РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2024Справа № 910/5548/19 (910/3499/24)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральне охоронно-розшукове бюро» (ідентифікаційний код: 40719486)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЛАН-ТРАНС-ГРУП»

(ідентифікаційний код: 30221264)

про стягнення заборгованості

у межах справи № 910/5548/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп»

(ідентифікаційний код: 30221264)

про банкрутство

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральне охоронно-розшукове бюро» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» про стягнення 241 869,55 грн заборгованості за Договором про надання послуг охорони № 22/12-1 від 19.12.2022, з яких:

- 238 965,00 грн основної заборгованості за неоплачені послуги охорони з листопада 2023 по лютий 2024 року;

- 1 219,43 грн 3 % річних;

- 1 685,12 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач не оплатив Позивачу вартість наданих послуг охорони за договором № 22/12-1 від 19.12.2022.

Ухвалою судді Бондаренко-Легких Г.П. матеріали позовної заяви у справі № 910/3499/24 постановлено передати за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах № 910/5548/19 про банкрутство боржника - ТОВ «Орлан-Транс-Груп» ().

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали справи № 910/5548/19 (910/3499/24) було передано судді Омельченку Л.В. для розгляду.

Ухвалою судді Омельченка Л.В. від 23.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5548/19 (910/3499/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральне охоронно-розшукове бюро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» про стягнення заборгованості у межах справи № 910/5548/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп»; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позовну заяву, оформленого відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову; забезпечити надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду; попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини 3, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України); встановлено позивачу строк - протягом 5-ти днів з дня отримання відзиву на позов (якщо такий буде поданий) - для подання суду: відповіді на відзив на позов в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу; встановлено відповідачу строк - протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив для подачі до суду (якщо такі будуть): заперечень на відповідь на відзив та доказів направлення заперечень на відповідь на відзив позивачу; копію ухвали направлено учасникам справи.

Відповідач своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористався, з будь-якими заявами до суду не звертався. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками) повернулися на адресу суду без вручення з відміткою «повертається, адресат відсутній».

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральне охоронно-розшукове бюро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» про стягнення заборгованості, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центральне охоронно-розшукове бюро» (ідентифікаційний код: 40719486) (надалі - виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРЛАН-ТРАНС-ГРУП» (надалі - замовник, відповідач) в особі директора ЛЬВІВСЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВ «ОРЛАН- ТРАНС-ГРУП» було укладено договір про надання послуг охорони № 22/12-1 (надалі - договір).

Згідно з п. 1.1. та п. 1.2. договору замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов`язання щодо надання послуг по охоронні приміщення та території «Замовника», що розташована за адресою: вул. Пластова, буд. 4, м. Львів (надалі - об`єкт).

Відповідно до п. 2.3. договору передбачено, що оплата за послуги охорони проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок «Виконавця» до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим в національній валюті України.

Як вбачається з матеріалів позову, починаючи з грудня місяця 2022 року по січень місяць 2024 року Виконавець фактично надав Замовнику послуги по охоронні об`єкта Відповідача на загальну суму 968 320,00 грн. Факт надання послуг підтверджується актами прийому-передачі наданих послуг, копії яких долучено позивачем до матеріалів справи.

Відповідач, всупереч п. 2.3. договору, не розрахувався з Позивачем за фактично надані послуги. Замовник оплатив за послуги, які були надані за період: з грудня місяця 2022 року по жовтень 2023 року. Загальна сума оплати за надані послуги за вищевказаний період становить 729 355,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Як зазначено Позивачем та не спростовано Відповідачем, станом на час подання позову Відповідач не оплатив Позивачу вартість наданих послуг, які були надані за період з листопада 2023 року по лютий місяць 2024 року, на суму 238 965,00 грн.

Судом встановлено, що Відповідач визнав суму заборгованості шляхом підписання акту звірки розрахунків № 8 від 12.02.2024.

Отже, Відповідач не оплативши коштів за надані послуги, порушив п. 2.3. Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України Відповідач, який прострочив виконання грошового зобов`язання щодо сплати вартості наданих послуг по охороні об`єкту, зобов`язаний сплатити на користь Позивача 3 % річних від простроченої суми, що складає 1 219,43 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу Кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Так, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України Відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо сплати вартості наданих послуг по охороні об`єкту нараховані суми індексу інфляції за невчасно сплачену вартість наданих послуг у розмірі 1 685,12 грн.

На підтвердження вказаних вище обставин, позивач надав:

- Договір про надання послуг охорони № 22/12-1 від 09.12.2022;

- Акти прийому-передачі наданих послуг;

- Платіжні інструкції про підтвердження оплат;

- Акт звірки розрахунків;

- Картку взаємних розрахунків між Сторонами;

- Розрахунок трьох відсотків річних;

- Розрахунок інфляційних втрат.

Зазначені документи містять інформацію про відсутність претензій з приводу надання послуг зі сторони Замовника та обґрунтований розрахунок заборгованості.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на встановлені судом обставини, наведенні норми законодавства та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральне охоронно-розшукове бюро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» про стягнення 241 869,55 грн заборгованості підлягають задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів ліквідатора банкрута, позиція суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення формулювання рішень.

Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи висновки суду про задоволення позову, судові витрати в сумі 3 628,04 грн покладається в силу ст. 129 ГПК України суд покладає на відповідача.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства та ст. ст. 226, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральне охоронно-розшукове бюро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» про стягнення 241 869,55 грн заборгованості - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс Груп» (ідентифікаційний код: 33550545) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральне охоронно-розшукове бюро» (ідентифікаційний код: 40719486) заборгованість у розмірі 241 869,55 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс Груп» (ідентифікаційний код: 33550545) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральне охоронно-розшукове бюро» (ідентифікаційний код: 40719486) судові витрати в сумі 3 628,04 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом двадцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 03.09.2024.

Суддя Л.В. Омельченко