РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.08.2024Справа № 910/16371/23
За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

про стягнення 23 138,50 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі також - позивач, ПАТ «НАСК «Оранта») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі також - відповідач, ТДВ «СК «Альфа-Гарант») про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 23 138,50 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 24.10.2023 відкрито провадження у справі № 910/16371/23, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та зобов`язано МТСБУ - Моторне (транспортне) страхове бюро України надіслати на адресу Господарського суду міста Києва поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № 207140849 - для приєднання до матеріалів справи.

03.11.2023 на адресу суду від МТСБУ надійшла відповідь на запит, а саме - інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ за полісом за № 207140849, згідно з яким франшиза становить 0 грн, а страхова сума за шкоду майну - 130 000 грн.

08.11.2023 відповідачем подано відзив на позов, а 14.11.2023 позивач надав відповідь на відзив.

Розглядаючи дану справу судом враховано, що згідно з ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд також враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2021 у місті Києві між ОСОБА_1 (як страхувальником) (далі також - ОСОБА_2 ) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (як страховиком) було укладено договір УБ 1604667 добровільного страхування транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Нісан», 01.01.2021 року випуску, державний реєстраційний номер (далі також д.р.н.) НОМЕР_1 .

23.02.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Нісан» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «BMW», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_3 ).

Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 28.04.2022 по справі № 753/3986/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як слідує із доводів позивача, до нього із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи.

11.04.2022 ПАТ «НАСК «Оранта» складений Страховий акт № К-22-33-227/1, розрахунок суми страхового відшкодування, виходячи з протоколу (акту) огляду транспортного засобу та калькуляції відновлювального ремонту та на підставі вказаних документів здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15 782,73 грн відповідно до платіжного доручення № 16170 від 11.04.2022.

25.07.2023 ПАТ «НАСК «Оранта» складений Страховий акт № К-22-33-227/2, розрахунок суми страхового відшкодування, виходячи з протоколу (акту) огляду транспортного засобу, акт виконаних робіт та здійснено виплату страхового відшкодування на підставі фактично здійснених витрат на ремонт автомобіля в розмірі 26 295,05 грн відповідно до платіжного доручення № 37209 від 26.07.2023.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW», д.р.н. НОМЕР_2 на момент скоєння ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207140849.

Загальний розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування склав 42 077,78 грн.

05.10.2022 позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування, а також 07.08.2023 з вимогою про доплату страхового відшкодування. Загальний розмір виплат позивачу від ТДВ «СК «Альфа-Гарант» склав 18 939,28 грн.

На думку позивача, у відповідача виник обов`язок з відшкодування йому суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 23 138,50 грн.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилався, зокрема, на таке:

- ремонт пошкодженого транспортного засобу NISSAN QASHQAI, державний номерний знак НОМЕР_1 , було проведено лише 17.01.2023 року, що підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг) №ТО 221028001, а з моменту ДТП до проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу пройшло майже 11 місяців;

- потерпіла особа використовувала транспортний засіб в пошкодженому стані протягом 11 місяців та за цей час здійснила пробіг 5 245 кілометрів;

- використання транспортного засобу в пошкодженому стані значно впливає на його стан в цілому, а також на вартість відновлювального ремонту тих пошкоджень, які були отримані під час ДТП, тобто саме дії потерпілої особи призвели до збільшення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу NISSAN QASHQAI, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вже було вказано вище, 20.11.2021 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу «Нісан» д.р.н. НОМЕР_1 та транспортного засобу «BMW», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Вина водія транспортного засобу «BMW», д.р.н. НОМЕР_2 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 28.04.2022 по справі № 753/3986/22.

Частиною 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За приписами ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, позивачем здійснено першу виплату страхового відшкодування 11.04.2022 в розмірі 15 782,73 грн та 26.07.2023 другу виплату (на підставі фактично здійснених витрат) в розмірі 26 295,05 грн.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика) відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 з урахуванням викладених норм зазначено, що якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, та за мінусом франшизи.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми. встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Відповідно до пунктів 7.38, 7.39 Методики при визначені розміру коефіцієнта зносу КТЗ береться до уваги не тільки строк експлуатації останнього (7 років - для інших легкових КТЗ), а також враховується винятки, зокрема, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Матеріалами справи підтверджується, що строк експлуатації транспортного засобу «Нісан» д.р.н. НОМЕР_1 , рік випуску 2021, який вироблений не у країнах СНД, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди не перевищував 7 років.

Отже, з дотриманням вимог законодавства, позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі в сумі 26 295,05 грн на підставі фактичних витрат на відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу, які підтверджуються Актом виконаних робіт (наданих послуг) № ТО221028001 від 17.01.2023.

Стосовно доводів відповідача про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що з моменту ДТП та до моменту фактичного ремонту минуло 11 місяців, то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Жодною нормою закону не обмежується право потерпілої особи, власника пошкодженого автомобіля здійснити ремонт свого транспортного засобу на його розсуд та по мірі своїх фінансових можливостей.

Характер відновлювального ремонту транспортного засобу «Нісан» д.р.н. НОМЕР_1 полягав у лакофарбових роботах бампера та лівої дверки, що звичайно давало право потерпілому пересуватися на пошкодженому ТЗ. Відповідачем по справі не надано доказів того, що автомобіль використовувався в неналежному технічному стані.

Окрім того, перша виплата ПАТ «HACK «Оранта» була здійснена по калькуляції відновлювального ремонту, що не є прямим реальним збитком потерпілої особи ОСОБА_1 , а лише попередньою приблизною оцінкою завданих збитків.

У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

ПАТ HACK «Оранта» в силу приписів Договору УБ 1604667 добровільного страхування транспортних засобів зобов`язана здійснити виплату на підставі: калькуляції вартості відновлювального ремонту ТЗ; оригіналу акту виконаних робіт (п. 13.6.2 Договору). Жодних обмежень в частині, коли потерпіла особа повинна надати акт виконаних робіт (здійснити ремонт) цим Договором не передбачено.

Положення п 8.5.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 в поточній редакції) передбачають можливість корегування вартості ремонту за умови документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві.

Однак, відповідач по справі не здійснив доплату різниці після надання позивачем актів виконаних робіт, а за даним страховим випадком сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь ПАТ «НАСК «Оранта» з відповідача становить 23 138,50 грн. Позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пункту 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на задоволення позовних вимог витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 231, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бул. Л.Українки, 26; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д; ) суму страхового відшкодування в розмірі 23 138,50 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 684, 00 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 21.08.2024.

Суддя Ю.О. Підченко