ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/1705/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О.М. - головуючий, Губенко Н.М., Мамалуй О.О.,

за участю секретаря судового засідання Москалика О.В.,

розглянувши у закритому судовому засіданні касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Нечай О.В.

від 17.04.2024

та на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Суліма В.В., Майданевича А.Г., Ткаченка Б.О.

від 12.06.2024

у справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1

до ІНФОРМАЦІЯ_2

про стягнення 9 311 090,64 грн,

за участю представників:

від позивача: Глушпенко В.О.,

від відповідача: Тіньков Д.Л.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення 9 311 090,64 грн, з яких 5 113 750,20 грн пені та 4 197 340,44 грн процентів за користування коштами.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення № 22/1-29-EDK-23 від 28.10.2023.

Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

28.10.2023 між ІНФОРМАЦІЯ_1 (замовник) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (виконавець) було укладено державний контракт № 22/1-29-ЕДК-23 на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення (далі - Контракт), згідно з п. 1.1 якого виконавець зобов`язується поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього Контракту товари оборонного призначення (далі - товар), найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому Контракті та в специфікації товарів оборонного призначення (додаток № 1 до Контракту) (далі - специфікація), для подальшого використання Збройними Силами України, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар в строки і на умовах, визначених цим Контрактом.

У пункті 1.2 Контракту зазначено, що підставою для його укладення є перелік та обсяги товарів, робіт і послуг на постачання (розроблення, модернізацію, ремонт), озброєння військової та спеціальної техніки, ракет і боєприпасів та іншого військово-технічного майна і послуг (за напрямом ОВТ) в інтересах Збройних Сил України на 2023 рік №37цт/21 від 13.01.2023, комерційна пропозиція виконавця (лист №к від 20.09.2023 та №к від 06.10.2023), результати розгляду Центром управління забезпечення озброєнням та військовою технікою результатів технічного та комерційного оцінювання замовником комерційної пропозиції виконавця від 06.10.2023 №к (протокол №33 від 24.10.2023).

Загальна вартість (ціна) товару за цим Контрактом становить 1 278 437 550,00 грн (п. 2.2 Контракту).

Пунктом 2.6 Контракту встановлено, що розрахунки за цим Контрактом проводяться шляхом оплати замовником поставленого товару протягом 15 банківських днів після надання виконавцем замовнику належним чином оформленого рахунку на оплату, до якого додаються підписаний сторонами акт приймання-передачі товару за Контрактом, сертифікат якості (відповідності) товару (партії товару) з обов`язковим зазначенням дати виготовлення товару та сертифікат (декларація) походження товару (за умови наявності (надходження) бюджетних коштів на рахунок замовника).

Водночас у п. 2.9 Контракту визначено, що відповідно до вимог абзаців 4, 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1070 "Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" за рішенням головного розпорядника бюджетних коштів розрахунки за товари здійснюються шляхом проведення попередньої оплати у розмірі до 97 відсотків від вартості (ціни) товару за Контрактом, що підлягає поставці у 2023 році на строк не більше як на 14 місяців з дати перерахування першої частини коштів на рахунок виконавця у такому порядку:

оплата прямим банківським переказом 30 відсотків від вартості партії товару, що буде поставлено в 2023 році здійснюється замовником на підставі рахунку, наданого виконавцем після надання замовнику дозволу уповноваженого органу з експортного контролю країни походження товару та країни, в якій розміщується постачальник товару на здійснення міжнародної передачі (транзиту) товарів та транзитних ліцензій для товару від уповноважених органів;

оплата прямим банківським переказом 67 відсотків від вартості партії товару, що буде поставлено в 2023 році здійснюється замовником після отримання повідомлення від виконавця про готовність партії товару до відвантаження;

оплата прямим банківським переказом 3 відсотки від вартості товару оплачується на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі товару.

Умови оплати товару, що підлягає постачанню у 2024 році, будуть визначені сторонами за окремою додатковою угодою.

Замовник письмово поінформує виконавця щодо рішення головного розпорядника бюджетних коштів стосовно можливості та порядку здійснення попередньої оплати за цим Контрактом протягом 2 робочих днів з дати отримання рішення головного розпорядника бюджетних коштів.

У разі проведення попередньої оплати товар поставляється не пізніше строку поставки товару, зазначеного у Специфікації.

Попередня оплата здійснюється протягом 15 робочих днів з дня прийняття головним розпорядником бюджетних коштів рішення щодо здійснення попередньої оплати на підставі рахунку на оплату, наданого виконавцем, шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий на ім`я виконавця в органі державної казначейської служби, з подальшим використанням зазначених коштів виконавцем виключно на цілі, визначені цим Контрактом, з наданням відповідних підтвердних документів.

Згідно з п. 3.1 Контракту поставка виконавцем та приймання замовником товару за цим Контрактом здійснюється відповідно до комплекту експлуатаційної документації, що поставляється разом з товаром, у місці поставки на підставі товаросупровідних документів та видаткової накладної з оформленням сторонами Акту приймання-передачі товару за Контрактом. Товар поставляється виконавцем відповідно до умов DDP Україна, місце знаходження отримувача, визначеного державним замовником, згідно з міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів "Інкотермс" у редакції 2020 року. Точне місце поставки буде повідомлено замовником виконавцю не менше ніж за 3 робочих днів до планової дати поставки.

Датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки товару є дата підписання сторонами акта приймання-передачі товару за Контрактом (п. 3.3 Контракту).

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Контракту виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами цього Контракту не пізніше строку, визначеного в специфікації. В обґрунтованих випадках сторони мають право коригувати строк поставки і приймання товару не пізніше ніж за 5 календарних днів до закінчення строку дії Контракту шляхом внесення змін до цього Контракту на підставі письмового звернення виконавця, яке виконавець повинен надати не пізніше ніж за 5 днів до дати поставки товару з обґрунтуванням та наданням документального підтвердження настання такого випадку відповідно до вимог розділу 7 цього Контракту.

Розділ 7 Контракту визначає відповідальність сторін.

У п. 7.2 Контракту наведено види порушень та санкції за них, зокрема:

у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення (підп. 1 п. 7.2);

у разі порушення виконавцем зобов`язань щодо строків поставки товару, за умови здійснення замовником попередньої оплати, виконавець зобов`язаний сплатити на користь замовника проценти за користування коштами попередньої оплати (в частині вартості простроченого товару) у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від дня порушення строку поставки до дня виконання виконавцем обов`язку щодо поставки товару, визначеного згідно з абзацом першим пункту 3.3 цього Контракту (підп. 4 п. 7.2).

Контракт набирає чинності з дати підписання додаткової угоди про взяття бюджетних зобов`язань та діє до 31.01.2025, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до повного виконання (п. 11.1 Контракту).

У специфікації, яка є додатком № 1 до Контракту, сторони погодили найменування товару, його кількість, вартість і строки поставки.

Так, зокрема, перша партія товару мала бути поставлена до 25.12.2023.

14.12.2023 сторони уклали додаткову угоду № 1 до Контракту, якою, серед іншого, визначили обсяг фінансування та бюджетні зобов`язання за загальним фондом (КПКВК 2101150/1) у 2023 році в розмірі 413 361 474,50 грн, а також виклали абзац 2 пункту 2.9 Контракту в такій редакції: "оплата прямим банківським переказом 30 відсотків від вартості партії товару, що буде поставлено в 2023 році здійснюється замовником на підставі рахунку, наданого виконавцем після надання замовнику дозволу уповноваженого органу з експортного контролю країни походження товару та країни, в якій розміщується постачальник товару на здійснення міжнародної передачі товарів".

Відповідно до платіжної інструкції № 15 від 19.12.2023 позивач перерахував на рахунок відповідача 413 361 474,50 грн.

06.01.2024 відповідачем було поставлено, а позивачем прийнято першу партію товару, що підтверджується актом приймання-передачі товару за Контрактом від 06.01.2024, актом приймання-передачі військового майна № 275/48/1-5м від 06.01.2024, видатковою накладною № 4 від 06.01.2024, а також повідомленням-підтвердженням отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, закуплених Міністерством оборони України в централізованому порядку № 16/1/5 від 06.01.2024.

З огляду на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Контрактом, позивач звернувся до відповідача із претензією № 11/4-203 від 09.01.2024.

У відповідь, листом № від 08.02.2024, відповідач визнав претензію необґрунтованою та відмовив у її задоволенні.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач прострочив на 12 днів поставку товару, що згідно з п. 7.2 Договору є підставою для стягнення з нього пені в розмірі 5 113 750,20 грн та процентів за користування коштами в сумі 4 197 340,44 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції

Господарський суд міста Києва рішенням від 17.04.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2024, у справі № 910/1705/24 позов задовольнив частково. Стягнув з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 пеню в розмірі 1 грн, проценти в сумі 3 732 599,35 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 126 303,06 грн. В іншій частині позову відмовив.

Рішення судів мотивовані тим, що зобов`язання з поставки першої партії товару, хоча і з незначним простроченням, але було виконане відповідачем у повному обсязі; обставин необґрунтованого зволікання відповідача у поставці цієї партії товару після отримання попередньої оплати, а також фактів поставки неякісного товару не встановлено; відсутні докази виконання позивачем умов, передбачених пунктом 3.1 Контракту, щодо повідомлення відповідачу точного місця поставки не менше ніж за 3 робочих дні до планової дати поставки, на що посилається відповідач; позивач не здійснив остаточний розрахунок за поставлений товар відповідно до п. 2.9 Контракту, а також зважаючи на відсутність доказів завдання позивачу збитків внаслідок порушення відповідачем строку поставки товару, компенсаційний характер неустойки, дискрецію суду для вирішення питання щодо зменшення неустойки і розміру, до якого вона має бути зменшена, а також встановлені судом обставини справи, суди дійшли висновку, що обґрунтованим є зменшення розміру належної до стягнення з відповідача пені до 1 грн.

Щодо здійсненого позивачем розрахунку процентів, то суди вказали на його помилковість, оскільки проценти нараховуються на суму попередньої оплати, а тому у позивача були відсутні підстави для здійснення розрахунку процентів виходячи із вартості товару, щодо якого допущено прострочення поставки. А також позивач помилково включив день поставки товару в період часу, за який здійснюється нарахування. Відповідно сума процентів за користування грошовими коштами попередньої оплати, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 3 732 599,35 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справ

ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2024, у якій просило їх скасувати в частині відмови в задоволенні позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 5 113 749,20 грн пені та 464 741,09 грн процентів за користування коштами.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень скаржником зазначено, що суди першої та апеляційної інстанції, приймаючи рішення про зменшення розміру пені до 1 грн, не врахували висновки Верховного Суду з цього питання, викладені у постановах від 12.12.2023 у справі № 910/2739/23, від 19.03.2024 у справі № 910/4390/23, від 19.03.2024 у справі № 910/3016/23.

Доводів щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій в частині визначення розміру процентів за користування коштами, які підлягають стягненню з відповідача, та підстав касаційного оскарження рішення судів попередніх інстанцій в цій частині, касаційна скарга позивача не містить.

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просив у її задоволенні відмовити, рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

Спір стосується можливості зменшення розміру пені до 1 грн. За доводами касаційної скарги позивача, висновки судів попередніх інстанцій в цій частині суперечать висновкам Верховного Суду з цього питання, викладеним у постановах від 12.12.2023 у справі № 910/2739/23, від 19.03.2024 у справі № 910/4390/23, від 19.03.2024 у справі № 910/3016/23.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Схоже правило міститься в частині третій статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, за змістом зазначених норм Господарського та Цивільного кодексів України суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, зокрема, з таких підстав, якщо: належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Такий перелік підстав для зменшення розміру штрафних санкцій не є вичерпним, оскільки частина третя статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують як наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, так і заперечення щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміром неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання, незначного прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення стороною порушення та/або його наслідків тощо.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18 та в ін.).

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України щодо права на зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначити конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність боржника тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20).

Верховний Суд також зауважує, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення розміру штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2019 у справі № 923/536/18, від 10.04.2019 у справі № 905/1005/18, від 06.09.2019 у справі № 914/2252/18, від 14.07.2021 у справі № 916/878/20 та ін.).

Саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи наявність та розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (правові висновки Верховного Суду у постановах від 03.03.2021 у справі № 925/74/19, від 02.06.2021 у справі №5023/10655/11 (922/2455/20) та ін).

Цієї позиції притримується і Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, зазначивши, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями статті 233 ГК України і частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватися та оцінюватися судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.

Такий підхід є усталеним в судовій практиці. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

Отже, під час здійснення касаційного перегляду судових рішень, в яких судами реалізовувалися дискреційні повноваження, перед судом касаційної інстанції ставляться наступні питання: чи належно суд вмотивував рішення; чи не є воно свавільним (довільним), нераціональним, не підтвердженим доказами або ж помилковим щодо юридичних фактів; чи не є судове рішення необ`єктивним або явно несправедливим, тобто таким, що порушує баланс інтересів сторін. Вказані обставини обумовлені межами здійснення касаційного перегляду визначеними статтею 300 ГПК, відповідно до яких, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, при цьому не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази

У цій справі суди попередніх інстанцій, оцінивши наявні у матеріалах справи докази того, що зобов`язання з поставки першої партії товару, хоча і з незначним простроченням, але було виконане відповідачем у повному обсязі, що обставин необґрунтованого зволікання відповідача у поставці цієї партії товару після отримання попередньої оплати, а також фактів поставки неякісного товару не встановлено, відсутність доказів виконання позивачем умов, передбачених пунктом 3.1 Контракту, щодо повідомлення відповідачу точного місця поставки не менше ніж за 3 робочих дні до планової дати поставки, на що посилався відповідач, те, що позивач не здійснив остаточний розрахунок за поставлений товар відповідно до п. 2.9 Контракту, а також зважаючи на відсутність доказів завдання позивачу збитків, внаслідок порушення відповідачем строку поставки товару, компенсаційний характер неустойки, дійшли висновку, що обґрунтованим є зменшення розміру належної до стягнення з відповідача пені до 1 грн, користуючись своїми дискреційними повноваженнями.

Суд відхиляє доводи скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень не врахували правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12.12.2023 у справі № 910/2739/23, від 19.03.2024 у справі № 910/4390/23, від 19.03.2024 у справі № 910/3016/23.

Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини.

У кожній із наведених скаржником справ судами здійснювалася оцінка та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу та встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, після чого вирішувалося питання про наявність підстав для зменшення розміру неустойки, що є правом суду, та реалізується судом на власний розсуд та за внутрішнім переконанням, у кожному конкретному випадку.

У той час, як доводи касаційної скарги позивача зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо фактичної оцінки обставин, встановлених у справі, які покладені в основу судових рішень, тобто, наведені у касаційній скарзі доводи, спрямовані на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Також у касаційній скарзі позивач просив скасувати судові рішення і в частині відмови у стягненні 464 741,09 грн процентів за користування коштами, однак доводів щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій в частині визначення розміру процентів за користування коштами, які підлягають стягненню з відповідача, касаційна скарга не містить, відповідно підстави для перегляду судових рішень в цій частині відсутні.

Висновки Верховного Суду

За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки викладені у касаційній скарзі доводи про порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень не отримали підтвердження, Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що вони ухвалені із додержанням норм процесуального та матеріального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Щодо судових витрат

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 у справі № 910/1705/24 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді Н. Губенко

О. Мамалуй