ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2024 р. Справа №909/138/24

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 17 травня 2024 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2024 року (повний текст підписано 29.04.2024), суддя Стефанів Т.В.

у справі №909/138/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України

до відповідача Державної екологічної інспекції Карпатського округу

про стягнення заборгованості в сумі 18 194,77 грн

в с т а н о в и в :

13 лютого 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Державної екологічної інспекції Карпатського округу про стягнення заборгованості в сумі 18 194,77 грн, з яких: 11 982,49 грн - основний борг, 1 769,47 грн - пеня, 688,42 грн - 3% річних та 3 754,39 грн - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2024 року у справі №909/138/24 позовні вимоги задоволено повністю: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 11 982,49 грн - основного боргу, 1 769,47 грн - пені, 688,42 грн - 3% річних, 3 754,39 грн - інфляційних втрат та 2 422,40 грн - судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що на виконання умов договору постачання природного газу, як між постачальником "останньої надії" та споживачем, з 13.11.2021 року по 30.11.2021 року позивач поставив відповідачу природний газ в об`ємі 0,89117 тис. куб. м. на суму 14 971,66 грн та з 01.12.2021 року по 05.12.2021 року в об`ємі 0,26739 тис. куб. м на суму 11 982,49 грн, всього позивач поставив відповідачу природного газу об`ємом 1,15856 тис. куб. м. на суму 26 954,15 грн, враховуючи часткову оплату відповідачем за поставлений газ на суму 14 971,66 грн, відповідач належним чином не виконав умови договору про постачання природного газу постачальником "останньої надії" (позивачем) в частині своєчасного розрахунку за поставлений в період з 01.12.2021 року по 05.12.2021 року природній газ, відповідач не здійснив оплату, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 11 982,49 грн. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд врахував, що хоча у спірний період споживання відповідач мав договірні відносини на постачання природного газу з іншим постачальником, проте як вбачається з матеріалів справи відповідач не надав жодного доказу того, що у спірний період з 01.12.2021 року до 05.12.2021 року він був включений до реєстру споживачів ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", а тому відбулось його автоматичне включення оператором ГТС до портфеля постачальника "останньої надії". Поряд з цим, суд визнав правомірним нарахування відповідачу пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач Державна екологічна інспекція Карпатського округу звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2024 року у справі №909/138/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу та не надав належної правової оцінки тому факту, що постачання природного газу відповідачу впродовж грудня 2021 року, здійснював інший постачальник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», з яким відповідачем 03.12.2021 року було укладено договір №08-1417/21-БО-Т постачання природного газу, згідно п. 2.1. вказаного договору постачальник передає споживачу на умовах договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 01.12.2021 року по грудень 2022 року (включно) в кількості 14,9 тис. куб. метрів, в тому числі у грудні 2021 року - 3,0 тис.куб. метрів. На виконання умов даного договору, відповідно до рахунку-фактури ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» №08-1417/21-БО-Т/12/21 від 28.12.2021 року виставленого відповідачу за споживання природного газу у грудні 2021 року, обсягом 3 тис.куб. метрів на загальну суму 49 661,99 грн. відповідачем згідно платіжного доручення №1110 від 28.12.2021 року було здійснено оплату на загальну суму 49 661,99 грн. за поставлений постачальником природний газ у грудні 2021 року. Таким чином, у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем за спожитий природний газ на загальну суму 11 982,49 грн., оскільки протягом вказаного періоду природний газ відповідачу постачався ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», з яким проведено повний розрахунок за спожитий протягом грудня 2021 року природний газ. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки обставинам, що акт №30953 приймання - передачі природного газу відповідачу за період - грудень 2021 року був відправлений позивачем на адресу відповідача лише 18.01.2022 року, отже, рахунок на оплату природного газу у встановлений строк споживачу не надавався. Скаржник також вказує, що відповідно до наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань, які нараховані відповідачу за зобов`язаннями грудня 2021 року, нараховано санкції за період прострочення за період з 01.02.2022 року по 31.12.2023 року, що в свою чергу виходить за межі визначеного статтею 258 ЦК України строку позовної давності. Також судом при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що Державна екологічна інспекція Карпатського округу утримується за рахунок Державного бюджету України та є не прибутковою установою.

Ухвалою суду від 03 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі №909/138/24 за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції Карпатського округу на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2024 року; позивачу надано строк (15 днів з дня вручення ухвали суду) для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано з Господарського суду Івано-Франківської області матеріали справи; справу №909/138/24 призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч.10 ст.270 ГПК України.

Судом встановлено, що ухвала суду належним чином надіслана сторонам у справі, доставлена до їх електронних кабінетів 05 червня 2024 року о 19:40 год., що підтверджується довідками про доставку електронного листа, підписаними відповідальним працівником.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що відповідачем з ЕІС-код споживача 56XS00016J16H00E знаходився в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» з 13.11.2021 року до 05.12.2021 року. У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи, за участю операторів газорозподільних систем, об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 13.11.2021 року до 05.12.2021 року автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» і відповідно спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем. У договорі постачання природного газу №08-1417/21-БО-Т від 03.12.2021, укладеного між відповідачем та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», а саме у пункті 3.2 вказано, що постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС. Твердження відповідача, що він отримував природний газ у грудні 2021 року виключно на підставі вищевказаного договору, не відповідають дійсності, оскільки, до 05.12.2021 року споживач користувався природним газом саме від постачальника «останньої надії» - позивача. Отже, посилання відповідача на укладений договір з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» жодним чином не звільняє його від як обов`язку виконувати належним чином умови Типового договору з постачальником «останньої надії» (що регулює відносини між позивачем та відповідачем) так і відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків.

Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Державною екологічною інспекцією Карпатського округу (споживач) було укладено договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (надалі договір).

За цим договором постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 4.1 договору постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

Так, відповідно до п. 4.2. договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу природний газ з 13.11.2021 року по 30.11.2021 року в об`ємі 0,89117 тис. куб. м. на суму 14 971,66 грн, що підтверджується актом №19146 приймання-передачі природного газу та з 01.12.2021 року по 05.12.2021 року в об`ємі 0,26739 тис. куб. м на суму 11 982,49 грн, що підтверджується актом №30953 приймання-передачі природного газу.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

04.08.2022 року позивач надіслав вимогу №119/4.3-10804-2022, у якій просив відповідача сплатити заборгованість за спожитий природній газ у розмірі 11 982,49 грн до 17.08.2022.

У визначені договором строки відповідач не розрахувався за природний газ. Борг відповідача перед позивачем за отриманий газ становить 11 982,49 грн

У п. 4.5 договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі вказаного вище пункту договору, за період прострочення з 01.02.2022 року по 31.07.2022 року на суму боргу 11 982,49 грн відповідачу нараховано пеню в сумі 1 769,47 грн.

Крім того, за порушення строку виконання грошового зобов`язання, на підставі ст. 625 ЦК України, на суму боргу 11 982,49 грн відповідачу нараховано 688,42 грн 3% річних та 3 754,39 грн інфляційних втрат.

Водночас, 03.12.2021 року між Державною екологічною інспекцією Карпатського округу та ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" укладено договір постачання природного газу № 08-1417/21-БО-Т (надалі договір № 08-1417/21-БО-Т).

Відповідно до п. 2.1 договору № 08-1417/21-БО-Т постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 01.12.2021 року по грудень 2022 року (включно) в кількості 14,9 тис.куб.метрів.

У п. 3.2 договору № 08-1417/21-БО-Т визначено, що постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Згідно з п. 13.1 договору № 08-1417/21-БО-Т даний договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31.12.2022 включно, а в частині розрахунків по повного їх виконання.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Статтею 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК Українита ГК України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Правилами постачання природного газу врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Особливості здійснення постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначені розділом VI цих Правил.

Відповідно до п. 1, 2, 4-6 Розділу VI Правил постачання природного газу постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії".

Постачальник "останньої надії" зобов`язаний на головній сторінці свого сайту розмістити діючу редакцію договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", яка має відповідати типовому договору, роз`яснення щодо його укладання, а також ціну природного газу для споживачів, визначену згідно з вимогами цього розділу.

Після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником "останньої надії", передбаченого цим розділом та Законом України "Про ринок природного газу", постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем. Виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника "останньої надії" здійснюється у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. У випадку якщо споживач не був включений до Реєстру споживачів іншого постачальника після закінчення постачання природного газу постачальником "останньої надії", до такого споживача повинні застосовуватись заходи з припинення розподілу/транспортування (для прямих споживачів) природного газу споживачу відповідно до умов Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи.

Постачальник "останньої надії" має повідомити споживача про обмежений строк постачання природного газу, ціну природного газу для споживача та поінформувати споживача про його право та необхідність вибору іншого постачальника шляхом розміщення відповідної інформації на сайті постачальника "останньої надії". Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднювати на своєму вебсайті та підтримувати в актуальному стані інформацію щодо споживачів, що не є побутовими, з діючими договорами постачання природного газу із зазначенням такої інформації: ЕІС-коди споживачів (точок комерційного обліку); ЄДРПОУ та назва споживача; адреса об`єкта; кінцевий строк постачання природного газу.

Як встановлено з матеріалів справи, між сторонами укладено договір постачання природного газу, як між постачальником "останньої надії" та споживачем, до якого застосовуються положення ЦК України.

У ч. 1 ст. 628 ЦК України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору є однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч. 1 ст. 714 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору, з 13.11.2021 року по 30.11.2021 року позивач поставив відповідачу природний газ в об`ємі 0,89117 тис. куб. м. на суму 14 971,66 грн та з 01.12.2021 року по 05.12.2021 року в об`ємі 0,26739 тис. куб. м на суму 11 982,49 грн

Враховуючи те, що позивач поставив відповідачу природного газу об`ємом 1,15856 тис. куб. м. на суму 26 954,15 грн, а відповідач здійснив лише часткову оплату за поставлений газ на суму 14 971,66 грн та не здійснив оплату за поставлений з 01.12.2021 року по 05.12.2021 року природній газ, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 11 982,49 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовна вимога про стягнення суми 11 982,49 грн. основної заборгованості є правомірною та підлягає задоволенню.

Щодо тверджень відповідача про те, що договір з постачальником "останньої надії" припинено 01.12.2021 року, у зв`язку із заключенням договору постачання природного газу з іншим постачальником, а саме з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", суд зазначає таке.

Відповідно до Правил постачання природного газу, діючий постачальник - постачальник природного газу, до Реєстру споживачів якого включений cпоживач у відповідному періоді постачання.

Судом встановлено, що 03.12.2021 року між Державною екологічною інспекцією Карпатського округу та ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" укладено договір постачання природного газу № 12-1320/21-БО-Т, пунктом 3.2 якого передбачено, що постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

За відповідачем закріплений ЕІС-код споживача 56XS00016J16H00E. Цей код є постійним та індивідуальним для кожного споживача природного газу в Україні.

З відповіді оператора ГТС № ТОВВИХ-24-248 від 05.01.2024 та інформації, яка є додатком № 15 до відповіді оператора ГТС вбачається, що споживач з ЕІС-кодом 56XS00016J16H00E знаходився в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" з 13.11.2021 року до 05.12.2021 року.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що хоча у спірний період споживання відповідач мав договірні відносини на постачання природного газу з іншим його постачальником, як вбачається з матеріалів справи відповідач не надав жодного доказу того, що у спірний період з 01.12.2021 року до 05.12.2021 року він був включений до реєстру споживачів ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", а тому відбулось його автоматичне включення оператором ГТС до портфеля постачальника "останньої надії".

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Неналежне виконання споживачем обов`язку стосовно оплати за природний газ стало підставою для нарахування пені.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судовою колегією перевірено заявлені позивачем до стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, так, за період нарахування з 01.02.2022 року по 31.12.2023 року сума 3% річних становить 688,43 грн та 3 754,39 грн інфляційних втрат, за період нарахування з 01.02.2022 року по 31.07.2022 року сума пені становить 1 769,47 грн, відтак, судова колегія вважає такі нарахування вірними, а тому, оскільки відповідач не розрахувався з позивачем за спожитий природний газ, то нараховання позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірним, а тому позовні вимоги в частині їх стягнення також підлягають задоволенню, як правомірно заявлені.

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника про те, що відповідно до наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань, які нараховані відповідачу за зобов`язаннями грудня 2021 року, нараховано санкції за період прострочення з 01.02.2022 року по 31.12.2023 року, що в свою чергу виходить за межі визначеного статтею 258 ЦК України строку позовної давності, з огляду на таке.

За наслідками розгляду справи №910/18489/20 Велика Палата Верховного Суду у п. 100 постанови від 06.09.2023 зробила висновок, що саме з 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", а тому початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме із моментом набрання чинності 02.04.2020 цим законом (п. 79 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №167/1058/20).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Разом з тим, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 13 травня 2024 року.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, п. 19 такого змісту: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки з 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно з яким в Україні запроваджений з 12.03.2020 загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан і відповідно станом на 19.02.2024 (дата подання позовної заяви) діяв на усій території України, позивач звернувся з вимогами до суду першої інстанції в межах позовної давності.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 11 982,49 грн - основного боргу, 1 769,47 грн - пені, 688,42 грн - 3% річних, 3 754,39 грн - інфляційних втрат.

Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2024 року у справі №909/138/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Карпатського округу без задоволення.

Матеріали справи №909/138/24 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.