є належним та допустимим доказом в розумінні вищезазначених положень чинного законодавства України. При цьому, в преамбулі візуальної форми, наданої позивачем до матеріалів справи, зазначаються, в тому числі і наступні відомості: - РНОКПП відповідача; - номер телефону відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем було надано до суду належні та допустимі докази в розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують факт укладення Кредитного договору у відповідності до норм чинного законодавства України, а доводи скаржника про відсутність таких доказів є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Окрім викладеного, колегія суддів також зазначає, що стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2- 383/2010).

Відповідачем ані під час розгляду справи місцевим господарським судом, ані під час апеляційного перегляду даної справи не було надано будь-яких доказів на спростування тих обставин, що кредитний договір відповідачем не укладався, хоча саме відповідач в такому випадку повинен був довести факт неукладення кредитного договору і саме на нього у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України покладено тягар доказування відсутності укладення кредитного договору, що відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 14.06.2022 у справі №757/40395/20.

Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абзац 2 статті 1046 Цивільного кодексу України).

Як передбачено частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що ТОВ «Бізнес позика» було належним чином виконані взяті на себе зобов`язання з видачі відповідачу кредитних коштів у відповідності до пункту 1 Кредитного договору.

Так, 09.01.2022 позивач, на виконання умов кредитного договору, надав відповідачу кредитні кошти в сумі 75 000,00 грн, шляхом їх перерахування на номер банківської картки позичальника № НОМЕР_1 (який вказаний позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідками ТОВ «ФК «Елаєнс» від 07.06.2023.

Суд встановив, що ТОВ «ФК «Елаєнс» надає посередницькі послуги на підставі договору №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 14.12.2017.

Відповідно до інформації, наданої Акціонерним товариством «Універсал Банк» на виконання вимог ухвали суду від 21.11.2023, банківська картка № НОМЕР_1 випускалась на ім`я Хоменко Володимира Вікторовича (ІПН НОМЕР_2 , д.н. 25.06.1989).

Крім того, зі змісту виписки про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_1 , яка надана Акціонерним товариством «Універсал Банк» на виконання вимог ухвали суду від 21.11.2023, вбачається, що 09.01.2022 відповідач отримав на картку № НОМЕР_1 грошові кошти в загальній сумі 75 000,00 грн.

Суд враховує правову позицію, висвітлену в постанові Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №910/10254/18, згідно якої банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином та перерахував на номер банківської картки відповідача грошові кошти в сумі 75 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Отже, за договором позики та кредитним договором обов`язку позикодавця (кредитодавця) передати позичальнику грошові кошти кореспондує обов`язок позичальника повернути позикодавцю (кредитодавцю) грошові кошти або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплатити проценти, якщо це передбачено договором.

Таким чином, договір позики та кредитний договір вважаються виконаними в момент повернення позичальником грошових коштів, такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплати процентів, якщо це передбачено договором.

За умовами статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 1 Кредитного договору сторонами погоджено таке:

Тип кредиту: кредит. Строк кредиту: 24 тижнів. Процентна ставка: в день 0,86587334, фіксована. Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 11 250,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 75 000,00 грн. Термін дії договору до 26.06.2022. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 165 000,00 грн.

За змістом пункту 2 Кредитного договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 кредитного договору встановлено графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору та який передбачає 12 платежів в рівних частинах в сумі 13 750,00 грн у період з 23.01.2022 до 26.06.2022, а саме: 1. 23.01.2022 платіж в сумі 13 750,00 грн (9 741,15 грн процентів за користування кредитом та 4 008,85 грн комісії за надання кредиту); 2. 06.02.2022 платіж в сумі 13 750,00 грн (9 091,74 грн процентів за користування кредитом та 4 658,26 грн комісії за надання кредиту); 3. 20.02.2022 платіж в сумі 13 750,00 грн (9 091,74 грн процентів за користування кредитом, 2 075,37 грн часткового платежу основної суми (тіло кредиту) та 2 582,89 грн комісії за надання кредиту); 4. 06.03.2022 платіж в сумі 13 750,00 грн (8 840,02 грн процентів за користування кредитом та 4 909,98 грн часткового платежу основної суми (тіло кредиту)); 5. 20.03.2022 платіж в сумі 13 750,00 грн (8 244,88 грн процентів за користування кредитом та 5 505,12 грн часткового платежу основної суми (тіло кредиту)); 6. 03.04.2022 платіж в сумі 13 750,00 грн (7 577,50 грн процентів за користування кредитом та 6 172,50 грн часткового платежу основної суми (тіло кредиту)); 7. 17.04.2022 платіж в сумі 13 750,00 грн (6 829,34 грн процентів за користування кредитом та 6 920,66 грн часткового платежу основної суми (тіло кредиту)); 8. 01.05.2022 платіж в сумі 13 750,00 грн (5 990,32 грн процентів за користування кредитом та 7 759,68 грн часткового платежу основної суми (тіло кредиту)); 9. 15.05.2022 платіж в сумі 13 750,00 грн (5 049,66 грн процентів за користування кредитом та 8 700,34 грн часткового платежу основної суми (тіло кредиту)); 10. 29.05.2022 платіж в сумі 13 750,00 грн (3 995,04 грн процентів за користування кредитом та 9 754,96 грн часткового платежу основної суми (тіло кредиту)); 11. 12.06.2022 платіж в сумі 13 750,00 грн (2 812,46 грн процентів за користування кредитом та 10 937,54 грн часткового платежу основної суми (тіло кредиту)); 12. 26.06.2022 платіж в сумі 13 750,00 грн (1 486,15 грн процентів за користування кредитом та 12 263,85 грн часткового платежу основної суми (тіло кредиту)).

Таким чином, останнім днем для повернення відповідачем кредитних коштів позивачу, відповідно до графіку платежів та умов кредитного договору, є 26.06.2022.

Отже, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за Кредитним договором є таким, що настав.

Підпунктом 4.2.2.2 п 4.2.2 Правил про надання грошових коштів у кредит, які сторони домовились застосовувати до договірних правовідносин, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту до закінчення терміну дії договору.

Згідно з підп. 4.3.1.3 п 4.3 Правил про надання грошових коштів у кредит, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії та комісії за зміну умов договору, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу) у разі її нарахування та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором.

Пунктом 5.1 Правил про надання грошових коштів у кредит передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування.

Нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів (5.2 Правил про надання грошових коштів у кредит).

За змістом пункту 5.4 Правил про надання грошових коштів у кредит, заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту при безготівкових розрахунках вважається дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця.

Згідно з пунктом 5.6. Правил про надання грошових коштів у кредит у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; у четверту чергу - проценти за користування кредитом; у п`яту чергу - сума кредиту.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач на виконання умов Кредитного договору частково повернув позивачу кредитні кошти, сплатив проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту, на загальну суму 68 016,54 грн.

Так, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, відповідач здійснив наступні платежі: 23.01.2022 в сумі 13 750,00 грн (9 741,15 грн відсотки за користування та 4 008,85 грн комісія); 06.02.2022 в сумі 19 800,00 грн (9 091,74 грн відсотки за користування, 4 658,26 грн комісія та 6 050,00 грн тіло кредиту); 20.02.2022 в сумі 6 966,54 грн (відсотки за користування кредитом); 02.03.2023 в сумі 27 500,00 грн (24 917,11 грн відсотки за користування та 2 582,89 грн комісії). Проте, після 02.03.2023 жодної оплати відповідачем здійснено не було. Протилежного суду не доведено.

Здійснення часткових платежів підтверджується наявними в матеріалах справи інформаційними довідками від 14.11.2023 про проведені успішні транзакції через платіжний сервіс «Platon», які сформовані ТОВ «ПрофітГід», а також наявною в матеріалах справи інформацією про рух коштів по банківській картці №4441-1144-2160-1079 за період з 09.01.2022 до 16.05.2023, яка сформована АТ «Універсал Банк».

Суд встановив, що ТОВ «ПрофітГід» надає позивачу послуги з дистанційного обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів, що надходять на користь клієнта в якості повернення (слати) платниками сум кредитів/позик/фінансових кредитів/відсотків (інших платежів) за кредитами/позиками/фінансовими кредитами, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та/або перерахування грошових коштів на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020 (копія наявна в матеріалах справи).

Разом з тим станом на дату звернення позивача до суду із даним позовом відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, не повернув позивачу кредит в повному обсязі та не сплатив на користь позивача проценти за користування грошовими коштами в порядку та строки, передбачені умовами договору та графіком платежів.

У зв`язку з цим внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання кредиту № 332257-КС-002 від 09.01.2022 в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 120 649,15 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 68 950,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 51 699,15 грн.

Колегія судів відхиляє як такі, що не ґрунтуються на матеріалах справи, доводи апелянта про те, що місцевим господарським судом не встановлено, до якої дати позивач нарахував відповідачу проценти за користування кредитом.

Так, в матеріалах справи міститься детальний розрахунок заявлених позовних вимог, в якому чітко зазначено період нарахування відсотків та їх розмір.

Твердження апелянта про те, що позивач нарахував та заявив до стягнення відсотки за користування кредитом поза межами строку дії Кредитного договору є безпідставними.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку (том 1, а.с. 11-14) відсотки за користування кредитом нараховані до 26.06.2022 включно.

Сам розрахунок дійсно складений станом на 16.05.2023. Однак, з розрахунку чітко вбачається, що після 26.06.2022 та до 02.03.2023 (дата здійснення відповідачем часткової оплати кредитної заборгованості: 24 917,11 грн відсотки за користування та 2 582,89 грн комісії) розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісія не збільшувався.

У період з 26.06.2022 до 02.03.2023 заборгованість по тілу кредиту становила 68 950,00 грн; 76 616,26 грн заборгованість за відсотками; 2 582,89 грн - комісія. З 02.03.2023 і по 16.05.2023 (дата здійснення розрахунку): 68 950,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 51 699,15 грн (76 616,26 грн - 24 917,11 грн) заборгованість за відсотками, комісія - 0,00 грн.

Тобто, після 26.06.2022 відсотки не нараховувались, а їх розмір лише дублювався у відповідних графах розрахунку.

Розрахунок, натомість, виконаний арифметично правильно у відповідності з умовами Кредитного договору та закону та враховуючи встановлену у договорі фіксовану ставку процентів в день - 0,86587334. Період нарахування відповідає обставинам справи та не виходить за строк дії договору, усі оплати, що здійснювались відповідачем на погашення кредитної заборгованості, позивачем враховані.

Посилання скаржника на те, що сума кредиту значно завищена і перевищує строк кредитування, розмір нарахованих по договору процентів (який становить 50% тіла кредиту) є неспівмірним із сумою кредиту та несправедливим оцінюються судом критично, оскільки відповідач добровільно погодився на запропоновані йому умови кредитування.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду та не свідчать про порушення чи неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Усі інші доводи та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду апеляційної інстанції.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі таким, що підлягає залишенню без змін. Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Хоменка Володимира Вікторовича на рішення Господарського суду Київської області від 29.02.2024 у справі №911/3041/23 задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хоменка Володимира Вікторовича на рішення Господарського суду Київської області від 29.02.2024 у справі №911/3041/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 29.02.2024 у справі №911/3041/23 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Фізичну особу-підприємця Хоменка Володимира Вікторовича.

Матеріали справи №911/3041/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.А. Іоннікова