ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2024 р. Справа № 905/874/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" (адреса: 84207, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Космонавтів, буд. 39; )
до 1) Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (адреса: 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 16; ); , 2) Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28; )
про стягнення 16945,43 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд солідарно стягнути з 1) Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі перший відповідач) та 2) Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі другий відповідач) заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 16945,43 грн.

Позов обгрунтовано з посиланням невиконання умов індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.01.2022 щодо повного розрахунку за спожиту теплову енергію за листопад та грудень 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.06.2024 наведену позовну заяву передано за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.07.2024 відкрито провадження у справі № 905/874/24; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч. 5-6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою повідомлення сторін про порядок розгляду даної справи. Зокрема, з цією метою суд здійснив направлення копії ухвали від 17.07.2024 до Електронних кабінетів позивача та відповідачів в підсистемі Електронний суд, про що свідчать залучені до матеріалів справи довідки від 17.07.2024 (а. с. 63-65).

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про відкриття провадження у справі, а останні в розумінні вимог ст. ст. 120, 242 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд справи.

В процесі розгляду справи перший відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 19118 від 30.07.2024), в якій заперечує проти задоволення позовної заяви, посилаючись, зокрема, на те, що відповідно до пункту 33 Типового договору Позивач мав би сформувати та направити на адресу першого відповідача рахунки на оплату наданих послуг за листопад 2022 року - в строк до 21 грудня 2022 року, а рахунки за грудень 2022 року до 21 січня 2023 року, однак, цього зроблено не було.

Перший відповідач зазанчає, що оскільки акти виконаних робіт з постачання теплової енергії за період з листопада по грудень 2022 року до нього не надходили, то відповідно і сплачені не були, а з огляду ж на викладене станом на 01.01.2023 кредиторська заборгованість за постачання теплової енергії та абонентського обслуговування по КЕКВ 2271 за першим відповідачем не обліковується, оскільки у грудні 2022 року ним було сплачено заборгованість за усіма актами приймання-передачі, які надійшли від позивача.

Також перший відповідач зазначає, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 року № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» та наказу Міністерства юстиції України № 4011/5 від 22.09.2022 відбулась реорганізація міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції, внаслідок якої, крім іншого, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) реорганізовано шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, 40003, м. Суми, вул. Герасима, 28 (). Однак, оскільки станом на 01.01.2023 року Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) кредиторська заборгованість у розмірі 16 945,43 грн перед Позивачем в органах Державної казначейської служби України зареєстрована не була, а відтак і не була передана другому відповідачу - Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції.

Другий відповідач надав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 19547 від 02.08.2024), в якому заперечує проти задоволення позову. В обгрунтування своїх вимог другий відповідач, зокрема, зазначає, що дійсно, в користуванні Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває нерухоме майно за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Центральна, буд. 31. Однак, акти виконаних робіт з постачання теплової енергії за період з листопада по грудень до першого відповідача не надходили, а тому кредиторська заборгованість за постачання теплової енергії та абонентського обслуговування по КЕКВ 2271 за останнім не обліковувалась. Станом на 01.07.2024 документи поточного діловодства, інші справи та кредиторська заборгованість у сумі 16945,43 грн в тому числі за постачання теплової енергії від першого відповідача до другого відповідача в процесі реорганізації не надходили.

Окрім того, другий відповідач вказує, що направлені позивачем на адресу відповідачів претензії, акти приймання-передачі, рахунки, а також акти звірки, не можуть бути належним доказами по справі, оскільки в них не співпадає заявлений розмір заборгованості та відсутнє підтвердження направлення Позивачем рахунків та актів виконаних робіт на адресу відповідачів, у строки визначені умовами пункту 33 Типового індивідуального договору.

Позивач надав суду відповідь на відзив першого відповідача (вх. № 19576 від 05.08.2024) та другого відповідача (вх. № 19845 від 07.08.2024) в яких наполягає на задоволенні заявленого позову в повному обсязі, та зокрема, зазначає, що першому відповідачу було відомо про об`єми нарахування за листопад та грудень 2022 року оскільки саме перший відповідач уклав з позивачем додаткову угоду від 21.12.2022 року на загальну суму 49138,13 і об`єми нарахувань за листопад та грудень включені до загальних об`ємів за 2022 рік. Також позивач зазначає, що ним на електронну адресу першого відповідача та його представників спрямувались відповідні акти та рахунки за надані послуги. Щодо відмінності суми позовних вимог від суми зазначених у актах та рахунках за листопад та грудень 2022 року позивач зазначає, що у листопаді та грудні 2022 року було надано послуг на загальну суму 17881,65 грн, однак у лютому 2024 року позивачем здійснено коригування заборгованості на бік зменшення до 16945,43 грн. що підтверджується звітом по договору.

Перший відповідач надав суду заперечення (вх. № 20044 від 08.08.2024) в яких наполягає на відмові в задоволенні позову, та зокрема зазначає, що на кінець бюджетного періоду ним було здійснено оплату тих рахунків та актів виконаних робіт, які фактично до нього надійшли, при цьому рахунки за листопад та грудень 2022 року до першого відповідача не надходили, посилання позивача на направлення таких актів на електронну адресу є безпідставними, оскільки вказана позивачем електронна адреса не належить першому відповідачу.

Другий відповідач також надав до суду заперечення (вх. № 20250 від 12.08.2024) в, яких наполягає на відмові в задоволенні позову, та зазанчає, що вказана позивачем електронна адреса, на яку позивач нібито направляв акти за листопад та грудень 2022 року, не належить першому відповідачу. До того ж, на думку першого відповідача, всі надані позивачем в обгрунтування зазначених обставин докази є неналежними, а тому не можуть бути прийняті судом.

Також в процесі розгляду справи, позивач звернувся до суду з клопотанням (вх. №20446 від 14.08.2024), в якому просить суд розглядати справу № 905/874/24 у порядку загального позовного провадження.

Розглянувши наведене клопотання позивача (вх. №20446 від 14.08.2024) суд зазаначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ГПК України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 250 ГПК України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Частиною 6 ст. 250 ГПК України передбачено, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Водночас, положенням ч. 7 ст. 250 ГПК України встановлено, що частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Положення ч. 1 ст. 247, ч. 1, 7 ст. 250 ГПК України слід розуміти так, що малозначна справа (справа незначної складності) розглядається виключно за правилами спрощеного позовного провадження та не може бути розглянута за правилами загального позовного провадження навіть з урахуванням критеріїв, установлених ч. 3 ст. 247 ГПК України.

Отже, приписами Господарського процесуального кодексу України надано чітке визначення малозначних справ, які повинні розглядатися судом виключно за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога стягнення з відповідачів заборгованості за постачання теплової енергії у розмірі 16945,43 грн.

Враховуючи, що ціна позову у даній справі становить 16945,43 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01.01.2024р. (302800,00 грн), а тому вказана справа є малозначною та повинна розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження, а тому у суду відсутні підстави для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

З огляду на викладене, суд відмовляє позивачу у задоволені клопотання про перехід в розгляді справи № 905/874/24 за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Відповідно до статуту Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», затвердженим розпорядженням голови облдержадміністрації від 18.01.2001 №30 в редакції розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 28.08.2020 №941/5-20, позивач є юридичною особою публічного права (п. 2.1); метою діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії у вигляді пари та гарячої води споживачам у порядку, встановленому законодавством (п.4.1).

Управління названим п Управління Підприємством на період дії Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» здійснює облдержадміністрація, обласна військово-цивільна адміністрація. Підприємство є юридичною особою та являється самостійним господарським суб`єктом, може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем в судових органах, укладати угоди.

До складу підприємства у вигляді відокремлених підрозділів входить 16 теплопостачальних відокремлених підрозділів-виробничих одиниць, що не мають статусу юридичної особи та діють згідно з Положенням, затвердженим обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго», а також самостійно здійснюють фінансово-економічну діяльність та являються самостійними платниками податків.

Відокремлений підрозділ «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Словянськтепломережа» не є юридичною особою, являється структурним підрозділом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», діє на господарських засадах згідно з Положенням про неї з метою найбільшого, повного та якісного задоволення споживачів щодо забезпечення тепловою енергією, іншими видами послуг. Підприємство здійснює виробничу діяльність в межах прав, наданих обласним підприємством, керується законодавчими актами та іншими нормативними документами України, наказами та розпорядженнями ОКП «Донецьктепло¬комуненерго».ідприємством на період дії Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» здійснює облдержадміністрація, обласна військово-цивільна адміністрація. Підприємство є юридичною особою та являється самостійним господарським суб`єктом, може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем в судових органах, укладати угоди.

До складу підприємства у вигляді відокремлених підрозділів входить 16 теплопостачальних відокремлених підрозділів-виробничих одиниць, що не мають статусу юридичної особи та діють згідно з Положенням, затвердженим обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго», а також самостійно здійснюють фінансово-економічну діяльність та являються самостійними платниками податків.

Відокремлений підрозділ «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Словянськтепломережа» не є юридичною особою, а є структурним підрозділом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», діє на господарських засадах згідно з Положенням про нього з метою найбільшого, повного та якісного задоволення споживачів щодо забезпечення тепловою енергією, іншими видами послуг. Підприємство здійснює виробничу діяльність в межах прав, наданих обласним підприємством, керується законодавчими актами та іншими нормативними документами України, наказами та розпорядженнями ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Як визначено ст.1 Закону України «Про теплопостачання» виробництвом теплової енергії є господарська діяльність, пов`язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору; постачанням теплової енергії (теплопостачанням) є господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води тощо, також є предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

В розумінні наведених в ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» термінів позивач є виконавцем комунальних послуг.

Індивідуальним споживачем відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених КМУ або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному воб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивачем було розміщено (опубліковано) типовий договір на офіційному сайті ОКП «ДТКЕ» http://www.kpdtke.com.ua та на інформаційних стендах Заявника у приміщеннях Заявника, де ведеться прийом громадян, рахунках на оплату послуг. На вказаному сайті Позивач також розмістив інформацію про вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку; розмір тарифу, розмір плати за абонентське обслуговування, заяву-приєднання, тощо.

Як свідчать матеріали справи, станом на 2022 рік в користуванні Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало нежитлове приміщення площею 115 кв. м. за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Центральна, буд. 31.

Фактом приєднання першого відповідача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення дій, які свідчать про його бажання укласти такий договір, зокрема в даному випадку це факт споживання наданих полуг та сплати рахунків за ладані послуги. В свою чергу, факт надання постуги Позивачем у опалювальний сезон 2022-2023 рр. підтверджується належними та допустимими доказами, а саме Розпорядження Слов`янської міської військової адміністраці від 19 10 2022 №184 «Про початок опалювального періоду 2022/2023 років», а також актом про підключення житлового будинку до мережі теплопостачання від 09.11.2022.

З огляду на викладене, між позивачем, як виконавцем, та першим відповідачем, як споживачем, 01.01.2022 укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі договір), який є публічним договором приєднання, на постачання теплової енергії в нежитлове приміщення площею 115 мІ, яке розташоване у багатоквартирному житловому будинку за адресою м. Слов`янськ , вул. Центральна 31.

Згідно з п. 1 договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі послуга) індивідуальному споживачу (далі споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви- приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги (п. 4 договору).

У п. 5 договору зазначено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Пунктом 7 договору вказано, що виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги

Відповідно до п. 30 договору Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця www.kpdtke.com.ua.

У разі застосування двоставкового тарифу па послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Пункт 31 договору передбачає, що Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця www.kpdtke.com.ua.

У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.

Тарифи, які діяли на 01.01.2022, встановлені Розпорядженням Голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 27.10.2021 № 1083/5-21 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для всіх категорій споживачів обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» та складають:

- на теплову енергію для споживачів без індивідуальних теплових пунктів (без врахування витрат на встановлення вузлів комерційного обліку) - 2 540,13 грн. за 1 Гкал (без ПДВ);

- на теплову енергію для споживачів без індивідуальних типових пунктів (з врахуванням витрат на встановлення вузлів комерційного обліку) - 3 484,32 грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

З 5 січня 2022 р. з урахуванням змін до Розпорядження № 1083/5-21 передбаченими Розпорядженням Голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 23.12.2021 р № 1309/5-21 тарифи на теплову енергію для бюджетних установ та релігійних організацій складають:

- без індивідуальних теплових пунктів (без врахування витрат на встановлення вузлів комерційного обліку) - 3 246,35 грн. за 1Гкал (без ПДВ);

- на теплову енергію для споживачів без індивідуальних типових пунктів (з врахуванням витрат на встановлення вузлів комерційного обліку) - 4 088,80 грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

Пунктом 32 договору встановлено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно до п. 33 договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 договору)

Пунком 38 договору передбачено, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.

Відповідно до п. 40.1. договору споживач має право одержувати своєчасно та належної якості послугу згідно із законодавством та умовами цього договору.

Згідно з п. 41.3. договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором;

У відповідності до п. 44 договору сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону.

21.12.2022 року між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

Згідно з умовами вказаної додаткової угоди сторони:

- розширили пункт 5.1 договору та додали до предмету договору найменування товару: ДК 021:20-8 Пара, гаряча вода та пов`язана продукція (постачання теплової енергії з платою за абонентське обслуговування (09323000-9 Централізоване опалення);

- узгодили що заявлений обсяг постачання теплової енергії до нежитилового приміщення за за адресою м. Слов`янськ, вул. Центральна, 31 на 2022 рік становить 12,540481 Гкал.

- узгодили, що загальна вартість послуг на 2022 рік за цим договором складає 48898,01 грн.;

- узгодили, що всі умови договору, які узгоджені даною додатковою угодою, застосовуються з 01.01.2022.

Як свідчать матеріали справи, позивач протягом опалювального періоду 2022-2023 років належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором, а саме, надав першому відповідачу послуги без будь-яких заперчень з боку останнього.

Однак, за першим відповідачем обліковується заборгованість за надані послуги за листопад та грудень 2022 року в загальній сумі 16945,43 грн.

Як стверджує позивач, на виконання умов договору ним на електронну адресу першого відповідача та його представників направлялися акти приймання передачі теплової енергії та рахунки на оплату за листопад та грудень 2022 року, однак вони безпідставно не були оплачені першим відповідачем, тоді як послуги з абонентське обслуговування за період з січня по жовтень, грудень 2022 першим відповідачем сплачені в повному обсязі відповідно до наданих позивачем актів виконаних робіт.

Однак, як стверджують відповідачі, акти приймання передачі теплової енергії та рахунки на оплату за листопад та грудень 2022 року на поштову адресу першого та другого відповідачів не надходили, ті документи, які як стверджує позивач, були направлені направлені на електронні адреси відповідачів також вони не отримували оскільки вказані позивачем електронні адреси на які було здійснено направлення не належать відповідачам у даній справі. Також відповідачі зазанчають, що в процесі реорганізації першого відповідача кредиторська заборгованість за постачання теплової енергії та абонентського обслуговування по КЕКВ 2271 за ним не обліковувалась, а тому станом на 01.07.2024 документи поточного діловодства, інші справи та кредиторська заборгованість у сумі 16945,43 грн в тому числі за постачання теплової енергії від першого відповідача до другого відповідача в процесі не надходили.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 року № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» та наказу Міністерства юстиції України № 4011/5 від 22.09.2022 відбулась реорганізація міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції, внаслідок якої, крім іншого, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) (перший відповідач у даній справі) реорганізовано шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (другий відповідач у даній справі)

23.09.2022 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис №015082677 про перебування Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в стані припинення.

Вказана інформація є загальнодоступною.

Наказом Міністерства юстиції України № 4011/5 від 22.09.2022, крім іншого, утворено комісії з реорганізації міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції, а також, відповідно до статті 105 ЦК України, встановлено двомісячний строк для заявлення кредиторами своїх вимог до юридичних осіб, що реорганізуються.

На виконання вказаного наказу Мін`юсту, головою комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відповідним наказом затверджено персональний склад комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідно до частини 4 статті 105 Цивільного кодексу України, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів урегульовано Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 (далі Порядок).

На виконання вказаного Порядку, комісією з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вживаються заходи з реалізації плану заходів, пов`язаних з припиненням діяльності територіального органу. Зокрема, щодо передачі правонаступнику другому відповідачу майна, кредиторської та дебіторської заборгованості, та інш.

Разом з тим, оскільки перший відповідач перебуває з 23.09.2022 у стані припинення, його кошторис на 2023 рік та на 2024 ріки не затверджувався.

На даний час перший відповідач перебуває у стані припинення, запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про його ліквідацію не внесено.

Як стверджують відповідачі, станом на 01.01.2023 року першим відповідачем кредиторська заборгованість у розмірі 16 945,43 грн перед Позивачем в органах Державної казначейської служби України зареєстрована не була, а відтак і не була передана другому відповідачу.

З цих підстав відповідачами не визнається існування заборгованості за надані позивачем послуги за листопад та грудень 2022 року в загальній сумі 16945,43 грн. За індивідуальним договором від 01.01.2022.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, з метою оплати вартості наданих послуг за індивідуальним договором від 01.01.2022 позивач неодноразово на адресу відповідачів відповідні листи.

Так, листом №272 від 09.02.2023 споживача було повідомлено про наявну заборгованість станом на 01.01.2023.

Листом №7067/6729-23-23 від 20.02.2023 Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повідомило про перенаправлення листа Голові ліквідаційної комісії Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

Листом № 349 від 03.03.2023 позивач повідомив про існування заборгованості Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, як правонаступника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Листом № 547 від 26.07.2023 позивач повідмив про існування заборгованості Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Міністерство юстиції України.

Листом №321/530/1/23/12.2 від 07.09.2023 відповідач повідомив про відсутність підстав для оплати помслуг у зв`язку з неотриманням рахунків та актів приймання-передачі.

У відповідь листом № 755 від 01.11.2023 позвиачем було роз`яснено, що рахунки та акти приймання - передачі скеровувалися на електронні скриньки працівників підрозділів споживача, а також повідомлено про намір позивача звернутися до Господарського суду у зв`язку з наявною заборгованістю.

У зв`язку з неврегулюванням вищезазначеного питання позивач направив на адресу першого відповідача претензію № 381 від 09.04.2024 в якій вимагав сплатити існуючу заборгованість протягом 15 днів з моменту отроимання цієї претензії

У відповідь на дану претензію перший відповідач надіслав на адресу позивача лист № 223/85/16/24/12.2 від 18.04.2024, яким заперечує існуючу заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування, оскільки він не отримував від позивача відповідних актів та рахунків на надані послуги. Окрім того, в даному листі перший відповідач повідомляє, що відповідно до постанови КМУ №912 від 16.08.2022 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» реорганізовано Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

Обставини щодо стягнення з відповідачів існуючої заборгованості у сумі у розмірі 16945,43 грн. стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з такого:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За змістом ч. 6-7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/ визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з ч. 7 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 затверджено "Правила надання послуги з постачання теплової енергії" (далі - Правила).

Ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Пунктами 32, 34, 35, 36 Правил передбачено, що плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

Згідно з п. 30 індивідуального договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: (1) плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; (2) плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному сайті органу місцевого самоврядування та/або сайті виконавця www.kpdtke.com.ua.

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті органу місцевого самоврядування та/або сайті виконавця www.kpdtke.com.ua (п. 31 індивідуального договору).

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п.32 індивідуального договору).

Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу (п. 33 індивідуального договору).

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п.3 4 індивідуального договору).

Як визначено ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що відпуск теплової енергії відповідачу для опалення нежитлового приміщення загальною площею 115 мІ, яке розташоване у багатоквартирному житловому будинку за адресою м. Слов`янськ , вул. Центральна 31, підтверджується розпорядженням начальника Слов`янської міської військової адміністрації від 19.10.2022 №184 «Про початок опалювального періоду 2022-2023 років» та актом на підключення опалення № б/н від 09.11.2022.

Фактом приєднання першого відповідача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення ним будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема в даному випадку сплата рахунка за надані послуги, факту отримання послуги.

За наслідком надання відповідачу послуг з централізованого постачання теплової енергії позивачем складено та підписано акти приймання-передачі послуги з постачання теплової енергії:

№ 1122_837/1інд за листопад 2022 на суму 5967,67 грн з ПДВ,

№ 1222_837/1-інд за грудень 2022 на суму 11913,98грн з ПДВ,

всього на загальну суму 17881,65грн.

Крім того, з урахуванням відповідних відомостей позивачем також були софрмовані до сплати відповідні рахунки:

№ 1122_837/1інд за листопад 2022 на суму 5967,67 грн з ПДВ

№ 1222_837/1-інд за грудень 2022 на суму 11913,98грн з ПДВ,

всього на загальну суму 17881,65грн.

В подальшому позивачем здійснено перерахунок відповідно до акту приймання-передачі послуги з постачання теплової енергії № 224_837/1-інд та зменшено розмір заборгованості до 16945,43 грн.

Як поясниює позивач, з огляду на введення воєнного стану та ведення на території Донецької області активних бойових дій протягом 2022-2023 років, рахунки та акти приймання - передачі скеровувались на електронну пошту представників першого відповідача. Окрім того, як свідчать матеріали справи, вказані вище акти, рахунки, а також акти звіряння взаємних розрахунків та претензія додатково були скеровані на адресу першого відповідача засобами поштового описом вкладень № 903.

Зазначене в свою чергу спростовує доводи відповідачів про те, що існуюча заборгованість нібито не підлягає оплаті в зв`язку з ненаправленням позивачем рахунків та актів приймання передачі за період листопад-грудень 2022 року.

Суд також констатує факт наявності численний звернень позивача до першого та другого відповідачів з листами та/або претензіями з приводу сплати існуючої заборгованості протягом більше ніж півтора року з моменту коли послуги були надані, та надання відповідачами певних відповідей на ці звернення. Зазначене в свою чергу свідчить що відповідачам було відомо про існування несплаченої заборгованості за індивідуальним договором, а тому протягом зазанченого часу відповідачі могли вирішити спірні питання як щодо обсягів наданих послуг та їх вартості, повторного отримання рахунків, актів приймання-передачі послуги з постачання теплової енергії або інших документів необхідних для проведення розрахунків.

Суд також констатує, що заперечень щодо обсягів поставленої теплової енергії в спірний період, як і щодо здійснених позивачем розрахунків вартості поставленої теплової енергії відповідачі не наводять.

Суд зазначає, що відповідачами також не надано доказів оскарження вказаних в актах та рахунках за листопад грудень 2022 року позивача обсягів спожитої теплової енергії.

Доводи відповідів щодо відмінності суми зазначених у актах та рахунках за листопад та грудень 2022 року також не є підставою для несплати існуючої заборгованості, оскільки позивачем даний факт пояснюється проведенням перерахунків вартості послуг, що в свою чергу підтверджується звітом по договору, який міститься у матеріалах справи, відповідно до якого зменшено розмір заборгованості до 16945,43 грн, що відповідає актам приймання передачі послуги з постачання теплової енергії. Даних про інші обсяги спожитої теплової енергії відповідачами суду також не надано.

Враховуючи викладене, а також те, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачами не надані докази, які б спростовували наявність заборгованості перед позивачем, а також докази, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за спожиту теплову енергію в заявлений період, суд за наслдіками розгляду справи приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення існуючої заборгованості в сумі 16945,43 грн

При прийнятті рішення судом також враховуються наступні обставини.

Як вже зазначалося, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 року № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» та наказу Міністерства юстиції України № 4011/5 від 22.09.2022 відбулась реорганізація міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції, внаслідок якої, крім іншого, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) реорганізовано шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, 40003, м. Суми, вул. Герасима, 28 ().

23.09.2022 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис № 015082677 про перебування Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в стані припинення.

Наказом Міністерства юстиції України № 4011/5 від 22.09.2022, крім іншого, утворено комісії з реорганізації міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції, а також, відповідно до статті 105 ЦК України, встановлено двомісячний строк для заявлення кредиторами своїх вимог до юридичних осіб, що реорганізуються.

На виконання вказаного наказу Мін`юсту, головою комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відповідним наказом затверджено персональний склад комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів урегульовано Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 (далі Порядок).

На виконання вказаного Порядку, комісією з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вживаються заходи з реалізації плану заходів, пов`язаних з припиненням діяльності територіального органу. Зокрема, щодо передачі правонаступнику другому відповідачу майна, кредиторської та дебіторської заборгованості, та інш.

На даний час перший відповідач перебуває у стані припинення, запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та

Разом з тим, оскільки Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває з 23.09.2022 у стані припинення, його кошторис на 2023 рік та на 2024 ріки не затверджувався.

Згідно з повідомленням про закриття рахунків, Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) закриті всі поточні рахунки в Держказначейській службі України.

Згідно з ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 87 ЦК України, юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

За приписами ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Згідно з ч. 5 ст. 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

У даному випадку юридична особа - відповідач не припинена, про що свідчить відсутність даних про внесення до ЄДРПОУ відомостей про її припинення; відповідач лише знаходиться в стадії припинення, тому не втратив як своєї правоздатності, так і дієздатності, і має відповідати за своїми боргами у відповідності до закону.

Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення регламентовано ст. 107 ЦК України, за приписами якої: «кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб правонаступників».

Отже, законодавець визначив дві форми припинення юридичної особи - в результаті реорганізації або в результаті ліквідації, а також визначив наслідки припинення юридичної особи в результаті реорганізації, які, на відміну від припинення юридичної особи в результаті ліквідації, полягають, зокрема у переході майна, прав і обов`язків до правонаступників. Таким чином, у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.09.2020 у справі № 296/443/16-ц (провадження № 61-16634сво19) дійшов висновку про те, що у ст. 104 ЦК України та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

Чинне законодавство не містить загальної норми щодо моменту виникнення універсального правонаступництва юридичної особи, внаслідок приєднання.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності. Тобто, при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва), на підставі передавального акта. Наведені обставини передують внесенню запису до Реєстру про припинення юридичної особи, яка припиняється в результаті реорганізації.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17, якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. При цьому Велика Палати Верховного Суду в зазначеній постанові визнала помилковим висновок попередніх судових інстанцій про те, що правонаступництво не відбулося за відсутності в Реєстрі запису про припинення юридичної особи, яка реорганізовувалася.

З огляду на те, що всі поточні рахунки Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у Держказначейській службі України закритті, кошторис на 2023-2024 роки не затверджувався (що в свою чергу фактично унеможливлює сплату заборгованості названою установою на корсить позивача), до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис № 015082677 про перебування Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в стані припинення, а правонаступником Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (адреса: 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 16; ) є лише одна особа - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (адреса: 40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28; ), суд за наслідками розгляду справи приходить до висновку про те, що станом на даний час за зобов`язаннями Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за індивідуальним договором догвором від 01.01.2022 має відповідати саме Східне міжрегіональне Міністерства управління юстиції, як правонаступник Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Враховуючи вищезазначене, позов у даній справі підлягає задоволенню частково, а саме, в частині вимог до Східного міжрегіонального управління юстиції.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з другого відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28; ) на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" (адреса: 84207, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Космонавтів, буд. 39; ; на р/р ОКП «Донецьктеплокомуненерго»: НОМЕР_1 , банк - АТ «Ощадбанк», призначення платежу - за теплову енергію):

16945,43 грн заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за листопад та грудень 2022 року;

2422,40 грн судового збору.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак