ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"26" серпня 2024 р. Справа № 916/3714/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглянувши заяву Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про видачу судового наказу до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Коледж преси та телебачення»

Встановив: 22.08.2024р. Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення звернувся до господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коледж преси та телебачення» 6038,89 грн. за надані телекомунікаційні послуги за період грудень 2021р. (частково) травень 2022р. за Договором №01-2015 від 19.12.2014р.

Згідно зі ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як встановлено судом, додана заявником до поданої заяви платіжна інструкція про сплату судового збору № 830 від 09.08.2024 р. на суму 302,80 грн. не може бути належним доказом сплати судового збору за подачу даної заяви, оскільки сплачений за цією платіжною інструкцією судовий збір обліковується в матеріалах наказного провадження №916/3565/24, по яким ухвалою суду від 15.08.2024р. було відмолено у видачі судового наказу

Відповідно до положень ст. 151 ГПК України, за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Виходячи з наведених положень Кодексу, сплачений судовий збір за подачу заяви про видачу наказу у разі відмови у видачі такого наказу не повертається, однак може бути зарахований до суми судового збору лише у разі пред`явлення стягувачем позову у порядку позовного провадження. Тобто зарахування судового збору у вказаному випадку у зв`язку з повторним зверненням до суду із заявою про видачу судового наказу законом не передбачено.

Наразі судом з`ясовано, що ухвалою господарського суду Одеської області від 15.08.2024р. у справі №916/3565/24 відмовлено Миколаївській філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення у видачі судового наказу.

Отже, сплачений заявником судовий збір за подачу заяви про видачу судового наказу у справі № 916/3565/24 не може бути зарахований за повторну подачу заяви про видачу наказу у даній справі № 916/3714/24. В свою чергу, судовий збір за подану заяву про видачу наказу у межах цієї справи мав бути сплачений стягувачем на загальних підставах.

Відтак, суд доходить висновку про ненадання заявником належних доказів сплати судового збору за подану заяву у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення у видачі судового наказу, оскільки таку заяву подано заявником з порушенням вимог ч. 3 ст. 150 ГПК України.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,21,8,9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про видачу судового наказу (вх.№3792/24 від 22.08.2024) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 26.08.2024 року та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Суддя Т.Г. Д`яченко