ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/2177/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області, м.Харків (адреса: 61098, м.Харків, Григорівське шосе, 52) в інтересах держави, в особі Мереф`янської міської ради, м.Мерефа (адреса: 62472, Харківська обл., Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська, буд.213)
до Фізичної особи-підприємця Вітренко Віталія Валентиновича, м.Харків (адреса: АДРЕСА_1 )
про стягнення 60376,00 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Мереф`янської міської ради про стягнення з Фізичної особи-підприємця Вітренка Віталія Валентиновича на користь Мереф`янської міської ради () збитки у сумі 60376,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2177/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

15.07.2024 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№17942), в якому заперечує проти позову та просить суд призначити справу №922/2177/24 в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, задовольнити клопотання про витребування у Харківської окружної прокуратури Харківської області доказу - постанови про закриття кримінального провадження №0000412.

В обґрунтування свої заперечень, відповідач зазначає, що прокурор в позовні заяві посилається на ту обставину, що Харківською окружною прокуратурою Харківської області здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000412 від 30.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Інших відомостей, у тому числі, на якій стадії досудового розслідування перебуває кримінальне провадження, чи повідомлено певним особам про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (чи за іншою статтею у разі перекваліфікації), на підставі яких встановлених досудовим розслідуванням обставин, чи складено в межах кримінального провадження №0000412 обвинувальний акт щодо певних осіб та стислий виклад обставин обвинувачення, чи переданий обвинувальний акт до суду чи взагалі кримінальне провадження закрито з підстав, передбачених ст. 284 КПК України, зазначена позовна заява взагалі не містить.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що вказаний договір підряду, у тому числі вірність та обґрунтованість вартості виконаних за ним робіт, вже піддавався перевірці з боку Державної аудиторської служби України. За результатами проведеної ревізії було встановлено завищення вартості виконаних робіт за договором № 611 від 18.10.2018 на загальну суму 29035,00 грн. З метою виправлення виявлених порушень, відповідачем вказану суму було сплачено до бюджету платіжною інструкцією № 502 від 28.07.2024. Отже питання вартості виконаних робіт за вказаним договором вже було перевірено, а виявлена сума перевищення вартості таких робіт вже була повернута відповідачем до бюджету.

Відповідач стверджує, що висновок експерта був зроблений без дослідження нового технічного паспорту на будівлю, що мав бути виконаний після проведення такої часткової реконструкції, а також фактично за відсутності будь-яких креслень, отже, експерт не міг повно та всебічно здійснити експертне дослідження кошторисної вартості будівництва з використанням систем ціноутворення, перевірити дані про всі види виконаних робіт, у повному обсязі оцінити обсяги виконаних будівельних робіт та їх відповідність проектно-кошторисній документації без результатів інструментальних обстежень, розкриття будівельних конструкцій, дослідження повного обсягу документації за договором.

Також, 15.07.2024 року представник відповідача надав до суду клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати у Харківської окружної прокуратури Харківської області доказу - постанови про закриття кримінального провадження № 0000412.

16.07.2024 року представник відповідача надав до суду аналогічний відзив на позовну заяву (вх.№17966), в якому заперечує проти позову та просить суд призначити справу №922/2177/24 в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, задовольнити клопотання про витребування у Харківської окружної прокуратури Харківської області доказу - постанови про закриття кримінального провадження № 0000412.

19.07.2024 року позивач надав до суду відповідь на відзив (вх.№18338), в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника Мереф`янської міської ради.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що вказаний договір піддавався перевірці з боку Державної аудиторської служби України, та за результатами якої було встановлено завищення вартості виконаних робіт по об`єкту «Капітальний ремонту приміщень частини будинку АДРЕСА_2 » на суму 11258,00 грн. (акт від 29.07.2021 №202020-22/02), яку відповідач повернув до міського бюджету. А зазначена Відповідачем сума завищених робіт у розмірі 29035,00 грн. була встановлена ревізією з урахуванням інших об`єктів перевірки за іншими укладеними договорами з підрядником ФОП Вітренко В.В., до складу якої увійшла і сума у розмірі 11258,00 грн. за вищевказаним об`єктом.

Також, 19.07.2024 року позивач надав до суду ще дві аналогічні відповіді на відзив (вх.№№18345, 18341).

19.07.2024 року прокурор надав до суду відповідь на відзив (вх.№18303), в якій позовні вимоги підтримував в повному обсязі.

У відповіді на відзив прокурор зазначає, що закриття кримінального провадження № 0000412 від 30.09.2022 не виключає притягнення відповідача до інших видів відповідальності, у зв`язку з чим посилання представника відповідача на зазначений факт не має правового значення для вирішення спору у даній справі. Також зазначав, що акт ревізії Північно-східного офісу Держаудитслужби №202020- 22/02 від 29.07.2021 не стосується обставин, які входять до предмета доказування у даній справі, оскільки стосуються інших договорів. Предметом позову у справі №922/2177/24 є стягнення збитків за неналежне виконання умов Договору підряду № 611 від 18.10.2018 (акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за листопад 2018 року №1/611), а не будь-яких інших договорів укладених з ФОП Вітренко В.В.

Щодо висновку експерта звертає увагу суду на те, що під час проведення дослідження обставини, щодо яких експерту не надано відповідних підтверджуючих документів, визначені у найбільш сприятливий для відповідача спосіб, як такі, що, ймовірно, виконані або як такі, що відповідають цінам на будівельні матеріали за даними акту приймання виконаних робіт. Твердження представника відповідача, що висновки експерта, зроблені за відсутності всіх документів, не можуть вважатися достовірними не заслуговують на увагу, оскільки експертом під час експертного дослідження в повному обсязі враховано приховані роботи як виконані та при розрахунку вартості будівництва ціни на будівельні матеріали визначені за даними акту приймання виконаних робіт, щодо коректності якого у відповідача заперечень немає. При цьому, наданих судовому експерту на дослідження матеріалів виявилось цілком достатньо для надання висновку від 14.09.2023 № СЕ-19/121-23/14316. Водночас, у випадку недостатності наданих судовому експерту матеріалів для надання висновку останнім було б складено повідомлення про неможливість надання висновку відповідно до пункту 4.20 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.07.2024 року було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про перехід до розгляду справи №922/2177/24 за правилами загального позовного провадження, також було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування у Харківської окружної прокуратури Харківської області доказу - постанови про закриття кримінального провадження № 0000412.

24.07.2024 року представник відповідача надав до суд заперечення (вх.№18709), в яких просить відмовити в задоволенні позовну в повному обсязі.

25.07.2024 року представник відповідача через систему "Електронний суд" надав до суду аналогічні заперечення (вх.№18797).

28.08.2024 позивач надав до суду письмові пояснення (вх.№21570).

Всі надані документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Харківською окружною прокуратурою здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000412 від 30.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В подальшому було встановено, що 18.10.2018 між Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради (Замовник) і ФОП «Вітренко В.В.» (Підрядник) був укладений Договір підряду № 611 (далі Договір), предметом якого є «Капітальний ремонт приміщень частину будинку №29 по пров. Котляревського в селі Кринички Харківського району Харківської обл. ДК 021:2015 код 45450000-6 «Інші завершальні будівельні роботи».

Загальна вартість робіт (ціна Договору) складає 787 290,00 грн.

Згідно з п.1.1. Договору підрядник зобов`язується за завданням Замовника на свій ризик виконати роботи з капітального ремонту приміщень частини будинку № 29 по пров. Котляревського в селі Кринички Харківського району Харківської обл. ДК 021:2015 код 45450000-6 «Інші завершальні будівельні роботи».

Відповідно до п.3.2. Договору передача виконаних робіт Підрядником і приймання їх Замовником оформлюється актом приймання виконаних робіт за формою КБ-2в.

У разі порушення зобов`язань за Договором можуть настати наслідки у вигляді відшкодування збитків (п. 7.3 Договору).

18.10.2018 між Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради і ФОП «Вітренко В.В.» була укладена Додаткова угода №1 від 18.10.2018 до Договору, у відповідності до якої «п.3.1. Замовник оплачує Виконавцю вартість робіт, зазначених в розділі 1.1. цього Договору, у сумі 283 672,00 грн. без ПДВ».

Згідно з Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за листопад 2018 року №1/611 (далі - Акт ф. КБ-2в №1/611 за листопад 2018 року) вартість фактично виконаних ремонтно-будівельних робіт на об`єкті дослідження в листопаді 2018 року склала 283 672,00 грн, у тому числі єдиний податок у розмірі 5% в сумі 14 184 грн.

Відповідно до платіжних доручень від 29.11.2018 №№ 4285, 4284, 4283 Замовником сплачено на користь ФОП «Вітренко В.В.» 283672,00 грн за виконання будівельних робіт, зазначених в Акті форми КБ-2в №1/611 за листопад 2018 року.

До позовної заяви прокурором наданий висновок судової будівельно-технічної експертизи.

Як зазначає прокурор, процесуальним керівником 03.07.2023 у кримінальному провадженні № 0000412 від 30.09.2022 призначено судову будівельно-технічну експертизу.

На вирішення судового експерта поставлені питання:

Який перелік та об`єми фактично виконаних будівельних робіт з капітального ремонту приміщень частини будинку АДРЕСА_2 по договору від 18.10.2018 № 611 з урахуванням всіх наявних додаткових угод?

Яка вартість фактично виконаних будівельних робіт з капітального ремонту приміщень частини будинку АДРЕСА_2 по договору від 18.10.2018 № 611 з урахуванням всіх наявних додаткових угод?

Згідно з даним висновком, від 14.09.2023 № СЕ-19/121-23/14316 вартість фактично виконаних будівельних робіт з капітального ремонту приміщень частини будинку АДРЕСА_2 по Договору від 18.10.2018 № 611 з урахуванням Додаткової угоди від 18.10.2018 складає 223296 грн, у тому числі Єдиний податок 5% 11165 грн.

Складові вартості наступні:

1. Прямі витрати по кошторису 187 959 грн, у тому числі:

- вартість матеріалів, виробів і комплектів 149219 грн;

- вартість експлуатації машин, механізмів 3746 грн;

- заробітна плата робітників 34 994 грн;

2. Загальновиробничі витрати 17 063 грн;

3. Кошторисний прибуток (6,80 грн/люд.год.) 6 020 грн;

4. Кошти на покриття адміністративних витрат (1,23 грн/люд.год.) 1 089 грн;

5. Єдиний податок 11 165 грн;

8. Всього по зведеному кошторисному розрахунку 223 296,00 грн.

Таким чином, прокурор зазначає, що вартість фактично виконаних будівельних робіт з капітального ремонту приміщень частини будинку АДРЕСА_2 по Договору від 18.10.2018 № 611, з урахуванням Додаткової угоди від 18.10.2018 складає 223296,00 грн, у тому числі Єдиний податок в розмірі 5% в сумі 11165,00 грн, що на 60376,00 грн (283672 - 223296) менше, ніж вартість, зазначена в Акті ф. КБ-2в №1/611 за листопад 2018 року.

Отже, за твердженнями прокурора, внаслідок неповного виконання робіт, включених до Акту ф. КБ 2в № 1/611 за листопад 2018 року, їх вартість завищено на суму 60376,00 гривень, яка відповідно до вимог закону підлягає відшкодуванню.

Так, прокурором зазначено, що вина відповідача полягає у тому, що до наданого Виконавчому комітету Мереф`янської міської ради Акту ф. КБ-2в №1/611 за листопад 2018 року включено роботи, які Відповідачем частково не виконано, що підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи від 14.09.2023 №СЕ-19/121-23/14316 та в свою чергу отримав повну оплату за виконання усіх, зазначених у Акту ф. КБ-2в №1/611 за листопад 2018 року, що спричинили місцевому бюджету збитки.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Щодо підстав для представництва прокурора інтересів держави в господарському суді

На виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" щодо обґрунтування у позові підстав для представництва прокурором інтересів держави виходжу з наступного.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України органи прокуратури здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 3 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні № 3-рп/99 від 8.04.1999, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.

Так, з урахуванням вимог чинного законодавства, слід зазначити: 1) в чому полягає інтерес держави та 2) нездійснення чи неналежне здійснення захисту такого інтересу уповноваженим органом.

Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Органом уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах як сторона договору та розпорядник коштів місцевого бюджету територіальної громади є Мереф`янська міська рада.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, є виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Підставою для представництва інтересів держави у даному випадку є не здійснення уповноваженим органом - Мереф`янською міською радою захисту інтересів держави, а саме невжиття заходів цивільно-правового характеру щодо відшкодування збитків та примусового повернення бюджетних коштів розміром 60376,00 грн.

У даному разі, у позові прокурором зазначено про те, що підставою для представництва інтересів держави прокурором в даному випадку є порушення інтересів держави, яке полягає в порушенні Підрядником вимог законодавства України, умов укладеного договору та безпідставному отриманні ним 60376,00 грн за не виконані роботи.

Разом з тим, рада не здійснює захист інтересів держави в частині відшкодування наведених матеріальних збитків, оскільки заходів, спрямованих на їх відшкодування, не вжито, відповідний позов до підрядника про стягнення шкоди до суду не заявлено, у зв`язку з чим кошти до бюджету до цього часу не відшкодовано, що призводить до несвоєчасного надходження коштів до бюджету, тому є правові підстави для пред`явлення прокурором позову до суду на їх захист, в межах його компетенції, відповідно до ст. 131-1 Конституції України.

При цьому, Харківською окружною прокуратурою на адресу Мереф`янської міської ради в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» направлявся лист-повідомлення від 03.06.2024 про виявлені під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000412 від 30.09.2022 порушення, наявні невідшкодовані Підрядником збитки та необхідність вжиття відповідних заходів реагування для їх стягнення.

Відповідно до листа Мереф`янської міської ради №62-2377вих-24 від 03.06.2024, заходи цивільно-правового характеру з боку ради не вживались. Рада підтримує намір прокурора звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

З вказаного листа наміру Мереф`янської міської ради самостійно звернутись до суду з відповідним позовом не простежується.

Отже, враховуючи нездійснення Мереф`янською міською радою заходів для звернення до суду з позовом стосовно захисту інтересів територіальної громади та держави, враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави і визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд дійшов висновку, що прокурор в цьому випадку належним чином обґрунтував підстави для представництва інтересів держави в суді.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно з ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з п.1.1. Договору підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик виконати та здати йому в установлений договором строк закінчені роботи.

Відповідно до п. 6.4.3 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва", які введені в дію з 01.01.2014 наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 05.07.2013 №293 (далі - ДСТУ Б Д.1.1-1:2013), за твердої договірної ціни взаєморозрахунки проводяться на підставі виконаних обсягів робіт та їх вартості, визначеної в договірній ціні.

Крім цього, згідно з п. 4.4.1 ДСТУ-Н Б Д.1.1-2:2013 "Настанова щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва" затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 №405 (далі - ДСТУ-Н Б Д.1.1-2:2013), кошторисна вартість будівельних матеріалів, виробів та конструкцій у прямих витратах визначається на підставі нормативної потреби в них, розрахованої, виходячи з обсягів робіт.

Відповідно до п. 6.3.3 ДСТУ-Н Б Д.1.1-2:2013 вартість матеріальних ресурсів у складі прямих витрат при проведенні розрахунків за обсяги виконаних робіт визначається на підставі виконаних обсягів робіт, нормативних витрат матеріальних ресурсів, визначених за ресурсними елементними кошторисними нормами.

Отже, номенклатура матеріалів та їх кількість повинні відповідати застосованим у актах приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2В), ресурсним елементним кошторисним нормам на виконаний обсяг робіт.

Згідно з вимогами ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, що встановлюють основні правила з визначення вартості нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту та технічного переоснащення будинків, будівель і споруд будь-якого призначення, їх комплексів, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, а також реставрації пам`яток архітектури та містобудування (далі - будівництво), передбачено наступне. Система ціноутворення в будівництві базується на нормативно-розрахункових показниках і поточних цінах трудових та матеріально-технічних ресурсів. Нормативними показниками є ресурсні елементні кошторисні норми. На підставі цих норм і поточних цін на трудові та матеріально-технічні ресурси визначаються прямі витрати у вартості будівництва (п.4.1). Ресурсні елементні кошторисні норми призначені для визначення кількості ресурсів, необхідних для виконання різних видів будівельних робіт, робіт з монтажу устаткування, ремонтно-будівельних, реставраційно-відновлювальних і пусконалагоджувальних робіт, для визначення прямих витрат у вартості будівництва (п.4.2). Кошторисні норми поділяються на такі види (п.4.3): державні стандарти України (державні кошторисні норми); стандарти організацій України (у тому числі галузеві кошторисні норми); індивідуальні ресурсні елементні кошторисні норми.

Ці норми затверджуються у складі проектної документації на стадіях П та РП з обов`язковим проведенням відповідної експертизи і застосовуються тільки для об`єкта будівництва за даною проектною документацією. Усі кошторисні норми за ступенем укрупнення поділяються на елементні та укрупнені. Прямі витрати у вартості будівництва визначаються за ДСТУ-Н Б Д.1.1-2:2013. Решта витрат, які враховуються у вартості будівництва, визначаються розрахунково.

До таких витрат належать (п.4.8.1):

- загальновиробничі витрати;

- витрати на зведення та розбирання титульних тимчасових будівель і споруд або пристосування та використання існуючих та новозбудованих будинків, будівель і споруд сталого типу;

- витрати на виконання будівельних робіт у зимовий період;

- витрати на виконання будівельних робіт у літній період;

- інші витрати замовника і підрядних будівельних організацій, пов`язані із здійсненням будівництва;

- витрати на утримання служби замовника;

- витрати на підготовку експлуатаційних кадрів;

- витрати на проектно-вишукувальні роботи та авторський нагляд;

- кошторисний прибуток;

- адміністративні витрати будівельних організацій;

- ризики всіх учасників будівництва;

- витрати, пов`язані з інфляційними процесами.

Виходячи з викладеного, при виконанні робіт не допускається включення до акта приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в вартості матеріальних ресурсів, не використаних під час виконання робіт.

Виходячи з викладеного, при виконанні робіт не допускається включення до акта приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в вартості матеріальних ресурсів, не використаних під час виконання робіт.

Однак, Підрядником до Акта ф. КБ-2в № 1/611 за листопад 2018 року включено кількість та вартість матеріальних ресурсів, котрі не використані під час виконання робіт.

Також Акт ф. КБ-2в № 1/611 за листопад 2018 року складений не у відповідності до нормативів у галузі будівництва.

Матеріали справи містять Акт Державної Аудиторської служби України Північно-Східного офісу Держаудитслужби №202020-22/02 від 29.07.2021 року.

Отже, з вказаного акту вбачається, що вказаний договір піддавався перевірці з боку Державної аудиторської служби України, що відображено в частині акту ревізії №202020-22/02 від 29.07.2021р., стосовно питання законного використання коштів, виділених на проведення ремонтно-будівельних робіт виконаних підрядною організацією ФОП Вітренко В.В., за результатами якої було встановлено завищення вартості виконаних робіт в акті ф.№КБ-2 за листопад 2018 №1/611 (сума акту ф. №КБ-2в 283672,00 грн.) за договором від 18.10.2018 №611) на суму 1704,00 грн. (сторінка 28 акту).

Крім того, як стверджує позивач та підтверджується актом ревізії №202020-22/02 від 29.07.2021, після проведеного контрольного обміру виконаних ФОП Вітренко В.В. робіт, що не є прихованими по об`єкту «Капітальний ремонту приміщень частини будинку АДРЕСА_2 » та за результатами проведеного співставленням обсягів робіт, зазначених в актах ф. № КБ-2в ФОП Вітренко В.В. встановлено завищення обсягів робіт по облицюванню стін фасадів будівель плиткою типу «кабанчик» по бетонній і цегляній поверхні на 14,0 кв.м. В результаті проведеного перерахунку завищених робіт за актом ф. №КБ-2В за грудень 2020 року №1/589 (сума акту 262000,00 грн.) за договором від 09.10.2020 №589 складає 11258,00 грн. без ПДВ. (сторінка 30 акту).

Однак, як стверджує позивач в письмових пояснення (вх.№21570 від 28.08.2024), в тексті акту ревізії перевіряючими було допущено технічну описку стосовно дат та номерів акту ф.№КБ-2В та договору підряду та суми договору, оскільки зазначений договір від 09.10.2020 №589 було укладено з іншим суб`єктом господарювання, а саме з ФОП Мозговим О.В. на «Будівельні роботи та поточний ремонт (ДСТУ Б.Д.1.1- 1:2013, поточний ремонт приміщення спортивної зали КЗ «Мереф`янська загальноосвітня школа I-III ст. №3» Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області за адресою: Харківська обл., Харківський район, м. Мерефа, вул. Лесі Українки, 68) на суму договору 262 000,00 грн. без ПДВ.

З викладеного вбачається, що Відповідачем за результатами проведеної ревізії Північно - Східним офісом Держаудитслужби, було повернуто до міського бюджету громади кошти в загальному розмірі 29035,00 грн, але з урахуванням інших об`єктів перевірки за іншими укладеними договорами з підрядником ФОП Вітренко В.В., до складу якої увійшла і сума у розмірі 12962,00 грн (11258,00 грн + 1704,00 грн) саме за договором підряду від 18.10.2018 №611 по вищевказаному об`єкту.

Суд визнає цей доказ належним та допустимим письмовим доказом, що містить інформацію, яка підтверджує факт повернення відповідачем до міського бюджету громади кошти у розмірі 12962,00 грн за договором підряду від 18.10.2018 №611 по об`єкту «Капітальний ремонту приміщень частини будинку АДРЕСА_2 ».

Викладені обставини підтверджує позивач в письмових поясненнях (вх.№21570 від 28.08.2024).

Також матеріали справи містять висновок судової будівельно-технічної експертизи від 30.08.2023 за №СЕ-19/121-23/14316-БТ.

Відповідно до висновку експерта від 14.09.2023 № СЕ-19/121-23/14316 вартість фактично виконаних будівельних робіт з капітального ремонту приміщень частини будинку АДРЕСА_2 по Договору від 18.10.2018 № 611 з урахуванням з урахуванням Додаткової угоди від 18.10.2018 складає 223 296 грн, у тому числі Єдиний податок 5% 11 165 грн.

Відповідно до результатів проведеного дослідження вартість фактично виконаних робіт складає 223296,00 грн, складові вартості наступні:

1. Прямі витрати по кошторису 187 959 грн, у тому числі:

- вартість матеріалів, виробів і комплектів 149219 грн;

- вартість експлуатації машин, механізмів 3746 грн;

- заробітна плата робітників 34 994 грн;

2. Загальновиробничі витрати 17 063 грн;

3. Кошторисний прибуток (6,80 грн/люд.год.) 6 020 грн;

4. Кошти на покриття адміністративних витрат (1,23 грн/люд.год.) 1 089 грн;

5. Єдиний податок 11 165 грн;

8. Всього по зведеному кошторисному розрахунку 223 296 грн.

У висновку експерта також зазначено, що технічна можливість співставлення видів та обсягів фактично виконаних ФОП Вітренко В.В. ремонтно-будівельних робіт на об`єкті дослідження з видами та обсягами робіт, виконання яких передбачено Договірною ціною до Договору №611 від 18.10.2018 в межах даного дослідження відсутня з причини того, що матеріали, надані на дослідження, не містять цього документу. Акти на закриття прихованих робіт на дослідження не надані, в даному висновку приховані роботи приймаються як вірогідно виконані.

Суд звертає увагу, що при проведенні експертизи прокурором не було надано до експертної установи Акт Державної Аудиторської служби України Північно - Східного офісу Держаудитслужби №202020-22/02 від 29.07.2021 року про проведення ревізії за об`єктом «Капітальний ремонту приміщень частини будинку АДРЕСА_2 ».

Суд зазначає, що при вирішенні господарських спорів може бути досліджений висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної. Висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії (з врахуванням правової позиції, зазначеної у постанові ВС у складі колегії суддів КГС від 23.01.2020 року у справі № 918/36/19). Така ж правова позиція щодо можливості використання в господарському судочинстві висновку експерта, наданого в межах кримінального провадження, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 918/204/18.

Суд визнає цей доказ належним та допустимим письмовим доказом, що містить інформацію, яка підтверджує факт завищення вартості фактично виконаних будівельних робіт на 60376,00 грн.

Суд зазначає, що Акт Державної Аудиторської служби України Північно - Східного офісу Держаудитслужби №202020-22/02 від 29.07.2021 року про проведення ревізії за об`єктом «Капітальний ремонту приміщень частини будинку №29 по пров.Котляревського в селі Кринички, Харківського району Харківської області» був складений за тим самим об`єктом та за ті ж самі роботи, що підлягали дослідженню під час проведення експертизи від 30.08.2023 за №СЕ-19/121-23/14316-БТ.

Отже, з урахуванням Акту Державної Аудиторської служби України Північно - Східного офісу Держаудитслужби №202020-22/02 від 29.07.2021 року про проведення ревізії за об`єктом «Капітальний ремонту приміщень частини будинку №29 по пров.Котляревського в селі Кринички Харківського району Харківської області» сума збитків склала 47414,00 грн (60376,00 - 12962,00).

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 12962,00 грн не доведені прокурором, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно з ст. 877 ЦК України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Відповідно до ч. 2 ст. 883 ЦК України за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Тобто, виходячи з системного аналізу змісту ч. 2 ст. 833 ЦК України та статті 322 ГК України у разі невиконання або неналежного виконання підрядником обов`язків за договором підряду замовник має право вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право (ч.3 ст. 22 ЦК України).

За приписами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При цьому, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

За завдані шкоду і збитки підприємець несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність (ч.2 ст. 49 ГК України).

Нормами ст. 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною (ч. 1 ст. 225 ГК України).

При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість Відповідачу, з урахуванням положень частини 1 статті 883 ЦК України, потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу. Про те відповідач належними та допустимими доказами відсутність вини не довів.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ст. 614 ЦК України на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення відсутності своєї вини, а розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доводиться кредитором у відповідності до ст.623 ЦК України.

Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

За приписами ч. 1 ст. 884 ЦК України підрядник гарантує досягнення об`єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об`єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Вказані положення узгоджуються з практикою Верховного Суду, правові висновки у частині відшкодування збитків, завданих вчиненням цивільного правопорушення, викладено у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №916/332/17, в якій також зроблено висновок про те, що критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

Верховний Суд у постанові від 27.08.2020 у справі №916/477/18 про стягнення збитків, у зв`язку з неналежним виконанням будівельних робіт за договором підряду, вказав, що враховуючи наявний у справі висновок судової будівельно-технічної експертизи, встановлено, що роботи, вартість яких позивач просить стягнути із відповідача, виконані неналежним чином та не у повній відповідності з умовами договору, а відтак, наявні підстави для відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням договірного зобов`язання.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі №927/375/19 від 01.03.2021.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

У постанові Верховного Суду від 11.03.2021 у справі №923/188/20 зроблено правовий висновок про те, що господарські суди при вирішенні господарських спорів мають досліджувати на загальних умовах і висновки судової експертизи, які було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної.

"Висновок експертизи, призначеної в межах кримінального провадження, оцінюється господарськими судами у сукупності з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, при цьому сторони не позбавлені можливості надати суду докази на його спростування, клопотати перед судом про виклик у судове засідання експерта, який проводив експертизу, тощо.".

Аналогічна позиція була неодноразово викладена Верховним Судом (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 27.06.2018 у справі №907/651/17, від 08.08.2018 у справі № 907/679/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 918/204/18).

Таким чином, висновок судової будівельно-технічної експертизи від 30.08.2023 за №СЕ-19/121-23/14316-БТ, є належним доказом у цій справі.

Враховуючи викладене, з урахуванням Акту Державної Аудиторської служби України Північно - Східного офісу Держаудитслужби №202020-22/02 від 29.07.2021 та висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30.08.2023 за №СЕ-19/121-23/14316-БТ ФОП Вітренко В.В. безпідставно, надлишково отримано бюджетні кошти в сумі 47414,00 грн (60376,00 - 12962,00), які були вчасно сплачені Мереф`янською міською радою (замовником), що спричинило державі в особі Мереф`янської міської ради матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення збитків у сумі 47414,00 грн є обґрунтованими, правомірними, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

З урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 12962,00 грн, позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультательних робіт, зазначених в Акті форми КБ-2в №1/611 за листопад 2018 року.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується положеннями п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, відповідно до яких, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи часткову відмову в позові, судовий збір в розмірі 1902,34 грн покладається на відповідача, з вини якого виник спір, решта покладається на прокурора, у зв`язку з частковою відмовою в позові.

На підставі викладеного та керуючись статтями 124, 129 Конституції України, статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 240, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Вітренка Віталія Валентиновича (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Мереф`янської міської ради (адреса: 62472, Харківська обл., Харківський район, м.Мерефа, вул.Дніпровська, буд.213; ) збитки у сумі 47414,00 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Вітренка Віталія Валентиновича (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (адреса: 61001, м.Харків, вул.Богдана Хмельницького, 4; ; банк отримувач: Державна казначейська служба України м.Київ, рахунок №UA0007171, код банку 820172, банк отримувача: Держказначейська служба України; код класифікації видатків бюджету 2800) 1902,34 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "30" серпня 2024 р.

Суддя К.В. Аріт