УХВАЛА

м. Київ

02.09.2024Справа № 910/9067/24

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши

позовну заяву Департаменту соціальної та ветеранської політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Комунального підприємства "Київський метрополітен"

про стягнення 1640 437 грн 20 коп.

ВСТАНОВИВ:

22.07.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Департаменту соціальної та ветеранської політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з вимогами до Комунального підприємства "Київський метрополітен" про стягнення 1 640 437 грн 20 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2024, яка 06.08.2024 позовну заяву залишено без руху, оскільки до позовній заяви не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

27.08.2024 до Господарського суду міста Києва від Департаменту соціальної та ветеранської політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору в обґрунтування якого заявник зазначає, що кошти, які просить стягнути Департамент з Комунального підприємства "Київський метрополітен" будуть направлені не на користь Департаменту, підтримку та забезпечення власного існування, а на користь сімей та осіб, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, зокрема, осіб похилого віку, осіб з інвалідністю, ветеранів війни та членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, Захисників та Захисниць України, військовослужбовців, які звільнені з військової служби, та членів їх сімей і комісованих військовослужбовців та членів їх сімей, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, сімей з дітьми, малозабезпечених осіб, багатодітних, внутрішньо переміщених осіб, дітей, ветеранів та членів сімей ветеранів, інших категорій малозахищених верств населення.

Розглянувши таке клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 940/2276/18).

Суд зазначає, що предметом спору у даній справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а отже самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Враховуючи викладене, господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні щодо звільнення від сплати судового збору.

Аналогічно правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20), в ухвалах Верховного Суду від 25.01.2021 у справі № 910/22479/17, від 21.09.2020 у справі № 910/9537/19, від 22.04.2020 у справі №9 10/11025/18, від 10.04.2020 у справі №562/1941/16-ц, від 07.04.2020 у справі № 279/402/20, від 26.03.2020 у справі № 922/1584/19, від 24.03.2020 у справі № 914/1195/19, від 05.03.2020 у справі № 907/378/18, від 05.03.2020 у справі № 909/1254/14, від 27.02.2020 у справі №922/823/19, від 06.02.2020 у справі № 911/1418/17.

Отже, всіх учасників справи поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Саме по собі посилання позивача на неможливість сплатити судовий збір по причині відсутності коштів не є підставою для відстрочення сплати судового збору в силу приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні визначив, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Пелевін проти України" (Pelevin v Ukraine) від 20.05.2010, заява № 24402/02, § 27)).

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення у справі "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland) від 19.06.2001, № 28249/95, § 60)).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Оскільки за змістом статті 8 Закону України "Про судовий збір" не передбачено відстрочення сплати судового збору з підстав викладених в клопотанні поданому заявником, а тому відповідне клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 234 Господарського процесуального кодексу України та статтею 8 Закону України "Про судовий збір", суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Департаменту соціальної та ветеранської політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відстрочення сплати судового збору.

Суддя Н.Плотницька