ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Справа № 903/216/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник Сівак О.В - адвокат

відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка на рішення Господарського суду Волинської області (в частині стягнення витрат по сплаті судового збору), ухваленого 30.05.24р. суддею Слободян О.Г. у м.Луцьку, повний текст складено 31.05.24р. у справі №903/216/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Агро-Техніка"

до відповідача Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім.Івана Франка

про стягнення 1 576 746 грн. 22 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення Господарського суду Волинської області від 30.05.2024 у справі №903/216/24 в частині стягнення 14451,42 грн витрат по сплаті судового збору

1.2. Рішенням Господарського суду Волинської області від 30.05.2024 у справі №903/216/24 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Захід-Агро-Техніка" до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства (ПОСП) імені Івана Франка про стягнення 1 576 746,22 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 775028грн 21коп (з яких: 581142грн 15коп. - основного боргу, 150129 грн 30коп. - пені та 43756грн 76коп. - 10% річних), а також 14451 грн 42коп витрат по сплаті судового збору. Відмовлено у позові в частині стягнення 613318грн 01коп пені. Закрито провадження у справі в частині стягнення 188400 грн - основного боргу.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Судом встановлено, що на виконання своїх зобов`язань згідно договору поставки №8-ЗЧ від 22.01.2019 ТОВ "Захід-Агро-Техніка" поставив ПОСП імені Івана Франка обумовлений Договором товар на загальну суму 919542,15грн, що підтверджується видатковими накладними, наявними в матеріалах справи. Видаткові накладні підписані обома сторонами та завірені печатками без зауважень.

Разом з тим, свої зобов`язання по оплаті отриманого товару ПОСП імені Івана Франка виконав частково на загальну суму 150000 грн, про що свідчать інформаційні повідомлення про зарахування коштів №3783 від 30.08.2023 на суму 100000 грн. та №294 від 05.10.2023 на суму 50000 грн.

2.2. Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно договору поставки №8-ЗЧ від 22.01.2019, в частині оплати поставленого позивачем товару, ТОВ "Захід-Агро-Техніка" звернулося до суду з позовом про стягнення з ПОСП імені Івана Франка (відповідача) 1576746,22грн., з яких: 769542,15 грн - заборгованості по оплаті поставленого позивачем товару, 763447,31 грн - пені та 43756,76 грн - 10% річних. Також, просить стягнути з відповідача 23651,19 грн - витрат по сплаті судового збору.

Так, на час подання позову, враховуючи часткову проплату отриманого товару, основна заборгованість ПОСП ім. І.Франка перед позивачем становила 769542,15 грн (919 542,15 грн - 150000 грн).

2.4. У зв`язку із сплатою відповідачем частини заборгованості після подання позову до суду, відповідач і позивач у заявах просили суд закрити провадження у справі в частині стягнення 188400 грн на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України. На час розгляду спору у суді першої інстанції заборгованість відповідача за отриманий товар повністю не погашена відповідачем, становить 581142, 15грн підтверджена матеріалами справи та є підставною, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

2.5. Позивачем також, у зв`язку із простроченням виконання взятого на себе зобов`язання щодо оплати поставленого товару у визначені договором №8-ЗЧ строки, з урахування пунктів 6.1, 6.3 Договору, ст. ст. 546, 549 ЦК України, 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 76344,31грн - пені на підставі п.6.1 Договору та 43756,76грн - 10% річних за сукупний період з 11.03.2023 по 26.02.2024.

2.6. Пеня нарахована позивачем з розрахунку 0,5% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки платежу, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, в силу вимог ст.549 ЦК України та статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" підставною та такою підлягає до стягнення з відповідача є пеня у розмірі 150129,30грн. У позові в частині стягнення 613318,01грн, згідно перерахунку, судом першої інстанції відмовлено.

Розмір 10% річних встановлений пунктом 6.3 Договору, та нарахований позивачем за період з 11.03.2023 по 26.02.2024 річні у розмірі 43756,76грн є обґрунтованим та підлягає до стягнення з відповідача.

2.7. Судом першої інстанції відмовлено у заяві відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення пені та річних на 90%, Зазначено, що з матеріалів справи вбачається, що прострочення відповідача з оплати отриманого товару становить близько року, виконання зобов`язання з оплати відповідач виконав лише частково. Посилання відповідача на форс-мажорні обставини, що зумовлені воєнними діями на території України, є безпідставними.

2.7.1. Щодо часткового погашення суми основної заборгованості місцевий господарський суд зауважує, що така заборгованість була сплачена відповідачем майже через два місяці після пред`явлення позову ТОВ Захід-Агро-Техніка.

2.7.2. Відповідачем не доведено поважність причин прострочення виконання договірних зобов`язань перед позивачем, а також скрутного матеріального становища та достатніх підстав для зменшення розміру пені на 90%, оскільки таке зменшення нівелюватиме саме значення штрафних санкцій як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за поставлений товар.

2.7.3. У даному випадку суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%.

2.8. Відповідно, за результатами розгляду даного спору по суті, з урахуванням усіх встановлених обставин справи, Господарським судом Волинської області здійснено розподіл витрат, що сплати судового збору.

2.8.1. Так, згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2.8.2. Враховуючи положення статті 129 ГПК України часткове задоволення позову та часткове погашення відповідачем заборгованості майже через два місяці після пред`явлення позивачем позову, витрати по сплаті судового збору у розмірі 14451, 42грн судом покладено на відповідача

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне-орендне сільськогосподарське підприємство імені Івана Франка, 20.06.2024 через систему Електронний суд, звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх.3049/24 від 21.06.2024), в якій просить ухвалити судове рішення, яким рішення Господарського суду Волинської області від 30.05.2024 у справі №903/216/24 скасувати в частині стягнення з Приватного-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка на користь позивача 14 451 грн 42 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3.1.1. На підставі абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України скаржник в апеляційній скарзі повідомляє, що його витрати на правничу (правову) за цією апеляційною скаргою становитимуть орієнтовно 5 000,00 гривень. Докази витрат на правничу (правову) допомогу, зумовлені цією апеляційною скаргою, будуть надані апеляційному господарському суду протягом п`яти днів після ухвалення відповідного судового рішення.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Разом з тим, матеріали справи не містять, а отже позивачем не доведено (всупереч пункту 8.7. Договору поставки № 8-ЗЧ від 22.01.2019) вжиття заходів досудового врегулювання, що визначені статтею 222 Господарського кодексу України.

3.3. Отже, спір у справі № 903/216/24 виник внаслідок неправильних дій позивача, і відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору (повністю чи частково) мали бути покладені судом першої інстанції на позивача.

3.4. Судом першої інстанції не застосовано ч. 9 ст. 129 ГПК України. Відповідно рішення суду від 30.05.2024 у справі №903/216/24 підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 14 451,42 грн. - витрат по сплаті судового збору, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, як таке, що не відповідає змісту частини 9 статті 129 ГПК України.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 у справі № 903/216/24 відмовлено Приватно-орендному сільськогосподарському підприємству імені Івана Франка у задоволенні клопотання в частині поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 30.05.2024 та у задоволенні клопотання в частині зупинення дії оскаржуваного рішення суду у справі № 903/216/24.

4.1.1. Відкладено розгляд клопотання апелянта в частині постановлення окремої ухвали у даній справі №903/216/24 до ухвалення відповідного судового рішення, прийнятого судом апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги у даній справі по суті.

4.1.2. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка на рішення Господарського суду Волинської області від 30.05.2024 у справі №903/216/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 04.09.2024 о 14:10 год.

4.1.3. Запропоновано позивачу у справі протягом десяти днів з дня одержання даної ухвали надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому статтею 263 ГПК України, а також докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншому учаснику справи.

4.2. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 забезпечено представнику позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Агро-Техніка" Сівак Олександру Валерійовичу участь в судовому засіданні 04.09.2024 о 14:10 год в режимі відеоконференції у справі №903/216/24 поза межами приміщення суду.

4.3. Позивач не скористався свої правом подачі відзиву на апеляційну скаргу.

4.4. Відповідач (апелянт) не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання 04.09.2024, причини не явки суду не повідомив.

4.5. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

4.6. Представник позивача долучився до участі у судовому засіданні 04.09.2024 з розгляду апеляційної скарги у даній справі в режимі відеоконференції, згідно ухвали суду.

4.7. Представник позивач у судовому засіданні по суті розгляду апеляційної скарги у даній справі заперечив доводи апеляційної скарги, надав пояснення в обґрунтування своїх доводів та заперечень.

4.7.1. Також зазначив, що клопотання апелянта про постановлення окремої ухвали у даній справі №903/216/24 за фактом порушення Господарським судом Волинської області норм процесуального права щодо передчасної видачі наказу на примусове виконання у даній справі є безпідставним, не підтверджене належними доказами.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Приватного-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка на рішення Господарського суду Волинської області від 30.05.2024 у справі №903/216/24 (в частині стягнення витрат по сплаті судового збору) Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми матеріального права:

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід-Агро-Техніка" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка про стягнення 1576746 грн 22 коп., з яких: 769542 грн 15коп. заборгованості по оплаті поставленого позивачем товару, 763447 грн 31коп. пені та 43756 грн 76коп. - 10% річних. Також, просив стягнути з відповідача 23651,19 грн - витрат по сплаті судового збору.

7.3. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неналежне виконання Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством імені Івана Франка своїх зобов`язань згідно договору поставки №8-ЗЧ від 22.01.2019, в частині оплати поставленого позивачем товару.

7.4. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 04.03.2024 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

7.5. Відповідач у відзиві на позовну заяву, зазначив, що позовна заява є необґрунтованою; ставив під сумнів усі копії документів, що додані до позовної заяви та просить суд: на підставі ст.91 ГПК України просив витребувати у позивача оригінали усіх копій доказів, що були долучені до позовної заяви, не брати до уваги додатки (надані у копіях) до позовної заяви на підставі абз.2 ч.6 ст.91 ГПК України та ч.9 ст.80 ГПК України; відмовити у задоволенні позовної заяви повністю та зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 90% до 76344,73грн та процентів річних на 90% до 4375,68 грн.

7.6. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 22.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 30 травня 2024 року.

7.7. 30.05.2024 відповідач подав до суду клопотання, в якому він просив провадження у справі закрити в частині стягнення основного боргу у розмірі 1884000 грн у зв`язку із відсутністю предмета спору.

7.8. Також, 30.05.2024 позивач подав заяву про закриття провадження в частині позовних вимог.

7.8.1. Враховуючи сплату відповідачем частини заборгованості після подання позову до суду, позивач просив закрити провадження у справі в частині стягнення 188400 грн на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України; стягнути з ПОСП ім.І.Франка суму заборгованості у розмірі 1388346,89 грн, в тому числі 581142 грн 82коп. - основна заборгованість, 763447 грн 31коп. - пені та 43756 грн 76коп. - 10% річних; витрати по судовому збору покласти на відповідача та винести ухвалу про повернення судового збору у розмірі 3028грн.

7.9. Судом першої інстанції за результатами розгляду даного спору встановлено порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідачем.

7.9.1. На день розгляду спору заборгованість відповідача за отриманий товар згідно договору №8-ЗЧ повністю не погашена відповідачем, становить 581142,15 грн, остання підтверджена матеріалами справи.

7.10. За результатами перевірки розрахунків позивача щодо нарахованих та заявлених до стягнення 763447 грн 31коп. пені на підставі п.6.1 Договору та 10% річних у розмірі 43756 грн 76коп. на підставі пункту 6.3 Договору за період з 11.03.2023 по 26.02.2024, місцевим господарським судом встановлено, що підставним та обґрунтованим є розмір пені у розмірі 150129,30 грн - пені.

7.11. Розмір 10% річних сукупний період з 11.03.2023 по 26.02.2024 у сумі 43756,76 грн є арифметично правильним та обґрунтованим.

7.12. В силу вимог частини 3 статті 551 України та статті 233 ГК України зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

7.12.1. Відповідач у заяві просив зменшити розмір заявлених до стягнення пені та річних на 90%.зазначив, що розмір нарахованих санкцій є сумарно перевищує розмір основної заборгованості та обґрунтовує свої вимоги про зменшення розміру санкцій тим, що він під час воєнної агресії продовжує здійснювати агровиробництво та проводити виплати орендодавцям землі сільськогосподарського призначення у Волинській області. Також відповідач посилається на підтвердження ТПП форс-мажорних обставин, які виникли у відповідача при здійсненні основного виду діяльності - вирощування зернових культур та, як наслідок, негативно вплинули на фінансовий стан ПОСП ім. І.Франка, на відсутність заподіяння збитків позивачу та не незначний період прострочення.

7.12.2. Судом першої інстанції відмовлено у задоволені вказаної заяви, оскільки відповідачем не доведено поважність причин прострочення виконання договірних зобов`язань перед позивачем, а також скрутного матеріального становища та достатніх підстав для зменшення розміру пені на 90%, оскільки таке зменшення нівелюватиме саме значення штрафних санкцій як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за поставлений товар.

7.13. 30.05.2024 за результатами розгляду даного спору, судом першої інстанції ухвалено рішення (пункти 1.1.-1.2. цієї постанови), зокрема, частково задоволено позов про стягнення 1576746,22 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 775028 грн 21коп. (з яких: 581142 грн 15коп. - основного боргу, 150129 грн 30коп. - пені та 43756 грн 76коп. - 10% річних); відмовлено у позові в частині стягнення 613318 грн 01коп пені; закрито провадження у справі в частині стягнення 188400грн основного боргу, з підстав, наведених у пунктах 2.1 2.6. цієї постанови.

7.13.1. А також, виходячи із результатів розгляду спору по суті, часткового задоволення позовних вимог, згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, здійснено розподіл витрат по сплаті судового збору та вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 14451, 42 грн - витрат по сплаті судового збору.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині (стягнення витрат по сплаті судового збору) - без змін, виходячи з наступного.

8.2. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

8.3. Статтею статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).

8.4. При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

8.5. Нормами Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.

8.6. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

8.7. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

8.8. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

8.9. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

8.10. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

8.11. Правовідносини, між сторонами у даній справі виникли з договору поставки №8-34 від 22.01.2019

8.12. Разом з тим, враховуючи доводи та обґрунтування апеляційної скарги, її вимоги щодо скасування в частині стягнення з Приватного-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка на користь позивача 14 451,42 грн.. - витрат по сплаті судового збору, суд апеляційної інстанції, виходячи з положень статті 269 ГПК України щодо меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції, не переглядає рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 581142,15 грн - основного боргу, 150129,30 грн - пені та 43756,76 грн - 10% річних на підставі вказаного договору поставки.

8.13. Відтак, перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача щодо безпідставності покладення на нього судових витрат по сплаті судового збору за результатами розгляду позовної заяви позивача.

8.14. Статтею 162 ГПК України. встановлено загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

8.15. У статті 164 ГПК України наведено перелік документів, які додаються до позовної заяви, зокрема, докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

8.16. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом (частина 2 статті 123 ГПК України).

8.17. Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

8.18. Згідно підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

8.19. Пунктом 1 частини 1 статті 163 ГПК України, ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.

8.20. Так, позивачем при зверненні з даним позовом до Господарського суду Волинської області про стягнення з відповідача 1576746,22 грн, з яких: 769542,15 грн - заборгованості по оплаті товару, 763447,31 грн - пені та 43756,76 грн - 10% річних, був обрахований та сплачений судовий збір у розмірі 23651,19 грн, які позивач просив також стягнути з відповідача за результатами розгляду даного спору.

8.21. 30.05.2024, після відкриття провадження у справі, позивач подав заяву про закриття провадження в частині позовних вимог, враховуючи сплату відповідачем частини заборгованості після подання позову до суду.

8.21.1. Просив стягнути з ПОСП ім.І.Франка суму заборгованості у розмірі 1388346,89 грн, в тому числі 581142,82 грн - основна заборгованість, 763447,31 грн - пені та 43756,76грн - 10% річних; витрати по судовому збору покласти на відповідача (судовий збір у розмірі 20623,19 грн) та винести ухвалу про повернення судового збору у розмірі 3028,00 грн.

8.22. Як уже зазначалося у даній постанові вище, рішенням Господарського суду Волинської області від 30.05.2024 позов задоволено частково.

8.22.1. Стягнуто з відповідача на користь позивача 775028 грн 21коп., з яких: 581142 грн 15коп. - основного боргу, 150129 грн 30коп. - пені та 43756 грн 76коп. - 10% річних.

8.22.2. Відмовлено у позові в частині стягнення 613318 грн 01коп пені.

8.22.3. Закрито провадження у справі в частині стягнення 188400,00 грн основного боргу.

8.22.4. Також стягнуто з відповідача корить позивача 14451,42 грн витрат по сплаті судового збору.

8.23. Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 238 ГПК України, у резолютивній частині оспорюваного рішення судом першої інстанції зазначається про розподіл судових витрат.

8.24. В частині 4 статті 129 ГПК України визначено загальне правило розподілу судових витрат, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

8.25. Так, згідно пункту 2 частини 1 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

8.26. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, суд першої інстанції, з врахуванням зменшення розміру позовних вимог (часткова оплату відповідачем суми основного боргу та відмова у стягненні пені у розмірі 613318,01 грн), здійснив розрахунок судових витрат по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам і прийшов до висновку про його стягнення з відповідача на користь позивача у розмірі 14451,42 грн.

8.27. Виходячи із доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів, зазначає наступне.

8.28. Так, згідно частини 9 статті 129 ГПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

8.29. Наведена норма встановлює дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок здійснити розподіл судових витрат, відступивши від загального правила розподілу.

8.30. Вищевказана норма може бути застосована при наявності одночасно таких умов: вирішення судом спору по суті; встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони. При цьому суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі з використанням критеріїв, визначених у ч.5статті 129 ГПК України; враховувати загальні засади цивільного законодавства, такі як справедливість, добросовісність та розумність, які і встановлюють певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

8.31. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2024 у справі №910/11896/23.

8.32. При цьому Північно-західний апеляційний господарський суд за результатами дослідження матеріалів справи під час розгляду апеляційної скарги по суті, за участі представника позивача, не встановив підстав, які б дозволили суду скористатись таким правом. Так, судом не встановлено, і скаржником не доводиться зловживання стороною позивача чи її представником процесуальними права.

8.33. З даних матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ "Захід-Агро-Техніка" поставив відповідачу ПОСП імені Івана Франка обумовлений Договором поставки №8-ЗЧ від 22.01.2019 товар на загальну суму 919542,15грн, що підтверджується видатковими накладними; останні підписані обома сторонами та завірені печатками без зауважень.

8.34. Разом з тим, ПОСП імені Івана Франка свої зобов`язання по оплаті отриманого товару виконав частково на загальну суму 150 000 грн, тобто не оплатив отриманий товар у повному обсязі у встановлений договором строк, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом за захистом порушеного права.

8.35. Ухваленням рішення у даній справі від 30.05.2024 встановлено неналежне виконання ПОСП ім. Івана Франка своїх зобов`язань за договором поставки Договором поставки №8-ЗЧ від 22.01.2019, наслідком чого стало часткове задоволення позову, з урахуванням сплати відповідачем частини суми основного боргу та здійсненого судом першої інстанції розрахунку пені в силу вимог в силу вимог статті 549 ЦК України та статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

8.36. Таким чином, саме внаслідок неправильних дій відповідача (не здійснення оплати в повному обсязі у строки, визначені поставки №8-ЗЧ від 22.01.2019) позивач був змушений звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав.

8.37. Отже, спір виник внаслідок неналежного виконання умов договору саме відповідачем.

8.38. Посилання відповідача-апелянта на не вжиття позивачем заходів досудового врегулювання, що визначені статтею 222 Господарського кодексу України, всупереч пункту 8.7. Договору поставки № 8-ЗЧ від 22.01.2019 є безпідставним.

8.38.1. Так, пунктом 8.8 вказаного договору визначено, що у випадках, не передбачених Договором, сторони керуються чинним законодавством України.

8.38.2. Частина 2 статті 222 ГК України передбачає право, а не обов`язок учасника господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, звертатись з письмовою претензією до порушника цих прав або інтересів.

8.38.3. А тому, відсутність у матеріалах справи направленої відповідачу письмової претензії задля досудового врегулювання спору, не свідчить про його виникнення внаслідок неправильних дій позивача.

8.39. Враховуючи, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість покладення на відповідача судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 14451,42грн.

8.40. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.41. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

8.42. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.43. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

8.44. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

8.45. Згідно статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

8.46. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

8.47. Скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

8.48. Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Волинської області в частині покладення на відповідача судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 14451,42 грн ухвалено з додержанням норм процесуального права.

8.49. Доводи апеляційної скарги, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

8.50. За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 30.05.2024 у справі №903/216/24 в оскаржуваній частині - без змін.

8.51. Щодо клопотання апелянта про постановлення окремої ухвали у справі №903/216/24, колегія суддів зазначає наступне.

8.52. 08.07.2024 до Північно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання від 05.07.2024 щодо постановлення окремої ухвали (вх. 3310/24 від 08.07.2024), у якому скаржник просить розглянути дане клопотання до вирішення питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача від 20.06.24 на рішення господарського суду Волинської області від 30.05.2024 у справі № 903/216/24 (повний текст якого складено 31.05.24). Постановити окрему ухвалу, якою звернути увагу Господарського суду Волинської області на порушення норм процесуального права (не застосовано абз. 2 ч. 1 ст. 256 та як наслідок невірно застосовано ст. 327 ГПК України) при видачі наказу про примусове виконання рішення № 903/216/24-1 від 26 червня 2024 року (у якому помилково зазначено, що вказане вище рішення набрало законної сили 21.06.2024).

8.53. Як уже зазначалося, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 у справі № 903/216/24, зокрема, відкладено розгляд клопотання апелянта в частині постановлення окремої ухвали у даній справі №903/216/24 до ухвалення відповідного судового рішення, прийнятого судом апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги у даній справі по суті.

8.54. В обґрунтування вказаного клопотання, відповідач-апелянт зазначає, що не погодився з рішенням суду у даній справі в частині стягнення з ПОСП ім. І. Франка 14451,42 грн - витрат по сплаті судового збору та у відведений абз. 2 ч. 1 ст. 256 ГПК України строк на апеляційне оскарження подав 20.06.24 апеляційну скаргу датовану системою Електронного суду 20.06.24. (підтверджується електронними матеріалами справи). Вказане свідчить про те, що рішення не набрало законної сили, а отже наказ про його примусове виконання не міг бути виданий судом 1-ої інстанції. Однак з невідомих причин, ймовірно через збій у системі, датою доставки апеляційної скарги до електронного суду визначена як 21.06.24 о 15.35 год.

8.54.1. Скаржник, зазначає, що відповідно до ч. 1 та ч. 10 ст. 246 ГПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

8.54.2. Таким чином, у господарського суду апеляційної інстанції існують законодавчі передумови для винесення окремої ухвали, якою слід звернути увагу суду 1-ої інстанції на порушення норм процесуального права при видачі наказу про примусове виконання рішення № 903/216/24-1 від 26 червня 2024 року (у якому помилково зазначено, що вказане вище рішення набрало законної сили 21.06.2024).

8.54.3. Разом з тим, апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що у випадку, якщо при розгляді даного клопотання апеляційний суд дійде до переконання, що апеляційну скаргу сформовану системою 20.06.24 було подано до апеляційного суду лише 21.06.24, будуть наявні підстави (згідно ч. 2 ст. 256 ГПК України) для задоволення альтернативного клопотання відповідача про поновлення строку на подання апеляційної скарги, оскільки повний текст рішення був надісланий у електронний кабінет відповідача 03.06.24. Зазначає, що господарським судом Волинської області не застосовано абз. 2 ч. 1 ст. 256 ГПК, та, як наслідок, невірно застосовано ст. 327 ГПК України. Станом на 05.07.2024 у ПОСП ім. І. Франка зареєстрований Електронний кабінет ЄСІТС (інформація є загальнодоступною).

8.55. Згаданою вище ухвалою апеляційного суду від 10.07.2024 Приватно-орендному сільськогосподарському підприємству імені Івана Франка відмовлено у задоволенні клопотання в частині поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 30.05.2024 у справі № 903/216/24.

8.56. Так, зокрема, колегією суддів встановлено, що 30.05.2024 судом першої інстанції оголошено вступну та резолютивну частину рішення у даній справі. Повне рішення складено та підписано суддею 31.05.2024. Відтак строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 30.05.2024 закінчився 20.06.2024.

8.57. Згідно бази даних Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" відповідач - Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство імені Івана Франка сформував у підсистемі "Електронний суд" та направив вказану апеляційну скаргу у справі №903/216/24 до апеляційного суду - 20.06.2024.

8.58. Згідно абзацу 1 пункту 5.1. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді (зі змінами та доповненнями) судові справи/апеляційні скарги реєструються у Північно-західному апеляційному господарському суді в день їх надходження в порядку черговості та підлягають розподілу під час реєстрації на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

8.59. Вказана апеляційна скарга зареєстрована та розподілена уповноваженою особою апарату апеляційного суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ у встановленому порядку 21.06.2024 о 13:05, та відповідно передана для визначення судді-доповідача у справі.

8.60. Разом з тим, за результатами дослідження усіх матеріалів справи як паперових та і в електронному варіанті згідно даних Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" Господарського суду Волинської області та Північно-західного апеляційного господарського суду, з урахуванням функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний Суд" апеляційним судом не встановлено, обставин , які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, та не правильного застосування ст. 327 ГПК України, щодо видачі 26.06.2024 о 15:52 судового наказу у даній справі.

8.61. Апеляційна скарга/подання у даній справі (згідно даних реплікації суду) зареєстрована у Господарському суді Волинської області 28.06.20264 о 12:17год.

8.62. Будь яких даних про збій у роботі функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС, зокрема, системи "Електронний Суд" господарськими судами на час подання апелянтом апеляційної скарги не зафіксовано.

8.62.1. Зворотнього скаржником не доведено.

8.63. Відповідно усі доводи клопотання апелянта щодо постановлення окремої ухвали суду відносно дій суду першої інстанції по видачі судового наказу є необґрунтованими та безпідставними.

8.64. Враховуючи наведене, Північно-західний апеляційний господарський суд відмовляє апелянту в частині задоволення клопотання щодо постановлення окремої ухвали у даній справі №903/216/24.

9. Повноваження, суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування зміни рішення в оскаржуваній частині.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка від 20.06.24р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 30 травня 2024 року у справі №903/216/24 (в частині стягнення витрат по сплаті судового збору) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/216/24 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "06" вересня 2024 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Грязнов В.В.