ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02.09.24 Справа № 917/802/24
Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., за участю секретаря судового засідання Квіти О.Т., розглянув у відкритому судовому засіданні
заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України
про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовною заявою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Уніка
до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Саламандра
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України
про стягнення 160 000,00 грн
представники учасників справи не з`явились
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача 1000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 12.08.2024 суд призначив розгляд заяви у судове засідання на 27.08.2024 о 10:00 год. Проте внаслідок оголошення повітряної тривоги у Полтавській області цього дня о 10:00 год це судове засідання не відбулося.
Ухвалою від 27.08.2024 суд призначив розгляд заяви у судове засідання на 02.09.2024 на 14:00 год.
Про вказане судове засідання та розгляд заяви учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку ухвали від 12.08.2024 та ухвали від 27.08.2024 по системі Електронний суд» усім учасникам справи (довідки від 12.08.2024 та від 27.08.2024).
Відповідно до п. 2 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Отже, ухвали від 12.08.2024 та від 27.08.2024 доставлені учасникам справи в установленому порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Неприбуття у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
Ухвалою від 20.05.2024 (а.с. 46) суд відкрив провадження у справі № 917/802/24 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 26.06.2024 (а.с. 50-51) суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Моторне (транспортне) страхове бюро України.
Третя особа надала у справу письмові пояснення від 10.07.2024 (а.с. 59-60), в яких прохала задовольнити позовні вимоги та прохала суд стягнути з відповідача судові витрати, які планує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі 1000,00 грн.
За результатом розгляду справи № 917/802/24 Господарський суд Полтавської області прийняв рішення від 18.07.2024 (а.с. 77-84) про задоволення позову повністю; про стягнення з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Саламандра (ідентифікаційний код 21870998) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Уніка (ідентифікаційний код 20033533) 160000 грн 00 коп. страхового відшкодування, 2422 грн 40 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору, 7000 грн 00 коп. - відшкодування витрат на професійну правову допомогу.
На цей час вказане судове рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.
На виконання вказаного рішення суд видав відповідний наказ від 27.08.2024.
Моторне (транспортне) страхове бюро України (третя особа у справі) звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача 1000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
Стаття 123 ГПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
У ч. 13 ст. 129 ГПК України вказано, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
В ч. 1 - ч. 3 ст. 124 ГПК України зазначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Під час розгляду справи третя особа надала у справу письмові пояснення від 10.07.2024 (а.с. 59-60), в яких прохала задовольнити позовні вимоги та прохала суд стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. В підтвердження понесення вказаних витрат третя особа з поясненнями надала такі докази:
- договір про надання послуг в сфері права № 4.1/12-10/2021, укладений 12 жовтня 2021 року між Моторним (транспортним) страховим бюро України та адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП», за умовами якого замовник (третя особа по справі) доручає, а виконавець за винагороду приймає на себе зобов`язання надавати послуги у сфері права, зокрема представляти і захищати на підставі довіреності права і інтереси замовника в суді, подавати, у тому числі пояснення, заяви та інші документи (п.1.1, п. 2.1.1, п.2.1.2 договору); вартість послуг у справах, де замовник є третьою особою визначається в сумі 1000,00 грн (п.5.2 договору);
- Додаткову угоду № 1120 від 02.07.2024 до Договору № 4.1/12-10/2021 (а.с.70-71), в якій сторони підтвердили, що замовник (третя особа у справі) передав, а виконавець прийняв завдання на ведення від імені замовника справи за позовом позивача ПрАТ «СК «Уніка» до відповідача - ПрАТ «СК «Саламандра» про стягнення 160000,00 грн; статус МТСБУ третя особа; вартість послуг 1000,00 грн;
-довіреність від 19.12.2023 № 6-01/152, видану МТСБУ на ім`я адвоката Гусєва П. В. на виконання договору № 4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права від 12.10.2021 (а.с.61), укладеного між МТСБУ та адвокатським об`єднанням «Інс.Лоу груп»;
- свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю Гусєвим П. В., видане 13.02.2023.
У заяві про ухвалення додаткового рішення МТСБУ, в інтересах якого діє адвокат Гусєв П. В., вказано, що відповідно до додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» в особі адвоката Гусєва Павла Володимировича здійснено представництво інтересів Моторного (транспортного) страхового бюро України у справі зокрема, але не виключно, подано пояснення по справі.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване нормами статті 131-2 Конституції України, статті 16 ГПК України, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
За змістом пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Таким чином, визначаючи, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначені п. 1 Додаткова угода до Договору про надання правової допомоги № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року у вигляді фіксованої суми та не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу повністю узгоджується з нормами ГПК України та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до статті 632 ЦК України та Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна з умов договору при його укладенні.
Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, про те що вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
У постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Виходячи із змісту статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц) (п. 5.40 постанови ВП ВС від 15.10.2019 в справі № 904/4507/18).
Договором про надання послуг у сфері права від 12.10.2021 та у Додатковій угод № 1120 від 02.07.2024 визначено фіксовану суму гонорару у цій справі, гонорар Адвокатського об`єднання не залежить від кількості проведених процесуальних дій, а оплата проводиться у майбутньому.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд також враховує, правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 02 лютого 2024 року по cправі №910/9714/22, де зокрема зазначено:
- визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат;
- відповідно до положень частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами;
- виходячи зі змісту наведених вище положень статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін;
- тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи. Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Інші учасники справи не довели неспіврозмірності заявлених третьою особою судових витрат у цій справі та не довели наявності підстав для їх зменшення.
У ч. 13 ст. 129 ГПК України вказано, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Під час розгляду справи третя особа надала у справу письмові пояснення від 10.07.2024 (а.с. 59-60), в яких прохала задовольнити позовні вимоги.
З огляду на викладене та враховуючи значення справи для сторін, характер та обсяг виконаних адвокатським об`єднанням робіт, що підтверджується матеріалами справи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи, суд дійшов висновку про можливість компенсувати за рахунок відповідача витрати МТСБУ на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.
Керуючись ст. 129, 221, 232, 233, 236-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

1.Заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.
Дата складення повного судового рішення: 02.09.2024.
Суддя Т. М. Безрук