УХВАЛА

м. Київ

27.08.2024Справа № 910/7089/24

За позовом ОСОБА_1 ;

до Державного підприємства "Державний науково-дослідний центр "Фонон" (відповідач 1);

Міністерства освіти і науки України (відповідач 2);

Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідач 3);

про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Рябий І. П.

Представники:

Від позивача: Логінов К. Е., адвокат, ордер серії АА № 1441624 від 06.06.2024;

Від відповідача 1: не з`явилися.

Від відповідача 2: Кравець А. О., в порядку самопредставництва;

Від відповідача 3: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом, в якому просить суд:

- визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 з Державним підприємством "Державний науково-дослідний центр "Фонон" (далі також - відповідач 1), а ОСОБА_1 звільненим з посади директора Державного підприємства "Державний науково-дослідний центр "Фонон" з 01.03.2016 у відповідності з пунктом 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку із завершенням контракту № 7 від 01.03.2011;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України (далі також - відповідач 2) видати ОСОБА_1 оригінал або нотаріально засвідчену копію наказу (розпорядження) про його звільнення з 01.03.2016;

- зобов`язати Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію (далі також - відповідач 3) внести зміни у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до запису про керівника (директора) та представника Державного підприємства "Державний науково-дослідний центр "Фонон" у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади директора 01.03.2016, шляхом проведення реєстраційної дії за судовим рішенням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7089/24, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 09.07.2024 судом було оголошено перерву до 27.08.2024.

У підготовчому засіданні 27.08.2024 суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі № 910/7089/24 з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Разом з тим, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до положень частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За змістом статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (наприклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також запроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що з 1992 року по 2016 рік він працював на посаді директора Державного підприємства "Державний науково-дослідний центр "Фонон", а в 2011 році було переукладено контракт № 7 від 01.03.2011 та продовжено термін перебування позивача на посаді директора до 01.03.2016.

Як вбачається з п. 29 контракту № 7 від 01.03.2011, цей контракт діє з 01.03.2011 до 01.03.2016.

В свою чергу, п. 22 контракту № 7 від 01.03.2011 передбачено, що внесення змін та доповнень до цього контракту здійснюється шляхом підписання додаткових угод.

Відповідно до п. 23 контракту № 7 від 01.03.2011, цей контракт припиняється, зокрема, після закінчення терміну його дії.

При цьому, п. 27 контракту № 7 від 01.03.2011 встановлено, що за два місяці до закінчення терміну дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений новий чи інший термін.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні, а сторонами до суду не надані додаткові угоди до контракту № 7 від 01.03.2011, які б свідчили про продовження строку дії вказаного контракту.

З наведеного можна зробити висновок, що 01.03.2016 контракт № 7 від 01.03.2011 закінчив свою дію.

При цьому суд вказує, що, як вбачається з копії трудової книжки НОМЕР_1 , 01.03.2016 ОСОБА_1 , звільнено з посади директора Державного підприємства "Державний науково-дослідний центр "Фонон" у відповідності до п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю у зв`язку з завершенням контракту № 7 від 01.03.2011 наказом № 1021-К від 01.03.2016.

В свою чергу суд звертає увагу, що позивач, при зверненні до господарського суду не просить припинити трудові відносини між ним та відповідачем 1, а просить визнати трудові відносини між позивачем та відповідачем 1 припиненими, а ОСОБА_1 звільненим з посади директора Державного підприємства "Державний науково-дослідний центр "Фонон" з 01.03.2016 у відповідності до п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю у зв`язку з завершенням контракту № 7 від 01.03.2011.

Тобто, між сторонами у даній справі відсутній спір про право, а позивач просить визнати факт, що має юридичне значення.

В свою чергу, за змістом ч. 7 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За умовами ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, з наведеного вбачається, що вимоги ОСОБА_1 про визнання трудових відносин припиненими, а позивача звільненим з 01.03.2016, мають розглядатися в порядку цивільного судочинства, а саме у порядку окремого провадження за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України, оскільки Господарським процесуальними кодексом України не віднесено до повноважень господарських судів розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що провадження у справі № 910/7089/24 підлягає закриттю.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі (ч. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу позивача, що встановлення факту, що має юридичне значення віднесено до юрисдикції місцевого районного суду в порядку цивільного судочинства.

Щодо інших позовних вимог суд вказує, що вони є похідними від первісної вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення та можуть бути розглянуті лише в сукупності, тобто разом місцевим районним судом за правилами цивільного судочинства.

Керуючись ст. 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі № 910/7089/24.

2. Згідно з вимогами частини 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, роз`яснити позивачу, що розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, віднесено до юрисдикції місцевого районного суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно та підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.09.2024.

Суддя О.В. Мандриченко