ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" серпня 2024 р. Cправа № 902/571/24

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В. при секретарі судового засідання Глобі А.С.

за участю представників

прокурор Павук В. В., службове посвідчення №072230 від 01.03.23

присутній Кравчук О.Л., службове посвідчення №072227 від 01.03.2023;

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області (вул. Чорновола В`ячеслава, буд. 34, м. Хмільник, Вінницька обл., 22000) в інтересах держави в особі

Козятинської міської ради (вул. Героїв Майдану, 24, м. Козятин, Хмільницький район, Вінницька обл., 22100)

до: Приватного малого підприємства "Обрій" (вул. Васьківського, 17, м. Козятин (пн), Хмільницький район, Вінницька обл., 22100)

про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Козятинської міської ради звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного малого підприємства "Обрій" з позовними вимогами про розірвання договору оренди землі №170 від 30.07.2006 та повернення земельної ділянки.

Ухвалою суду від 21.05.2024 відкрито провадження у справі №902/571/24 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 17 червня 2024 року.

На визначену судом дату судове засідання у справі №902/571/24 призначене на 17.06.2024 не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території Вінницької області, що підтверджується службовою запискою №168/2024 від 17.06.2024 секретаря судового засідання.

Ухвалою суду від 18.06.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та призначено підготовче судове засідання на 12.08.2024.

На визначену судом дату в судове засідання 12.05.2024 з`явився прокурор, позивач та відповідач правом участі своїх представників в судовому засіданні не скористались.

В судовому засіданні судом встановлено, про відсутність в матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача.

За наслідками судового засідання 12.08.2024 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 28.08.2024.

Враховуючи неявку у судове засідання представників позивача та відповідача, суд ухвалою від 13.08.2024 повідомив останніх про дату, час та місце наступного судового засідання у порядку визначеному ст. 120, 121 ГПК України.

27.08.2024 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, в якому зазначено, що позовні вимоги прокурора позивач підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

На визначену дату в судове засідання 28.08.2024 з`явився прокурор, позивач та відповідач правом участі своїх представників в судовому засіданні не скористались.

В судовому засіданні прокурор повідомив суду що в прохальній частині позовної заяви була допущена описка, а саме, не вірно зазначено суму судового збору.

Суд ухвалив прийняти до уваги дане клопотання прокурора.

Щодо повідомлення відповідача суд зазначає наступне ухвали суду направлені відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зазначену у Витязі з ЄДРЮО ФОП ГФ та повернуті до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Листом Міністерства юстиції України від 06.08.2014 р. №404-0-2-14/8.1 Щодо визначення терміну місцезнаходження юридичної особи повідомлено, що згідно зі статтею 17 Закону в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (далі ЄДР) щодо юридичної особи мають міститися відомості, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи. Відповідно до частини першої вищезазначеної статті Закону відомості про юридичну особу включаються до ЄДР шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору. Форми реєстраційних карток, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 14 січня 2011 року № 3178/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19 жовтня 2011 року за № 1207/19945, містять поля для зазначення відомостей про місцезнаходження юридичної особи. Відповідно до статті 1 Закону місцезнаходження юридичної особи адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Водночас статтею 93 Цивільного кодексу України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Слід враховувати, що норми чинного законодавства оперують поняттями місцезнаходження юридичної особи і не містять визначень щодо фактичної чи юридичної адреси юридичної особи. Законом України від 3 березня 2005 року № 2452 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесені зміни до статті 88 Цивільного кодексу України, частин другої та четвертої статті 57 Господарського кодексу України, які передбачають виключення відомостей про місцезнаходження юридичної особи із переліку відомостей, що мають обов`язково міститися в установчих документах юридичної особи. При цьому частиною першою статті 88 Цивільного кодексу України передбачено, що у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом. Вимоги до змісту статуту господарського товариства встановлені статтею 4 Закону України Про господарські товариства, відповідно до положень якої відомості про місцезнаходження товариства мають міститися в установчих документах. Водночас частиною третьою статті 8 Закону встановлено, що установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом. Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи. Відповідно до частини першої статті 27 Закону однією з підстав для відмови у проведенні державної реєстрації, які застосовуються і при державній реєстрації змін до установчих документів, є, зокрема, невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 цього Закону.

Ураховуючи вищевикладене, у разі відсутності в установчих документах товариства відомостей про його місцезнаходження державний реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації юридичної особи (змін до установчих документів) на підставі невідповідності установчих документів вимогам частини третьої статті 8 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до ч.3,7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/15442/17.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву чи будь яких пояснень до суду не надійшло.

Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 28.08.2024 судом долучено вступну та резолютивну частину рішення до матеріалів справи без його проголошення в зв`язку з неявкою учасників процесу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі розпорядження першого заступника голови Козятинської районної державної адміністрації (позивач, в договорі Орендодавець) від 18.08.2006 №243 між Козятинською районною державною адміністрацією та ПМП «Обрій» (відповідач, в договорі Орендар) укладено договір оренди землі №170 від 30.07.2006 (далі - Договір) відповідно до п. 1 якого Орендодавецьнадає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення на підставі розпорядження першого заступника голови Козятинської райдержадміністрації №243 від 18 травня 2006 року, яка знаходиться на території Козятинської сільської ради Козятинського району.

В оренду передається земельна ділянки загальною площею 1, 0693 га, з яких: із земель запасу - 1,0693 га, у тому числі: 0,1202 га - яри; 0,9491 га -інші землі, з яких: 0,4424 га - смітник, 0,5067 га - чагарники. На земельній ділянці об`єктів нерухомого майна немає, а також інші об`єкти інфраструктури відсутні. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 16 355,96 грн. Земельна ділянка, яка передається в оренду не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню. Інші особливості об`єкта, які можуть вплинути на орендні відносини: земельна ділянка забур`янена (п.2-6 Договору).

Кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0208.

Договір укладено строком на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 7 Договору).

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 1 відсотка від нормативної грошової оцінки землі, що становить 163,36 грн. (сто шістдесят три гривні 36 коп.) на рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахування індексів інфляції. Орендна плата вноситься щомісячно поточного року на розрахунковий рахунок: Місцевий бюджет , Козятинської сільська рада, р/ р 0201 УДК у Вінницькій області, м. Вінниця, МФО:802015, ЗКПО:21727769, код платежу: 13050200. З настанням наступного бюджетного періоду банківський рахунок може змінюватись. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з підтверджено документами, інших випадках, передбачених законом. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення (п.9-12 Договору).

Передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розроблення проекту її відведення. Забороняється зміна цільового призначення та не допускається засмічення бур`янами в разі недбалого використання та не використання землі. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється протягом 10 днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п.16-18 Договору).

Орендодавець має право вимагати від Орендаря, з окрема своєчасне і в повному розмірі внесення орендної плати (п.25 Договору).

Обов`язками Орендаря зокрема є:

- використовувати земельну ділянку тільки за цільовим призначенням;

- своєчасно і в повному розмірі вносити орендну плату в формі, яка передбачена цим договором (п.28 Договору).

Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Дія договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- придбання орендарем земельної ділянки у власність;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- ліквідації юридичної особи-орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

- взаємною згодою сторін;

- рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є рішення суду (п.31-34 Договору)

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації Козятинським сектором реєстрації Вінницької регіональної філії «Центру ДЗК».

Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів йог державну реєстрацію.

Невід`ємними частинами договору є:

- кадастровий план земельної ділянки;

- акт приймання-передачі об`єкта оренди (п.35 Договору).

Згідно з обопільно підписаним та скріпленим печатками сторін актом прийому-передачі земельної ділянки вищевказану земельну ділянку передано у користування відповідачу (а.с.88).

В позовній заяві прокурором зазначено, що вивченням Хмельницькою окружною прокуратурою питання наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері земельних правовідносин, встановлено порушення вимог законодавства під час використання земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :05:002:0208, площею 1,0693 га. з яких: із земель запасу - 1,0693 га, у тому числі: 0,1202 га - яри, 0,9491 га - інші землі, з яких: 0,4424 га - смітник, 0,5067 га - чагарники, для ведення підсобного сільського господарства під посадку саду, розташованою на території Козятинської міської територіальної громади Хмільницького району Вінницької області.

Перевіркою встановлено що Приватним малим підприємством "Обрій" порушується умови Договору щодо повноти та своєчасності внесення орендної плати за землю, а також щодо обов`язку використання орендованої земельної ділянки в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, а позивач жодних заходів реагування не вживає.

Відповідно до листів Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області від 08.12.2023 № 16501/5/02-32-13-07-08, від 08.01.2024 № 180/5/03-32-13-07-08 та від 22.04.2024 № 5021/5/02-32-1307-08 за ПМП «Обрій» (5) рахується заборгованість з орендної плати по Козятинській об`єднаній територіальній громаді у розмірі 7782,85 грн.

За твердженням прокурора підприємство упродовж 2013-2023 років не сплачує орендну плату та не звітує до Козятинської державної податкової інспекції. У зв`язку з вказаним Головне управління ДПС у Вінницькій області вжили всіх необхідних заходів, згідно чинного законодавства, спрямованих на погашення наявного податкового боргу вказаним платником.

Зокрема, з метою стягнення з ПМП «Обрій» податкової заборгованості (утому числі всієї суми заборгованості з орендної плати за Договором) ГУ ДПС у Вінницькій області подано до Вінницького окружного адміністративного суду позовну заяву про стягнення податкового боргу в сумі 7009,10 грн. (справа № 120/11213/21-а).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.01.2022 у справі № 120/11213/21-а позов Головного управління ДПС у Вінницькій області задоволено та ухвалено заборонити Приватному малому підприємству Обрій () відчужувати нерухоме та рухоме майно та зобов`язати Приватне мале підприємство Обрій допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-ІХ (далі - Постанова), яка набула чинності з 19.07.2020, у Вінницькій області утворено Хмільницький район (з адміністративним центром у місті Хмільник) у складі територій Глуховецької селищної, Жданівської сільської, Іванівської сільської, Калинівської міської, Козятинської міської, Махнівської сільської, Самгородоцької сільської, Уланівської сільської, Хмільницької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. В подальшому, Сокілецьку сільську раду реорганізовано, шляхом приєднання до Козятинської міської ради.

З огляду на викладене, Козятинська міська рада є правонаступником Козятинської сільської ради та з огляду вищезазначені вимоги податкового законодавства, є отримувачем коштів за використання вищевказаної земельної ділянки на підставі договору оренди з ПМП «Обрій».

Згідно листа Козятинської міської ради від 26.12.2023 за № 2127/23 ПМП «Обрій» упродовж 2013-2023 років не сплачує оренду плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:002:0208 згідно договору оренди землі № 170 від 30.07.2006.

Водночас за оренду землі по Договору №170 від 30.07.2006 від ПМП «Обрій» надходили кошти з 2006 по 2012, а саме: 2006 - 163,56 грн., 2007 - 168,14 грн., 2008 - 193,70 грн., 2009 - 205,12 грн., 2010 - 205,12 грн., 2011 - 205,12 грн., 2012-205,12 грн., однак згідно розрахунку, проведеного органом місцевого самоврядування, заборгованість по орендній платі за період з 2013 по 2023 роки із застосуванням коефіцієнта індексації складає 3273,95 грн. Отже, з 2013 ПМП «Обрій» не сплачувало до місцевого бюджету орендну плату за договором оренди землі від 30.07.2006 за № 170.

За твердженням прокурора, ПМП «Обрій» як орендарем земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :05:002:0208 площею 1,0693 га допущено порушення умов договору оренди землі від 30.07.2006 за № 170 в частині виконання обов`язків зі сплати орендної плати. Як наслідок, утворено заборгованість з орендної плати із застосуванням коефіцієнта індексації у розмірі 3273,95 гривень, яка носить систематичний характер, тобто понад 3 місяці підряд.

Тому систематичне порушення умов Договору в частині повноти та своєчасності сплати орендної плати ПМП «Обрій» є самостійною підставою для розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки в судовому порядку.

Внаслідок вищевказаних порушень щодо несплати орендної плати за користування ПМП «Обрій» вищевказаною земельною ділянкою, а також неповернення земельної ділянки Козятинська об`єднана територіальна громада в особі Козятинської міської ради позбавлена можливості отримати дохід та поповнити бюджет, чим порушуються охоронювані законом права та інтереси Козятинської міської ради; безоплатне використання земельної ділянки ослаблює економічні основи органів місцевого самоврядування, обмежує власника землі - Козятинську об`єднану територіальну громаду в особі Козятинської міської ради можливості належним чином та ефективно розпоряджатися вказаною земельною ділянкою.

Систематичне невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів та не вжиття Козятинською міською радою протягом тривалого часу заходів захисту прав та законних інтересів територіальної громади стало підставою для звернення прокурора до суду з метою захисту інтересів держави з вимогою про дострокове розірвання договору оренди землі, та відповідно зобов`язання відповідача повернути орендовану земельну ділянку власнику.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Статтею 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до ч.1 ст.14 Конституції України земля є національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

З 27 травня 2021 року набрав чинності пункт 24 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин, яким визначено, що землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель визначених підпунктами а - е даного пункту.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником зазначеної ділянки є Козятинська міська рада.

Цим же пунктом визначено, що перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування (ст. 4 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

Згідно зі ст. ст. 7, 140 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Територіальна громада має право самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (далі - Закон) однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад, сіл селищ, міст через міські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Як визначено ст. 10 Закону міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно зі ст. 26, ст. 33 Закону та ст. 12 Земельного кодексу України до компетенції сільських, селищних, міських рад, та їх виконавчих органів належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, зокрема розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охоронною земель, вирішення земельних спорів та інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною 5 ст. 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

При цьому, враховуючи вимоги ст. 19 Конституції України, Козятинська міська територіальна громада як власник спірної земельної ділянки делегує Козятинській міській раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Тобто воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

У зв`язку з викладеним, Козятинська міська рада є належним позивачем у вказаній справі.

Кошти від оренди земельних ділянок надходять і зараховуються виключно до місцевих бюджетів за місцем знаходження земельної ділянки. Однак, Козятинська міська рада неналежним чином здійснює свої повноваження визначені Законом, що є підставою для звернення прокурора з цим позовом.

Згідно зі ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Орендою землі, відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" до істотних умов договору оренди землі віднесено, зокрема, орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно зі ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Статтею 24 Закону України "Про оренду землі" передбачене право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до умов укладеного Договору, Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 1 відсотка від нормативної грошової оцінки землі, що становить 163,36 грн. на рік. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься щомісячно поточного року на розрахунковий рахунок: Місцевий бюджет , Козятинської сільська рада, р/р 0201 УДК у Вінницькій області, м. Вінниця, МФО:802015, ЗКПО:21727769, код платежу: 13050200. З настанням наступного бюджетного періоду банківський рахунок може змінюватись. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: - зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; -погіршення стану орендованої земельної ділянки не з підтверджено документами, - інших випадках, передбачених законом. (п. 8-11 Договору).

Відповідно до листів Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області від 08.12.2023 № 16501/5/02-32-13-07-08, від 08.01.2024 № 180/5/03-32-13-07-08 та від 22.04.2024 № 5021/5/02-32-1307-08 за ПМП «Обрій» (5) рахується заборгованість з орендної плати по Козятинській об`єднаній територіальній громаді у розмірі 7782,85 грн. Підприємство упродовж 2013-2023 років не сплачує орендну плату та не звітує до Козятинської державної податкової інспекції.

Крім того Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.01.2022 у справі № 120/11213/21-а позов Головного управління ДПС у Вінницькій області задоволено та ухвалено заборонити Приватному малому підприємству Обрій () відчужувати нерухоме та рухоме майно та зобов`язати Приватне мале підприємство Обрій допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу. Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили.

У вказаній справі судом встановлено, що згідно інтегрованої картки платника податків за відповідачем рахується податковий борг в сумі 7009,10 грн. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.05.2021 по справі № 120/1289/21 стягнуто з відповідача податковий борг в сумі 3129,19 грн. 10.11.2020 позивач сформував та надіслав відповідачу податкову вимогу форми "Ю" № 11868-13 на суму 7788,94 грн. Однак спірні суми грошових зобов`язань у визначений законом строк відповідач не сплатив. У зв`язку з несплатою податкового боргу у визначені законом строки, контролюючим органом прийнято рішення № 4 про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності відповідача від 07.06.2021, та направлено повідомлення щодо виділення майна в податкову заставу за № 16426/6/02-32-13-06-08 від 08.06.2021. 30.06.2021 позивачем складено Акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 5. Тому контролюючий орган звернувся до суду з адміністративним позовом про заборону відчуження рухомого та нерухомого майна, зобов`язання допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Отже, у вказаних справах судом перевірено та підтверджено наявність за ПМП «Обрій» заборгованості з орендної плати за вказаним договором оренди землі.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19).

Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п. "д" ч.1 ст.141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до умов укладеного Договору Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: - взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є рішення суду. (п.33-34 Договору).

З огляду на викладене позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки № 170 від 30.07.2006, укладеного між Козятинською районною державною адміністрацією та Приватним малим підприємством «Обрій» - підлягають задоволенню.

Оскільки відповідач систематично не виконує умови Договору, не сплачує орендну плату, то є підстави на дострокове розірвання договору оренди в односторонньому порядку за рішенням суду.

Також, позовна вимога про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку є похідною від вимоги про розірвання спірного договору, яка також підлягає задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Враховуючи, що предметом позову є розірвання договору оренди земельної ділянки, при вирішенні спору слід враховувати правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду України від 19.09.2011 №22/110, де, зокрема, зазначено, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-пр/2002 недотримання позивачем вимог ст.188 ГК України щодо обов`язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, та не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору.

Згідно зі статтями 1, 13 Закону України Про оренду землі основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Відповідно до ст. 34 Закону України Про оренду землі у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

З аналізу правових норм вбачається, що вимога про повернення земельної ділянки є похідною від вимоги про розірвання договору оренди землі.

Отже, правовим наслідком розірвання договору оренди землі є обов`язок орендаря повернути земельну ділянку.

Згідно із ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст.ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів позовної заяви, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13-15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 104, 123, 129, 185, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди землі :05:002:0208 № 170 від 30.07.2006, укладений між Козятинською районною державною адміністрацією та Приватним малим підприємством «Обрій» (ідентифікаційний код юридичної особи 23107605, адреса: Вінницька область, Хмільницький район, м. Козятин (пн), вул. Васьківського, 17, 22100).

3. Зобов`язати Приватне мале підприємство «Обрій» (ідентифікаційний код юридичної особи 23107605, адреса: Вінницька область, Хмільницький район, м. Козятин (пн), вул. Васьківського, 17, 22100) повернути Козятинській міській раді Хмільницького району Вінницької області (ідентифікаційний код юридичної особи - 23063121, Вінницька область, Хмільницький район, м. Козятин, вул. Героїв Майдану, 24, 22100) земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :05:002:0208 площею 1,0693 га, яка розташована на території Козятинської територіальної громади Хмільницького району, передану в оренду на підставі договору оренди землі № 170 від 30.07.2006, укладеного з Козятинською районною державною адміністрацією.

4. Стягнути з Приватного малого підприємства «Обрій» на користь Вінницької обласної прокуратури (, Державна казначейська служба України, м. Київ, р/р UA 0003988, МФО 820172, отримувач: Вінницька обласна прокуратура) витрати на сплату судового збору у сумі 6 056,00 грн.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд", крім того відповідачу рекомендованим листом.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 09 вересня 2024 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Васьківського, 17, м. Козятин (пн), Хмільницький район, Вінницька обл., 22100)