РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.09.2024Справа № 910/6800/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ БУД-ІНВЕСТ"

(01010, м. Київ, вул. Омеляновича-Павленка, буд. 4;

ідентифікаційний код: 35533290)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО СТИЛЬ ГРУП"

(03115, м. Київ, вул. Котельникова Михайла, буд. 51;

ідентифікаційний код: 41758091)

про стягнення 1 242 570,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РБ БУД-ІНВЕСТ" (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО СТИЛЬ ГРУП" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням умов Договору підряду №03/11-21-2 від 03.11.2021 у розмірі 1 242 570,82 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.06.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/6800/24 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Означену ухвалу, направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштове відправлення повернуто до суду з посиланням на закінчення встановленого строку зберігання.

Натомість, відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

03 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «РБ БУД-ІНВЕСТ» (далі за цим позовом - «Позивач» або «Замовник») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО СТИЛЬ ГРУП» (далі за цим позовом - «Відповідач» або «Підрядник») було укладено договір підряду № 03/11-21-2 (далі за цим позовом - «Договір підряду»), відповідно до п.1.1 якого, Підрядник зобов`язується на свій ризик, за завданням Замовника власними та або залученими силами і засобами, у відповідності до Проектної документації, Договірної ціни, діючих будівельних норм і правил, та у визначений Договором строк, виконати комплекс робіт по влаштуванню монолітних залізобетонних конструкцій, на об`єкті: «Реконструкція нежитлової будівлі під заклад ресторанного господарства - повносервісний заклад харчування» за адресою: вул. Передова, 2в у Голосіївському районі міста Києва, надалі іменується «Об`єкт», будівля № 1 на плані Об`єкту, що є Додатком № 1 до цього Договору підряду, надалі - «будівля № 1 Об`єкту», а Замовник зобов`язується надати Підряднику фронт робіт, прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов Договору. Перелік робіт, їх вартість, характеристики, конструктивні рішення Сторони узгоджують в Договірній ціні, що є додатком № 2 до цього Договору підряду.

За п.2.2 Договору підряду строки виконання робіт Сторони встановлюють в Графіку виконання Робіт, що є додатком № 3 до Договору підряду.

Пунктом 3.1 Договору підряду передбачалось, що загальна вартість Робіт за Договором підряду становить 1 287 653,15 гривень з ПДВ та відображена в Додатку № 2 до Договору підряду, що є невід`ємною частиною Договору підряду.

Згідно з п. 3.5 Договору підряду оплата робіт за Договором підряду здійснюється Замовником в наступному порядку:

передоплата у розмірі 100% вартості матеріалів, що становить 764 774,59 гривень з ПДВ та 30% вартості робіт, що становить 156 863,57 гривень з ПДВ, сплачується Замовником не пізніше 06 листопада 2021 року;

остаточний розрахунок здійснюється Замовником не пізніше 3-х банківських днів після підписання Сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт.

У п.6.2 Договору підряду сторони погодили, що приймання-передача виконаних робіт оформлюється Актом приймання-передачі виконаних робіт, який Підрядник надає Замовнику, та після підписання становитиме невід`ємну частину Договору підряду. Разом з Актом приймання-передачі виконаних робіт Підрядник також надає акти приховуваних робіт і випробувань якості використаних Матеріальних ресурсів, виконавчу документацію, сертифікати якості.

Згідно з п.11.1 Договору підряду, договір набирає чинності з дати його укладання, зазначеної у договорі та діє до 31 грудня 2022 року. У разі, якщо жодна із Сторін за 30 календарних днів до вказаної дати не заявить про своє бажання припинити дію договору, договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік.

Сторони також погодили та підписали додатки до Договору підряду: Додаток № 1 «План об`єкту», Додаток № 2 «Договірна ціна», Додаток № 3 «Графік виконання».

Позивач вказує, що на виконання вимог Договору підряду щодо перерахування передоплати Замовником: 09.11.2021 перераховано Підряднику передоплату у сумі 128500,00 грн., 10.11.2021 перераховано Підряднику передоплату у сумі 636274,59 грн.

Відповідно до п.1.2. Договору підряду Замовник має право доручати Підряднику додаткові роботи до початку Робіт або під час їх виконання. Вартість та об`єми додаткових робіт узгоджуються Сторонам письмово до початку їх виконання шляхом підписання додаткової угоди до Договору підряду.

Додатковою угодою № 1 від 01 грудня 2021 року до Договору підряду сторони внесли зміни щодо виконання додаткового комплексу робіт на суму 405 281,21 грн., матеріалів на суму 1 442 598,82 грн. та уклали додаток в редакції зазначеної додаткової угоди щодо договірної ціни.

Додатковою угодою № 2 від 06 грудня 2021 року до Договору підряду сторони внесли зміни щодо виконання додаткового комплексу робіт на суму 193 584,60 грн. та уклали додатки в редакції зазначеної додаткової угоди щодо графіку виконання робіт, договірної ціни тощо.

31 грудня 2021 року між сторонами складено акти приймання-передачі виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року за формою КБ-2в на загальну суму 1 571 261,22 гривень з ПДВ:

Графіками виконання робіт, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 06 грудня 2021 року сторони погодили графік проведення робіт - не пізніше 18 грудня 2022 року.

Звертаючись до суду з позовом, Позивач вказує, що на виконання умов Договору підряду Позивачем (Замовником) перераховано на користь Відповідача (Підрядника) грошові кошти (попередня оплата) у сумі 2 813 832,04 грн. Роботи виконані на суму лише 1571261,22 грн. Проте, Відповідачем (Підрядником) роботи виконувалися настільки повільно, що закінчення її у строк було явно неможливим, що є істотним порушенням умов Договору підряду. Авансовані Позивачем роботи на суму 1 242 570,82 грн. Відповідачем не виконані.

Відповідно до п.п «а» п. 11.4 Договору підряду Замовник має право відмовитися від Договору підряду та вимагати відшкодування збитків у разі якщо Підрядник своєчасно не розпочав роботу, або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає неможливим, або іншим чином порушив строки виконання робіт.

Оскільки в силу п. 11.1 Договору підряду, договір продовжувався на кожен наступний календарний рік та був чинним, 22 січня 2024 року Позивачем (Замовником) було направлено Відповідачу (Підряднику) лист від 17 січня 2024 року про відмову від Договору підряду та повернення грошових коштів. У листі зазначено, що виконання умов Договору підряду Замовником перераховано на користь Підрядника грошові кошти (попередня оплата) у сумі 2813 832,04 грн. Роботи виконані на суму лише 1 571 261,22 грн. Проте, Підрядником роботи виконуються настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, що є істотним порушенням умов Договору підряду.

Відповідно до п. 11.6 Договору підряду у разі відмови від Договору він припиняється з дати отримання іншою Стороною повідомлення Сторони про відмову. У цьому випадку договір припиняється з дати отримання іншою Стороною повідомлення Сторони про відмову від Договору, підтвердженого поштовим повідомленням про вручення відправлення за місцезнаходженням Сторони за фактичною чи юридичною адресою або іншими доказами про вручення. У разі відсутності Сторони за вказаною у Договорі адресою чи відмови від отримання повідомлення, повідомлення вважається врученим Стороні з дати поштового відправлення рекомендованим листом за вказаною у договорі адресою.

Позивач звертаючись з позовом до суду зазначає, що Відповідач всупереч умовам договору не виконав роботи в обумовлені договором строки, авансовані Позивачем роботи на суму 1 242 570,82 грн. Відповідачем не виконані, а тому за останнім обліковується заборгованість у розмірі 1 242 570,82 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому до вищевказаних відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як встановлено ч.4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного між сторонами договору відповідачем були виконані будівельні роботи, на підтвердження чого додано Акти приймання виконаних будівельних робіт № 1, 2, 3, 4 за грудень 2021 року загалом на суму 1 571 261,22 грн. Водночас, відповідно до банківських виписок Позивачем на рахунок Відповідача за Договором підряду №03/11-21-2 від 03.11.2021 сплачено кошти у розмірі 2 813 832,04 грн.

Судом встановлено, що будь-яких зауважень щодо виконаних позивачем робіт від відповідача не надходило та у матеріалах справи не міститься.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Таким чином, при укладенні договору підряду №03/11-21-2 від 03.11.2021 сторони були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір, в тому числі і щодо вартості проведення будівельних робіт.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять мотивованої відмови Відповідача від приймання виконаних позивачем робіт з підстав неналежної якості, обсяг виконаних робіт погоджений сторонами.

За твердженнями Позивача, які з боку Відповідача належними та допустимими у розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, Відповідачем, виконано роботи на суму 1 571 261,22 грн., проте Позивачем було авансовано робіт на суму 2 813 832,04 грн., в результаті чого у Відповідача утворилась заборгованість в сумі 1 242 570,82 грн.

Таким чином, враховуючи надані суду докази суд дійшов висновку про порушення умов укладеного між сторонами договору з боку відповідача в частині проведення повної оплати за виконані роботи у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 1 242 570,82 грн. є обґрунтованими.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ БУД-ІНВЕСТ" підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО СТИЛЬ ГРУП" (03115, м. Київ, вул. Котельникова Михайла, буд. 51; ідентифікаційний код: 41758091) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ БУД-ІНВЕСТ" (01010, м. Київ, вул. Омеляновича-Павленка, буд. 4; ідентифікаційний код: 35533290) 1 242 570,82 грн. заборгованості та 18 638,56 грн. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов