ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2024 р. Справа № 922/2499/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (адреса: 61003, м. Харків, м.-н Конституції, буд. 16; )
до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 30338,41 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) 30338,41 грн, з яких:

25592,07 грн - заборгованості;

4746,34 грн - пені.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди № 494 від 30.09.2011 щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів.

З метою визначення підсудності справи, судом у відповідності до ч. 8 ст. 176 ГПК України зроблено витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.07.2024 відкрито провадження у справі № 922/2499/24; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень протягом трьох днів з дня отримання відповіді на позов.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами електронного та поштового направлено копію ухвали від 23.07.2024.

Зокрема, копію зазначеної ухвали доставлено до електронного кабінету позивача в підсистемі Електронний суд, про що свідчить залучена до матеріалів справи довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету від 23.07.2024.

Також копію зазначеної ухвали направлено засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації відповідача, яка зазначена у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, копія ухвали повернулась на адресу суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 36-39). Відомостей про наявність у відповідача іншої адреси матеріали справи не містять.

Згідно з вимогами п. п. 5-6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляд справи, а останні в розумінні ст. 120, 242 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.07.2024.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем, орендодавцем, та ФОП Азаровим О.І., як орендарем, укладено договір оренди № 494 від 30.09.2011 (далі за текстом договір; а. с. 7-10), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення № 17-:-22, 17а, 24 загальною площею 156,6 м2 (технічний паспорт КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації інвентарний № 52136 від 27.03.1997), далі майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Верстатобудівна, 3, літ. "А-5" та знаходиться на балансі КП Жилкомсервіс (п. 1.1 договору).

В подальшому між сторонами укладались додаткові угоди до договору (а. с. 12-27) якими до договору вносилися певні зміни.

За умовами договору оренди № 494 від 30.09.2011 в редакції додаткової угоди № 10 від 17.10.2018 (а. с. 22-25) договору передбачено, що майно передається в оренду з метою використання: для розміщення суб`єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (майстерня з ремонту та пошиття одягу).

Згідно з п. 3.1 договору, вартість об`єкту оренди визначається на підставі висновку про вартість майна і становить 686000 грн (шістсот вісімдесят шість тисяч гривень) без ПДВ станом на 25.09.2018.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Харкова та пропорції її розподілу.

Базова орендна плата становить 2912,64 грн (дві тисячі дев`ятсот дванадцять гривень 64 копійки) без ПДВ за вересень 2018.

Ставка орендної плати становить 5% (п`ять відсотків).

Згідно з п. 3.5 договору, орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (у грошовій формі).

Відповідно до 3.10 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день проплати).

Згідно з п. 10.1 договору (в редакції додаткової угоди № 12 від 25.06.2020 (а. с. 27), цей договір діє до 30.08.2023.

На виконання умов договору позивач актом приймання-передачі до орендного користування нежитлових приміщень б/н від 30.09.2011 (а. с. 11) передав ФОП Азарову О.І. в оренду нежитлові приміщення, визначені умовами договору.

Як зазначає позивач, на підставі п. 10.6 договору, його дію припинено 17.12.2022 у зв`язку з скасуванням (припиненням) державної реєстрації ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця.

Однак, як свідчать матеріали справи ФОП Азаров О.І. протягом дії договору не повністю сплачував орендні платежі визначені умовами укладеного між сторонами договору. З огляду на викладене, станом на 17.12.2022 ФОП Азаров О.І. має перед позивачем борг з орендної плати в сумі 25592,07 грн.

Також у зв`язку з прострочення ФОП Азаровим О.І. виконання зобов`язань зі сплати орендної плати, позивачем нараховано йому пеню в сумі 4746,34 грн за прострочення оплати кожного з щомісячних орендних платежів з по 17.12.2022.

Обставини щодо стягнення боргу та пені стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Оскільки діяльність ОСОБА_1 як фізичної особи підприємця станом на даний час є припиненою, в позовній заяві позивач просить суд стягнути існуючу заборгованість з ОСОБА_1 як фізичної особи.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У даному випадку, факт належного виконання позивачем умов договору щодо передачі ФОП Азарову О.І. в оренду нежитлових приміщень підтверджується матеріалами справи, та останнім жодним чином не спростовується.

Зазначене в свою чергу породжує для ФОП Азарова О.І. обов`язок сплачувати передбачені договором орендні платежі. Однак, як свідчать матеріали справи, ФОП Азаров О.І. не в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, та станом на 17.12.2022 має перед позивачем заборгованість з орендних платежів в сумі 25592,07 грн.

Статтею 52 ЦК України передбачено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Нормами чинного законодавства не передбачено такої підстави для припинення зобов`язання як втрата фізичною особою статусу фізичної особи -підприємця.

З огляду на викладене, після втрати статусу фізичної особи - підприємця Азаров О.І. має відповідати за зобов`язаннями за договором оренди № 494 від 30.09.2011 (з урахуванням додаткових угод) які виникли в нього в процесі здійснення підприємницької діяльності як фізичною особою - підприємцем

Оскільки відповідач в процесі розгляду даної справи зазначених обставин не спростував та не надав суду доказів сплати заборгованості за договором, суд за наслідками розгляду справи приходить до висновку про задоволення заявленого позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 25592,07 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції можуть застосовуються у розмірі, визначеному умовами договору. При цьому їх розмір може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 3.10 договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця та на користь міського бюджету відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення (включаючи день проплати).

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань зі сплати орендних платежів в передбачений договором строк підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується. Зазначене надає позивачу право на нарахування пені за таке прострочення.

Згідно з наданим позивачем розрахунком (а. с. 28-31) останнім нараховано до стягнення з відповідача 4746,34 грн пені за прострочення оплати кожного з щомісячних орендних платежів по 17.12.2022.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд констатує його арифметичну вірність. Перевірка розрахунку пені судом здійснювалась за допомогою інструменту Юридичний калькулятор (https://calc.sitebuy.pro/).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в даній частині вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 4746,34 грн пені.

З урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2422,40 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 238-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (адреса: 61003, м. Харків, м.-н Конституції, буд. 16; ):

25592,07 грн - заборгованості за договором оренди № 494 від 30.09.2011;

4746,34 грн - пені;

2422,40 грн - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак