ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" вересня 2024 р. м. Київ

Справа № 911/2291/24

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОПТСЕЛ» заборгованості у розмірі 10 983,24грн,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2024 до Господарського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» (далі заявник, ТОВ «Нова Пошта») про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОПТСЕЛ» (далі боржник, ТОВ «Укроптсел») заборгованості за послуги з організації перевезень відправлень у розмірі 10 983,24грн та 302,80грн витрат на оплату судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на порушення боржником зобов`язань за договором від 12.03.2021 №700362 про надання послуг з організації перевезень відправлень в частині здійснення оплати з перевезення відправлень за період з 20.03.2023 по 20.04.2023 у строк, встановлений договором.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд вважає, що така заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність якого заявнику невідомо.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, визначених ст.148 ГПК України, особі, якій належить право вимоги.

Як встановлено ч.1 ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, ч.2 такої статті визначає, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені ст.150 ГПК України.

Так, відповідно до п.2 ч.2 ст.150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Згідно зі ст.93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до ч.4 ст.89 ЦК України дані про місцезнаходження юридичної особи вносяться до єдиного державного реєстру.

Частино 1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Між тим, у поданій заяві стягувачем зазначена неповна адреса місцезнаходження боржника, а саме не вказано назву населеного пункту, в якому зареєстрована така особа, а також район, де розташований відповідний населений пункт. Так, адреса боржника у заяві вказана як: Київська обл., вул. Київський Шлях, буд. 73, 08301. Однак, така адреса не відповідає адресі боржника згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, заявником при поданні до суду заяви про видачу судового наказу зазначено неповну адресу боржника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст.150 ГПК України.

З урахуванням зазначеного, суд відмовляє у видачі судового наказу за поданою заявою.

Згідно ч.1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.1, 2, 21, 8, 9 ч.1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.152, ст.ст.153-154, 233-234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОПТСЕЛ» заборгованості у розмірі 10 983,24грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова