РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.09.2024Справа № 910/7869/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторг-М» (вул. Купецька, 1, кв. 21, м. Ніжин, Чернігівська обл.,16600; ідентифікаційний код 39930840)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекольт» (вул. Миколи Василенка, буд. 7-А, м. Київ, 03124; ідентифікаційний код 40488973)

про стягнення 33 921, 07 грн

Представник сторін: не викликались

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроторг-М» (далі за текстом - ТОВ «Агроторг-М», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекольт» (далі за текстом - ТОВ «Рекольт», Відповідач) про стягнення основного боргу в розмірі 30 000 грн за надані Відповідачу послуги перевезення та нараховані по статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати та 3 %річних в розмірі 3 921, 07 грн.

В обґрунтування поданої позовної заяви Позивач зазначає, що ним на виконання умов укладених договорів заявок № 7/24, 8/24, 9/24, 10/24, 11/24 від 29.01.2024 надано послуги перевезення вантажу на загальну суму 256 600 грн згідно наданих Актів виконаних робіт, з яких Відповідачем оплачено лише 226 600 грн, що свідчить про існування заборгованості в розмірі 30 000 грн, сплата якої Відповідачем прострочена.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 позовну заяву ТОВ «Агроторг-М» залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін; доказів реєстрації Позивачем електронного кабінету в підсистемі Електронний Суд; зазначення інформації щодо наявності у Позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; доказів направлення копії позовної заяви з додатками на адресу Відповідача; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

01.07.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала від 05.07.2024 згідно повідомлення Господарського суду міста Києва від 05.07.2024 доставлена Відповідачу до його електронного кабінету 05.07.2024 о 13:10.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини 6 вказаної статті якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, судом встановлено, що 05.07.2024 ухвала суду від 05.07.2024 належним чином вручена Відповідачу.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 05.07.2024 у справі № 910/7869/24 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З матеріалів справи вбачається, що між Позивачем та Відповідачем 29.01.2024 укладено наступні договори - заявки на перевезення вантажу: № 7/24, 8/24, 9/24, 10/24, 11/24, за маршрутом: Сумська обл., с. Яструбщина, вул. Центральна 100 - ДП «Морський торговий порт» «Чорноморськ» Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 41, вартістю 2 000 грн / т з ПДВ.

За вказаними договорами-заявками Позивач виступив Виконавцем перевезення, а Відповідач відповідно Замовником, а умови оплати визначено: 2 банківських дні по отриманню сканів документів, ТТН, Акту виконаних робіт, Рахунку.

Як вбачається з даних до справи Актів виконаних робіт № 1 від 31.01.2024, № 2 від 31.01.2024, № 3 від 01.02.2024, № 4 від 01.02.2024, № 5 від 01.02.2024 Позивачем надано Відповідачу послуги перевезення на загальну суму 256 600 грн.

Судом встановлено, що вказані акти виконаних робіт підписані представниками сторін без зауважень та претензій, що відповідно свідчить про належне надання Позивачем послуг та прийняття останніх Відповідачем.

Також на підтвердження надання послуг перевезення Позивачем надано ТТН № 34 від 29.01.2024, № 35 від 29.01.2024, № 36 від 29.01.2024, № 37 від 29.01.2024, № 38 від 29.01.2024, з підписом вантажовідправника та вантажоодержувача, що також свідчить про виконання перевезення.

Згідно доводів Позивач на підтвердження чого надано суду банківську виписку, Відповідачем оплачено послуги 226 600 грн, а відтак не відшкодованою залишається сума 30 000 грн.

Зазначені обставини Відповідачем не заперечується.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач 15.05.2024 (поштове повідомлення № 676) звертався до Відповідача із листом - претензією вих. № 15/05-2024-1 від 15.05.2024 про необхідність сплати 30 000 грн за надані послуги.

Згідно трекінгу поштового повідомлення № 676 на сайті Укрпошти вбачається, що претензією вих. № 15/05-2024-1 від 15.05.2024 отримана Відповідачем 21.05.2024, однак станом на дату звернення до суду остання залишена Відповідачем без задоволення.

Також Позивач зазначає, що скановані копії документів по зазначеним вище перевезенням відправлені Відповідачу на електронну пошту 01 02.2024, 06.02.2024 отримані Відповідачем у зв`язку з чим термін оплати послуг є таким, що настав 08.02.2024.

Суд зазначає, що докази зазначеного в матеріалах справи відсутні, однак останні не заперечуються та не спростовуються Відповідачем, а відтак фактично визнаються останнім.

Згідно наданої Позивачем банківської виписки, оплати від Відповідача за надані послуги перевезення здійснювалися несвоєчасно та з простроченням, а саме: 13.02.2024 - 56 600 грн; 23.02.2024 - 50 000 грн; 14.03.2024 - 25 000 грн; 18.03.2024 - 50 000; 21.03.2024 - 10 000 грн; 29.03.2024 - 25 000 грн; 05.04.2024 - 10 000 грн.

Враховуючи прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання Позивачем здійснено нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, починаючи з 08.02.2024 із врахуванням часткових оплат Відповідача.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять заперечень чи то доказів на спростування заявлених позовних вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Проаналізувавши зміст укладених між сторонами договорів - заявок, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вони є договорами перевезення.

Відповідно до частини 1 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 1 статті 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Частиною 1 статті 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

З огляду на зазначене, враховуючи здійснення Відповідачем часткових оплат за надані послуги, останній тим самим підтвердив наявність у нього належних та достатніх документів для здійснення розрахунку (як про це зазначає Позивач), що відповідно свідчить про правомірність вимог в частині стягнення 30 000 грн основного боргу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із врахуванням зазначеного, судом перевірено наданий Позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, за наслідками якого встановлено, що правомірним буде нарахування інфляційних втрат на суму 30 000 грн за період з 08.02.2024 по 19.06.2024, оскільки в інші визначені Позивачем періоди прострочення становить неповний місяць, в якому існувало прострочення, що унеможливлює його нарахування оскільки погашення здійснювалося як в першій половині так і в другій половині місяця.

Згідно судової практики, викладеної у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що на практиці існують різні підходи до застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у вказаній постанові роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Так, за підрахунками суду правомірною та такою, що не порушує права Відповідача є сума інфляційних втрат в розмірі 1 153,36 грн., а сума правомірно нарахованих 3 % річних становить 803, 61 грн., що свідчить про часткове задоволення таких вимог.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено договірні умови в частині здійснення оплати за надані послуги перевезення у зв`язку з чим допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторг-М» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекольт» (вул. Миколи Василенка, буд. 7-А, м. Київ, 03124; ідентифікаційний код 40488973) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторг-М» (вул. Купецька, 1, кв. 21, м. Ніжин, Чернігівська обл.,16600; ідентифікаційний код 39930840) основний борг - 30 000 (тридцять тисяч) грн, інфляційні втрати - 1 153 (одна тисяча сто п`ятдесят три) грн 36 коп., 3 % річних - 803 (вісімсот три) грн 61 коп. та судовий збір - 2 852 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят дві) грн.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 09.09.2024

Суддя Антон ПУКАС