ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 року м.Дніпро Справа № 904/1604/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Скоробогатого Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 (повний текст рішення складено 11.06.2024, суддя Фещенко Ю.В.) у справі № 904/1604/24

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

до Фізичної особи - підприємця Скоробогатого Володимира Миколайовича (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 132 800 грн. 86 коп.,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2024 Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Скоробогатого Володимира Миколайовича (далі - відповідач) заборгованість за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 132 800 грн. 86 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 102 439 грн. 06 коп. - заборгованість за поставлену теплову енергію;

- 130 грн. 50 коп. - заборгованість з плати за абонентське обслуговування;

- 6 060 грн. 78 коп. - пеня;

- 19 190 грн. 73 коп. - інфляційні втрати;

- 4 979 грн. 79 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем у період з листопада 2021 року по березень 2023 року послуги з постачання теплової енергії за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 61, приміщення № 5, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 102 439 грн. 06 коп., а також заборгованість з абонентського обслуговування у розмірі 130 грн. 50 коп. За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 45 договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 03.01.2022 по 12.03.2024 в сумі 6 060 грн. 78 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 03.01.2022 по 12.03.2024 у сумі 19 190 грн. 73 коп., а також 3% річних за період прострочення з 03.01.2022 по 12.03.2024 у сумі 4 979 грн. 79 коп. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі №904/1604/24 позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Фізичної особи - підприємця Скоробогатого Володимира Миколайовича про стягнення заборгованості за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 132 800 грн. 86 коп. - задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Скоробогатого Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (вулиця Електрична, будинок 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50014; ідентифікаційний код 00130850) 102 439 грн. 06 коп. заборгованість за поставлену теплову енергію, 130 грн. 50 коп. заборгованості з плати за абонентське обслуговування та 2 338 грн. 69 коп. частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції встановив, що матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасного внесення плати за використану теплову енергію у період з листопада 2021 року по березень 2023 року на суму 102 439 грн. 06 коп. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 102 439 грн. 06 коп. боргу за спожиту теплову енергію обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з абонентського обслуговування у розмірі 130 грн. 50 коп. через обґрунтованість таких вимог. Вимоги позивача щодо стягнення 6 060 грн. 78 коп. пені, 19 190 грн. 73 коп. інфляційних втрат та 4 979 грн. 79 коп. 3% річних суд визнав необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду, Фізична особа - підприємць Скоробогатий Володимир Миколайович, звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 та відмінити позов, визнавши його необґрунтованим. Одночасно, скаржник просить скасувати сплату державного мита, оскільки, є інвалідом 3 групи довічно з 2012. Зазначає про те, що його підприємство є на межі банкрутства та закриття у зв`язку з відсутністю рентабельності, зменшення торгового виторгу, сильної конкуренції серед аптек, зменшення населення району, введенням воєнного стану.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки, судом не враховано право ФОП Скоробогатого Володимира Миколайовича на відмову від послуги згідно з наказом від 26.07.2019 № 169 відключення споживачів від систем центрального опалення.

У листопаді 2022 р. була подана заява на відключення від централізованого опалення в зв`язку не можливістю оплати. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» проігнуровало заяву ФОП Скоробогатого В. М. Скаржник вважає накопичення боргів за цей період навмисним з боку Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». У статті 8 закону «ПРО ЖИТЛОВО- КОМУНАЛЬНІ ПОСЛУГИ» має право зупинити надання послуги у випадках несплати, а тим більше на підставі заяви добровільного відключення.

Згідно до протоколу автоматичногорозподілу судової справи між суддямивід 19.06.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/1604/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/1604/24.

28.06.2024 матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 відмовлено Фізичній особі - підприємцю Скоробогатому Володимиру Миколайовичу у задоволенні клопотання про скасування сплати державного мита. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Скоробогатого Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі № 904/1604/24 залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги та надати до апеляційного господарського суду докази сплати судового збору на належні реквізити в розмірі 3633,60грн.

04.07.2024 від скаржника до Центрального апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення, якими долучено до матеріалів скарги платіжну інструкцію про сплату судового збору № 2815 від 04.07.2024 у розмірі 3633,60 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Скоробогатого Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі № 904/1604/24. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

10.07.2024 від Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Скоробогатого Володимира Миколайовича, в якому зазначено про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, Скаржник не посилається в апеляційній скарзі на жодне порушення норм матеріального або процесуального права судом першої інстанції. Скаржник не наводить жодної підстави для скасування рішення суду першої інстанції, окрім як з підстав, що не враховано право Скаржника на відмову від послуги з централізованого постачання теплової енергії.

Позивач наголошує, що дана заява не тільки була направлена суду першої інстанції без електронного підпису, що зафіксовано в рішенні суду, а крім того ще не була направлена Позивачу. За таких обставин суд першої інстанції, цілком законно та правомірно не взяв дану заяву до уваги та надав їй відповідну обґрунтовану правову оцінку в рішенні.

До того ж, оскільки приміщення Скаржника знаходиться у багатоквартирному будинку, а внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку.

Процедура відключення від централізованого опалення визначена Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, що затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництвата житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 р. за № 982/33953.

Скаржником дана процедура дотримана не була .

Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

12.07.2024 від апелянта до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява якою просить відмінити позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»; вважати позов необґрунтованим; прийняти заяву про добровільну відмову від послуги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»; відключити від централізованого опалення об`єкт розташований за адресою: м. Кривий Ріг, приміщення 5 за адресою: мкр-н 5-й Зарічний, будинок 61 - у зв`язку з неможливістю оплати.

16.07.2024 від апелянта до Центрального апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначено про те, що Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» проігнуровало заяву ФОП Скоробогатого Володимира Миколайовича на відключення споживачів від систем центрального опалення. Таким чином, права про відмову від послуги були порушені, згідно з наказом від 26.07.2019 № 169.

Накопичення боргів за цей період є навмисним з боку Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». У статті 8 закону «Про житлово-комунальні послуги» має право зупинити надання послуги у випадках несплати, а тим більше на підставі заяви добровільного відключення від систем центрального опалення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" 16.03.2017 перетворено у Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з частиною 2 статті 108 Цивільного кодексу України Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є правонаступником Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль".

В подальшому змінено тип товариства з Публічного Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що 14.05.2018 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі - позивач) є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 "Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства "Криворіжтепломережа" до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" до ДП "Криворізька теплоцентраль" передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (після перейменування - Покровський), Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, з 01.10.2013 виконавцем послуги з теплопостачання для будинку № 61 на мкр-ні 5-й Зарічний є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі - позивач, виконавець).

В свою чергу, Фізична особа - підприємець Скоробогатий Володимир Миколайович (далі - відповідач) відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.09.2005 та Витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" від 29.09.2005 є власником нежитлового приміщення 5 за адресою: мкр-н 5-й Зарічний, будинок 61 у м. Кривий Ріг, загальною площею 124,2 кв.м (а.с.18-19).

Згідно з приписами статей 3, 4 Закону України "Про теплопостачання" від 02.05.2005 № 2633-IV відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

За статтею 1 цього Закону теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 4, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання").

Згідно з частинами 1-4 статті 19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (стаття 1, частина 2 статті 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (стаття 1 Закону).

За приписами пункту 1 частини 2 статті 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У офіційному виданні "Голос України" № 231 від 09.12.2017 був опублікований Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі - Закон).

Відповідно до пункту 1 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 10.12.2017), та вводиться в дію з 01.05.2019, крім окремих його положень, які вводяться в дію пізніше.

Згідно з частинами 1, 3 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до змісту положень статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

В частині 1 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції Закону № 1060-IX від 03.12.2020) встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.08.2019, №830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження "Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг" та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії та частини 1 статті 25 цього Закону, теплопостачальна організація має право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з абзацом 3 пункту 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01.10.2021 Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 р., викладено в новій редакції.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Пунктом 13 цих Правил визначено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Статтею 25 Закону України "Про теплопостачання", закріплено права та основні обов`язки споживача теплової енергії, яка містить обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною, першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 4 статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Частиною 5 статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг з постачання теплової енергії, 01.10.2021 на своєму офіційному сайті: https://tec.dp.ua було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за посиланням: https://tec.ap.ua/typovyj-indyvidualnyj-dogovir-pro-nadannya-poslugy-z-postachannya-teplovoyi-, який є публічним договором приєднання (далі - типовий договір).

Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу позивача від співвласників багатоквартирного будинку 61 м. Кривий Ріг, мкрн. 5й Зарічний, не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення про обрання моделі договірних відносин.

Так, 01.11.2021 Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою - підприємцем Скоробогатим Володимиром Миколайовичем фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (далі - договір, а.с.9-13), відповідно до пункту 5 якого виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (пункт 1 договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця (пункт 2 договору).

Згідно з пунктом 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг.

Відповідно до пункту 30 вказаного договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, та Методики розподілу, що розраховується, виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про які розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або веб-сайті виконавця.

Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з умовами пункту 34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

У підпункті 3 пункту 41 договору зазначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до пункту 45 договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з пунктом 47 договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

У пунктах 51, 52 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше, ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом 1 року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

У будинку № 61, мікрорайон 5-й Зарічний у місті Кривий Ріг встановлений комерційний прилад обліку теплової енергії; вказаний прилад обліку теплової енергії є справним, що підтверджується Актом від 10.09.2021 про введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 10.09.2021 та від 06.09.2023 (а.с.28-31). Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягну спожитої теплової енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно загальній площі приміщення.

Подача та припинення подачі теплоносія здійснюється позивачем у відповідності до рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону; факт поставки теплової енергії у період з 01.11.2022 по 31.03.2023 підтверджується Актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок № 61 по м-ну 5-й Зарічний у місті Кривий Ріг (а.с.24-27).

На підтвердження факту споживання у період з листопада 2021 року по березень 2023 року теплової енергії за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 61, приміщення 5 позивач надав Інформацію щодо житлового будинку та нежитлового приміщення споживача, відповідно до якої загальна площа дев`ятиповерхового житлового будинку за адресою: мікрорайон 5-й Зарічний, 61, складає - 6 165,90 м2; фактичне споживання послуги з постачання теплової енергії житловим будинком за адресою: мікрорайон 5-й Зарічний, 61, за період з 01.11.2021 по 31.03.2023 наступне:

- листопад 2021 року - 70,55 Гкал;

- грудень 2021 року - 98,72 Гкал;

- січень 2022 року - 112,28 Гкал;

- лютий 2022 року - 86,69 Гкал;

- березень 2022 року - 92,39 Гкал;

- листопад 2022 року - 52,37 Гкал;

- грудень 2022 року - 90,16 Гкал;

- січень 2023 року - 101,36 Гкал;

- лютий 2023 року - 92 Гкал;

- березень 2023 року - 52 Гкал. Загальна площа нежитлового приміщення ФОП Скоробогатого Володимира Миколайовича згідно з договором № 388/жб від 01.11.2021 за адресою: мікрорайон 5-й Зарічний, 61, приміщення № 5, складає 124,20 кв.м(відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно) (а.с.32).

Як зазначає позивач, у період з листопада 2021 року по березень 2023 року позивачем щомісяця складались та надсилались для підписання відповідачу Акти передачі-прийняття теплової енергії, а саме:

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 7788 від 30.11.2021 за листопад 2021 року, відповідно до якого кількість спожитих Гкал - 1,96 Гкал; остаточна сума до сплати з ПДВ - 14 393 грн. 02 коп. (а.с. 34);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 11931 від 31.12.2021 за грудень 2021 року, відповідно до якого кількість спожитих Гкал - 3,05 Гкал; остаточна сума до сплати з ПДВ - 15 428 грн. 21 коп. (а.с. 37);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 2667 від 31.01.2022 за січень 2022 року, відповідно до якого кількість спожитих Гкал - 2,98 Гкал; остаточна сума до сплати з ПДВ - 11 581 грн. 67 коп. (а.с. 40);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 6097 від 28.02.2022 за лютий 2022 року, відповідно до якого кількість спожитих Гкал - 1,92 Гкал; остаточна сума до сплати з ПДВ - 4 233 грн. 22 коп. (а.с. 43);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 12414 від 31.03.2022 за березень 2022 року, відповідно до якого кількість спожитих Гкал - 1,64 Гкал; остаточна сума до сплати з ПДВ - 9 680 грн. 60 коп. (а.с. 49);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 27993 від 30.11.2022 за листопад 2022 року, відповідно до якого кількість спожитих Гкал - 1,06 Гкал; остаточна сума до сплати з ПДВ - 5 664 грн. 91 коп. (а.с. 55);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 33029 від 31.12.2022 за грудень 2022 року, відповідно до якого кількість спожитих Гкал - 2,04 Гкал; остаточна сума до сплати з ПДВ - 10 902 грн. 29 коп. (а.с. 58);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 2677 від 31.01.2023 за січень 2023 року, відповідно до якого кількість спожитих Гкал - 2,1 Гкал; остаточна сума до сплати з ПДВ - 11 222 грн. 95 коп. (а.с. 61);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 6359 від 28.02.2023 за січень 2023 року, відповідно до якого кількість спожитих Гкал - 2,13 Гкал; остаточна сума до сплати з ПДВ - 11 383 грн. 27 коп. (а.с. 64);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 8180 від 31.03.2023 за березень 2023 року, відповідно до якого кількість спожитих Гкал - 0,91 Гкал; остаточна сума до сплати з ПДВ - 4 863 грн. 28 коп. (а.с. 67).

Крім того, у період з листопада 2021 року по березень 2023 року позивачем щомісяця складались та надсилались для підписання відповідачу Акти надання послуг з абонентського обслуговування, а саме:

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 7789 від 30.11.2021 відповідачеві у листопаді 2021 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7 грн. 02 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 11932 від 31.12.2021 відповідачеві у грудні 2021 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7 грн. 02 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 2668 від 31.01.2022 відповідачеві у січні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7 грн. 02 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 6098 від 28.02.2022 відповідачеві у лютому 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7 грн. 27 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 12415 від 31.03.2022 відповідачеві у березні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7 грн. 27 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 14654 від 30.04.2022 відповідачеві у квітні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7 грн. 28 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 16526 від 31.05.2022 відповідачеві у травні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7 грн. 28 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 18141 від 30.06.2022 відповідачеві у червні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн. 00 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 19832 від 31.07.2022 відповідачеві у червні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн. 00 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 21453 від 31.08.2022 відповідачеві у серпні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн. 00 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 23093 від 30.09.2022 відповідачеві у вересні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн. 00 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 24648 від 31.10.2022 відповідачеві у жовтні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн. 00 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 27994 від 30.11.2022 відповідачеві у листопаді 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн. 00 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 33030 від 31.12.2022 відповідачеві у грудні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн. 00 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 2678 від 31.01.2023 відповідачеві у січні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн. 00 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 6360 від 28.02.2023 відповідачеві у лютому 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн. 00 коп. (з ПДВ);

- Акт надання послуг з абонентського обслуговування № 8181 від 31.03.2023 відповідачеві у березні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн. 34 коп. (з ПДВ).

Таким чином, згідно з вказаними вище Актами надання послуг загальна сума плати за абонентське обслуговування становить 130 грн. 50 коп.

Всі вищенаведені Акти направлялися відповідачеві засобами поштового зв`язку разом із супровідними листами та рахунками-фактурами, однак вказані Акти відповідачем підписані не були; доказів оплати рахунків матеріали справи також не містять.

Позивач посилається на порушенням відповідачем зобов`язань за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем у період з листопада 2021 року по березень 2023 року послуги з постачання теплової енергії за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 61, приміщення № 5, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 102 439 грн. 06 коп., а також заборгованість з абонентського обслуговування у розмірі 130 грн. 50 коп. За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 45 договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 03.01.2022 по 12.03.2024 в сумі 6 060 грн. 78 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 03.01.2022 по 12.03.2024 у сумі 19 190 грн. 73 коп., а також 3% річних за період прострочення з 03.01.2022 по 12.03.2024 у сумі 4 979 грн. 79 коп. Вказане і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наданням послуг теплопостачання, їх обсягом та вартістю, а також наявністю підстав для стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у заявленому розмірі, наявність підстав для стягнення плати за абонентське обслуговування, а також наявність підстав для застосування наслідків прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань у вигляд стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Частково задовольняючи позовні вимоги, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 102 439 грн. 06 коп. боргу за спожиту теплову енергію є обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з абонентського обслуговування у розмірі 130 грн. 50 коп. через обґрунтованість таких вимог. Вимоги позивача щодо стягнення 6 060 грн. 78 коп. пені, 19 190 грн. 73 коп. інфляційних втрат та 4 979 грн. 79 коп. 3% річних суд визнав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 275 Господарського кодексу України, встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) належать до комунальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІІ від 09.11.2017 передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Матеріалами справи встановлено, що Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн. 5й Зарічний, будинок 61, приміщення 5. між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою-підприємцем Скоробогатим Володимиром Миколайовичем є укладеним з 01.11.2021, через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Колегія суддів наголошує, що укладений між сторонами типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії є підставою для виникнення у сторін цього договору майново-господарських зобов`язань.

Згідно з п. 34 Типового індивідуального договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні приписи містить ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив відповідачу за період з листопада 2021 року по березень 2023 року теплову енергії на суму 102 439,06 грн, а також наданих у цій період послуг з абонентського обслуговування на суму 130,50 грн.

На підтвердження вказаних обставин до позовної заяви долучено поштовий опис вкладення у цінний лист, а також поштова квитанція(а.с.6-7), відповідно до яких відповідачу у якості додатку до позовної заяви, зокрема, були направлені всі спірні (щомісячно складені позивачем у період з листопада 2021 року по березень 2023 року) Акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), Акти надання послуг з абонентського обслуговування, а також рахунки-фактури.

На підставі наявних доказів вбачається належне виконання своїх зобов`язань за договором позивачем, в свою чергу відповідачем вони систематично порушувались - спожита у період з листопада 2021 року по березень 2023 року теплова енергія, а також надані послуги з абонентського обслуговування оплачені відповідачем не були, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 102 569 грн. 06 коп. (102 439 грн. 06 коп. + 130 грн. 50 коп.).

Відповідач під час вирішення спору у цій справі не надав, а відтак матеріали справи не містять доказів, які підтверджують оплату спожитої у період з листопада 2021 року по березень 2023 року теплової енергії на суму 102 439 грн. 06 коп., а також наданих у цей же період послуг з абонентського обслуговування на суму 130 грн. 50 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію в розмірі 102 439 грн. 06 коп., а також заборгованості з абонентського обслуговування у розмірі 130 грн. 50 коп. визнаються судом обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 45 договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 03.01.2022 по 12.03.2024 в сумі 6 060 грн. 78 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 03.01.2022 по 12.03.2024 у сумі 19 190 грн. 73 коп., а також 3% річних за період прострочення з 03.01.2022 по 12.03.2024 у сумі 4 979 грн. 79 коп.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" установлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території; за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з пунктом 45 типового договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції доречно враховав те, що враховуючи дату відміни карантину на території України та положення підпункту 4 пункту 3 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким визначено, що заборона на нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги діє і протягом 30 днів з дня відміни карантину, суд обґрунтовано дійшов висновку, що нарахування позивачем пені за надані послуги у період з 03.01.2022 по 31.07.2023 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволеню.

Щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження направлення відповідачу листів з щомісячно складеними позивачем у період з листопада 2021 року по березень 2023 року Актами передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), Актами надання послуг з абонентського обслуговування, а також рахунками-фактурами позивач надав ймовірно викопіювання з повернутих конвертів, з яких вбачається, що конверти не були вручені адресату та повернуті за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 "За закінченням терміну зберігання" (а.с.36, 39, 42, 45, 48, 51, 54, 57, 60, 63, 66, 69 на звороті), а також копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, з яких вбачається, що на адресу відповідача надсилалась певна поштова кореспонденція. У той же час, суд відзначає, що вказані докази суд визнає неналежними, оскільки з них неможливо встановити вміст поштових відправлень на адресу відповідача (з огляду на відсутність поштових описів вкладень до відправлених відповідачу листів, а також поштових квитанцій та накладних); більше того, викопіювання повернутого конверту не містить інформації щодо № відправлення (трек-номеру для відстеження), що дозволило б прийти до висновку, що викопіювання повернутих конвертів, а також копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень стосуються одного і того ж відправлення. Разом з тим, позивачем були долучені до матеріалів справи поштовий опис вкладення у цінний лист, а також поштова квитанція(а.с.6-7), відповідно до яких відповідачу у якості додатку до позовної заяви, зокрема, були направлені всі спірні (щомісячно складені позивачем у період з листопада 2021 року по березень 2023 року) Акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), Акти надання послуг з абонентського обслуговування, а також рахунки-фактури.

За ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до матеріалів справи, позивачем належними доказами не доведено факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості у період з 03.01.2022 по 12.03.2024 (в який позивачем розраховано та заявлено до стягнення пеню, інфляційні втрати та 3% річних), оскільки матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем Актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), Актів надання послуг з абонентського обслуговування, а також рахунків-фактур лише разом з позовною заявою у квітні 2024 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача щодо стягнення 6 060 грн. 78 коп. пені, 19 190 грн. 73 коп. інфляційних втрат та 4 979 грн. 79 коп. 3% річних є необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача/скаржника про відключення від централізованого опалення слід зазначити наступне.

Споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Варто зазначити, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється тільки в тому випадку, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування схемою теплопостачання відповідно до Закону України "Про теплопостачання". Отже, забороняється самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Також, згідно п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року N 169, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 р. за N 982/33953 затверджено Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання припинення споживання теплової енергії повинно бути виконано з дозволу компетентного органу та в порядку, визначеному законодавством: з дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії, яка створена органом місцевого самоврядування, за умови отримання технічних умов, роботи по відключенню повинні проводитись монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача квартири. Роботи з відключення виконуються у міжопалювальний період.

Відповідачем не надано доказів відключення від системи централізованого теплопостачання у відповідності до процедури визначеної даним Порядком.

Нежитлове приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й мкрн. Зарічний, буд. 61 прим.5, що належить Скаржнику знаходиться на 1 поверсі 9 поверхового житлового будинку.

Системи опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому воно розташоване, при цьому, апеляційний суд враховує, що теплопостачання - це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища. Теплова енергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводи, стояки, підводки тощо). Відповідно до законів термодинаміки тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, а теплова енергія, що міститься в повітрі, в елементах інтер`єру приміщення, передається, в тому числі, і в сусідні приміщення через внутрішні стіни, перегородки та перекриття.

Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Згідно з пунктом 6.3.4. ДБН В.2.5-67:2013 Опалення, вентиляція та кондиціонування опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.

Отже багатоквартирний будинок в цілому є об`єктом теплопостачання, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку.

Враховуючи що належне відповідачу нежитлове приміщення є невід`ємною частиною житлового будинку, що неспростовно відповідачем, відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відключення від мережі опалення у встановленому законом порядку, судова колегія вважає, що належні відповідачу приміщення є опалювальними.

Пунктом 1 розділу П Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води № 169 передбачено, що рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від цо та/або гвп приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення комісії.

В свою чергу комісія є консультативно-дорадчим органом органу місцевого самоврядування, основним завданням якого є розгляд питань щодо відключення споживачів від цо та/або гвп (п. 4 розділу і порядку № 169).

З огляду на вказане та системний аналіз законодавства виявляється, що постачання теплової енергії здійснюється виключно Позивачем за умови наявних мереж в будинку, та не залежить від волі Відповідача, в правах якого лише подати заяву до органу місцевого самоврядування (який контролює процес постачання теплової енергії), проте яка (заява) не несе за собою можливість не отримання послуги.

Звідси висновок, що факт отримання або не отримання послуги з теплопостачання не залежить від волі Відповідача, в правах якого лише подати заяву до органу місцевого самоврядування (який контролює процес постачання теплової енергії), проте яка (заява) не несе за собою можливість не отримання послуги.

Враховуючи вищенаведене, єдиною підставою для припинення нарахувань за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії є рішення органу місцевого самоврядування та затверджений акт про відключення централізованого опалення складений за участю представника виконавця послуг.

Однак, як встановлено судом в матеріалах справи відсутні документи які підтверджували б відключення від централізованого опалення нежитлового приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й мкрн. Зарічний, буд. 61 прим.5, що належить Скаржнику.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу колегією суддів враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду Дніпроперовської області від 11.06.2024 у справі №904/1604/24, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Скоробогатого Володимира Миколайовича задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Скоробогатого Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі № 904/1604/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі № 904/1604/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О.Дармін