ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.08.2024м. СумиСправа № 920/738/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/738/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" (вул. Ковпака, буд. 6, м. Суми, 40020)

до відповідача Сумської міської ради (м-н. Незалежності, буд. 2, м. Суми, 40030),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління комунального майна Сумської міської ради (вул. Воскресенська, 8А, м. Суми, 40000)

про стягнення 63 100 грн 30 коп.,

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 63 100 грн 15 коп. заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у нежитловому приміщенні площею 131,9 кв.м. за адресою: м. Суми, вул. Ковпака, буд. 15 за період з 01.04.2023 до 01.04.2024 відповідно до індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022). Позивач також просить суд стягнути з відповідача судові витрати (2422 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору, 2500 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу).

Ухвалою від 27.06.2024 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/738/24, визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідно до ст. 50 ГПК України залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління комунального майна Сумської міської ради; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; надав третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання суду пояснення щодо позову.

Згідно зі ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Копії ухвали суду про відкриття провадження у справі від 27.06.2024 доставлені до електронних кабінетів відповідача та третьої особи 27.06.2024, що підтверджується довідками Господарського суду Сумської області.

10.07.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 3879/24 від 10.07.2024), в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що при розрахунку вартості наданої комунальної послуги позивач повинен враховувати та зазначити площу нерухомого майна відповідача. Позивач листом від 26.02.2024 надав рахунок від 31.01.2024 на оплату теплової енергії, спожиту у період квітень 2023 року - січень 2024року, але в рахунку не була зазначена площа нерухомого майна відповідача. Таким чином, наданий позивачем рахунок не відповідає вимогам: Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, Вимогам до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України 31.01.2020 № 23; Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

17.07.2024 позивач подав відповідь на відзив (вх. № 2102 від 17.07.2024), в якій просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач зазначає, що згідно з вимогами чинного законодавства та умовами укладеного між сторонами договору, відповідач мав оплачувати спожиті послуги не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом. До позову додано довідки про розрахунок вартості послуг з постачання теплової енергії за кожен календарний місяць з урахуванням площі приміщення відповідача із зазначенням інформації про нарахування на загальнобудинкові потреби опалення та опалення безпосередньо приміщення відповідача. Позивач зазначає, що факт поставки теплової енергії відповідачем не заперечується, надані розрахунки відповідачем не оспорюються. Чинним законодавством не передбачено необхідність вказувати у рахунку на оплату інформацію про площу опалювального приміщення. Також законодавством не передбачено, що у разі відсутності у рахунку на оплату окремих видів інформації такий рахунок не підлягає оплаті. Факт відсутності у рахунку на оплату спожитої теплової енергії інформації про опалювальну площу приміщення не звільняє відповідача від обов`язку оплатити спожиті послуги та не змінює строків їх оплати. Разом з відповіддю на відзив відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України позивач надає докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

26.07.2024 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (вх. № 2201 від 26.07.2024), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач підтримує свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву та зазначає, що з наданих до позовної заяви документів неможливо встановити якими показниками керувався позивач при розрахунку спожитої теплової енергії.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Сумська міська рада є власником нерухомого майна за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Ковпака, буд. 15 (група приміщень загальною площею 130,3кв.м., нежитлове приміщення загальною площею 198,6 кв.м.).

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на підставі публічного договору, який згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" було публічно доведено до відома усіх споживачів шляхом оприлюднення на офіційному сайті ТОВ "Котельня північного промислового вузла".

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" сфера теплопостачання - сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам.

Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон).

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст. 2 Закону).

До комунальних послуг належать, в тому числі послуги постачання теплової енергії (ст. 5 Закону).

Відповідно до ст. 12 Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно зі ст. 6 Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

За приписами ст. 7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Частиною 5 статті 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії ТОВ "Котельня північного промислового вузла" опублікований 06 листопада 2021 року на офіційному сайті ТОВ "Котельня північного промислового вузла" (https://kppv.sumy.ua).

В матеріалах справи відсутні докази того, що співвласники багатоквартирного будинку за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Ковпака, буд. 15 прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин у строк, встановлений законодавством, тому у відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суд дійшов висновку, що індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, опублікований на вебсайті ТОВ "Котельня північного промислового вузла", вважається укладеним з відповідачем у спірний період.

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу та температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (п. 7 договору).

Згідно з п. 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Пунктом 30 договору встановлено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 31 договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.

Згідно з п. 32 договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 33 договору встановлено, що виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 договору).

Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору (п. 38 договору).

Відповідно до п. 41 договору споживач зобов`язаний, зокрема оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 51, 52 договору).

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд встановив, що Сумська міська рада є власником нежитлових приміщень за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Ковпака, буд. 15 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

30.03.2023 нежитлові приміщення за адресою: м. Суми, вул. Ковпака, буд. 15 , площею 131,9 кв.м. були повернуті з оренди Управлінню комунального майна Сумської міської ради на підставі акту повернення майна з оренди. Докази передачі в подальшому зазначеного нерухомого майна в оренду в матеріалах справи відсутні.

За період з квітня 2023 року до березня 2024 року позивач виставив відповідачу, як власнику приміщень, рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії.

Рахунки, додатки до них та акти прийому-передачі послуг були надіслані відповідачу разом з вимогою від 25.02.2024 № 285 (за послуги з постачання теплової енергії за період з квітня 2023 року до січня 2024 року), листом від 12.03.2024 № 342 (за послуги з постачання теплової енергії в лютому 2024 року), листом від 16.04.2024 № 501 (за послуги з постачання теплової енергії в березні 2024 року).

Акти наданих послуг не підписані відповідачем, виставлені рахунки відповідач не оплатив. Водночас матеріали справи не містять доказів мотивованої відмови відповідача від підписання актів, доказів висловлення відповідачем заперечень щодо факту отримання послуг, їх обсягу та вартості.

Розрахунок вартості наданих послуг виконаний позивачем відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, з урахуванням опалювальної площі приміщення, діючого тарифу, що підтверджується довідками про розподіл теплової енергії у будинку за квітень 2023 - березень 2024 року.

Доказів на спростування розрахунків позивача відповідач не подав.

Твердження відповідача в обґрунтування заперечень проти позову про те, що надані рахунки не відповідають вимогам нормативно правових актів, оскільки в них не зазначена площа приміщень, суд вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують факту отримання відповідачем послуг та обов`язку їх оплатити. Ні Закон України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", ні Методика, ні Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, не містять обов`язку для позивача зазначати площу приміщення споживача у рахунках. Водночас, у довідках про розподіл теплової енергії у будинку за квітень 2023 - березень 2024 року позивач зазначив всі показники, якими керувався при розрахунку, в тому числі опалювальну площу приміщення.

З урахуванням викладених обставин, оскільки відповідач не розрахувався за послуги з постачання теплової енергії за період з квітня 2023 року до березня 2024 року у встановлений договором строк, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 63 100 грн 30 коп. заборгованості.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина 5 статті 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд встановив, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 920/738/24 в сумі 2500 грн 00 коп. підтверджується довіреністю № 1653 від 29.12.2023, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серія СМ № 000669 від 19.02.2020, договором про надання правової допомоги від 27.06.2022 № 177, додатковою угодою № 1 від 15.09.2022 до договору, додатком № 31 від 20.05.2024 до договору, рахунком № 60 від 30.05.2024, платіжною інструкцією № 813 від 11.06.2024 про оплату послуг адвоката.

Суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, ціною позову.

Відповідач правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не скористався.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн. покладаються на відповідача.

Зобов`язання по сплаті коштів, стягнутих за судовими рішеннями з Сумської міської ради по оплаті послуг з централізованого опалення вільних нежитлових приміщень, які перебувають у комунальній власності Сумської міської територіальної громади, судового збору, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій за цими судовими рішеннями несе Управління комунального майна Сумської міської ради () відповідно до п. 3.2.51 Положення про Управління комунального майна Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 03 листопада 2022 року №3176-МР зі змінами відповідно до рішення Сумської міської ради від 11.01.2023 №3396-МР.

Керуючись ст. 2, 13, 123, 129, 232, 233-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сумської міської ради (площа Незалежності, 2, м. Суми, 40000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" (вул. Ковпака, буд. 6, м. Суми, 40020, ) 63 100 грн 30 коп. заборгованості, 2422 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору, 2500 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 02.09.2024.

Суддя Д.В. Вдовенко