УХВАЛА

27 серпня 2024 року

м. Київ

cправа № 911/2794/21 (911/3542/23)

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Картере В.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги уповноваженої особи засновників (учасників) Боржника - Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 (колегія суддів у складі: головуючий - Поліщук В.Ю., Демидова А.М., Доманська М.Л.)

та рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2024 (суддя Наріжний С.Ю.)

у справі №911/2794/21(911/3542/23)

за позовом Уповноваженої особи засновників (учасників) Боржника - Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" ОСОБА_1,

до : 1). Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільский комбікормовий завод"; 2). Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільский комбікормовий завод" арбітражного керуючого Гамана О.М.; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал"; 4). Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська універсальна біржа"

про визнання недійсними відкритих торгів, протоколу електронного аукціону та договору купівлі-продажу,

в межах справи № 911/2794/21,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільский комбікормовий завод",

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Уповноважена особа засновників (учасників) Боржника - Генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) 09.08.2024 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 та рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2024 у справі № 911/2794/21(911/3542/23) разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Здійснивши перевірку касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Верховний Суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 290 ГПК України, що є підставою для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено судові рішення, що оскаржуються та вимоги особи, яка подає скаргу.

Разом з тим, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні кореспондуватися з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими положеннями статті 308 ГПК України, відповідно до яких суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.

Аналіз положень зазначеної статті дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію про те, які судові рішення оскаржуються та які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.

Як вбачається із тексту касаційної скарги, у її вступній та мотивувальній частині касаційної скарги скаржником зазначено про оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2024, проте у прохальній частині касаційної скарги скаржник оскаржує постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2024 у справі №911/2794/21(911/3542/23). Однак вказане судове рішення Північного апеляційного господарського суду у справі № 911/2794/21(911/3542/23) відсутнє у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься постанова у справі №911/2794/21(911/3542/23) від 25.06.2024, якою залишено без змін рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2024 про відмову у задоволенні позову.

Отже, вимоги касаційної скарги ОСОБА_1 не відповідають положенням ст. 308 ГПК України.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). Зокрема, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

При цьому заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України скасування судових рішень через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу.

ОСОБА_1 , звертаючись з касаційною скаргою посилається на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, як підставу касаційного оскарження зазначає п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України. Так, скаржник вказує, що судом першої та апеляційної інстанції ухвалені судові рішення без врахування висновків Верховного Суду, що викладені у постановах від 13.03.2018 у справі № 911/494/17, від 25.04.2018 у справі № 910/16955/17, від 11.06.2019 у справі № 920/1316/14, від 26.09.2019 у справі № 11/19 (висновок необхідності встановлення факту чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні законодавства при проведенні аукціону; чи вплинули ці порушення на результати аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону); без врахування висновків Верховного Суду, що викладені у постановах від 26.02.2019 у справі № 911/3132/17, від 21.11.2019 у справі № 20/5007/1475-Б/12, від 28.11.2019 у справі № 5009/2987/12, від 07.05.2020 у справі № 922/3059/16, від 19.02.2020 у справі № 387/515/18 (висновок щодо того, що в частині розгляду вимог про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника, господарський суд має системно застосовувати норми Закону про банкрутство (Кодексу України з процедур банкрутства), оцінюючи в цілому правомірність лій ліквідатора боржника з обранням ним певних способів продажу майна боржника, правомірність формування ним складу майна, яке виставляється на продаж, дотримання ліквідатором вимог Закону про банкрутство щодо добросовісності та розсудливості, забезпечення балансу інтересів боржника та кредиторів).

Разом з тим, Верховний Суд зазначає, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

При цьому суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам заявник. В іншому випадку вказане б призвело до порушення таких принципів цивільного процесу, як змагальності та диспозитивності.

Проте, скаржник не дотримався вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, оскільки при поданні касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України скаржником належним чином не зазначено норму права (абзац, пункт, частина статті, стаття), яку було застосовано судами попередніх інстанцій без врахування висновку Верховного Суду у вказаних скаржником постановах.

З огляду на викладене касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків шляхом для усунення зазначених недоліків, шляхом уточнення вимог касаційної скарги, а саме, які судові рішення є об`єктом оскарження у касаційному порядку та зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що заяву про усунення недоліків касаційної скарги слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії заяви про усунення недоліків касаційної скарги іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 4 ст. 174 та ч. 2 ст. 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судом не розглядається, оскільки касаційна скарга залишена без руху.

Керуючись статями 174, 234, 235, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу уповноваженої особи засновників (учасників) Боржника - Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 та рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2024 у справі № 911/2794/21(911/3542/23) залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Картере