ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2024м. ДніпроСправа № 904/2133/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Савенко В.А.

за позовом Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровська область, м. Дніпро в інтересах держави в особі Піщанської сільської ради, Дніпропетровська область, с. Піщанка

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гвідос Плюс», м. Київ

про скасування державної реєстрації речових прав та зобов`язання повернути земельні ділянки

Представники:

прокурор: Карюк Д.О.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Новомосковська окружна прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Піщанської сільської ради звернулась до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гвідос Плюс», в якій просить суд:

- скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, яка розташована на території Орлівщинської сільської ради Новомосковського району, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвідос плюс» на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області № 703002222 від 20.11.2023 (номер запису про право 52601495);

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гвідос плюс» повернути земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, яка розташована на території Орлівщинської сільської ради Новомосковського району, Піщанській сільській об`єднаній територіальній громаді в особі Піщанської сільської ради;

- скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 269,24 га, кадастровий номер :01:065:0013, яка розташована на території Знаменівської сільської ради Новомосковського району, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвідос плюс» на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області № 70300585 від 20.11.2023 (номер запису про право 52599963);

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гвідос плюс» повернути земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 269,24 га, кадастровий номер :01:065:0013, яка розташована на території Знаменівської сільської ради Новомосковського району, Піщанській сільській об`єднаній територіальній громаді в особі Піщанської сільської ради.

Суд ухвалою від 17.05.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання на 17.06.2024.

В ухвалі від 17.05.2024 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

До господарського суду повернувся поштовий конверт з ухвалою суду від 17.05.2024, який направлявся на адресу відповідача, з поштовою відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання". Як убачається з матеріалів справи, адреса відповідача відповідає адресі, що вказана у позовній заяві, та відповідає зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В підготовче засідання 17.06.2024 з`явився прокурор, представники позивача відповідача в підготовче засідання не з`явились.

Суд ухвалою від 17.06.2024 продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів до 15.08.2024 включно. Відклав підготовче засідання на 31.07.2024.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гвідос Плюс» зареєструвало свій електронний кабінет 19.07.2024.

В підготовче засідання 31.07.2024 з`явився прокурор, представники позивача відповідача в підготовче засідання не з`явились.

Суд ухвалою від 31.07.2024 закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 21.08.2024.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа (а.с.67) ухвала суду від 31.07.2024 доставлена до електронного кабінету відповідача 31.07.2024.

У судове засідання 21.08.2024 з`явився прокурор, представники позивача відповідача в підготовче засідання не з`явились, 21.08.2024 позивач подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.07.2019 Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу на підставі рішення Піщанської сільської ради № 5-29/VII від 26.11.2019 про передачу майна з державної у комунальну власність, наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-3225/15-19-СГ від 29.10.2019, акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 29.10.2019 внесено відомості про реєстрацію права комунальної власності за Піщанською сільською радою на земельну ділянку, площею 269,24 га, кадастровий номер :01:065:0013.

15.10.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-3225/15-19-СГ від 29.10.2019, акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 29.10.2019 та додатку до нього внесено відомості про реєстрацію права власності за Піщанською сільською радою на земельну ділянку, площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058.

14.11.2023 державним реєстратором виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області Водяник О.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки, площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, та 269,24 га, кадастровий номер :01:065:0013, за ТОВ «Гвідос плюс».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди проведено на підставі рішення органу місцевого самоврядування Піщанської сільської ради № 44-33/VІІІ від 22.09.2023 та договорів оренди землі від 26.10.2023, укладених між Піщанською сільською радою та ТОВ «Гвідос плюс».

Відповідно до вступної частини договорів оренди від імені Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області вищевказані договори оренди землі від 26.10.2023 підписано сільським головою Тищенком С.В., діючим на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування».

При цьому, згідно із відповіддю Піщанської сільської ради №317/0/2-24 від 16.02.2024 (а.с. 16-17) сільською радою 22.09.2023 дійсно прийнято рішення № 44-33/VІІІ, але стосовно іншого питання. Рішення щодо передачі в оренду земельних ділянок з кадастровими номерами :01:116:0058, площею 170,8482 га, та :01:065:0013, площею 269,24 га, Піщанською сільською радою не приймалися, договори оренди не підписувались. Представники ТОВ «Гвідос плюс» до сільської ради щодо укладення договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:116:0058, площею 170,8482 га, та :01:065:0013, площею 269,24 га, не звертались.

Як зазначає прокурор, вказане свідчить про відсутність у поданих для державної реєстрації рішенні Піщанської сільської ради №44-33/VІІІ від 22.09.2023 «Про укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвідос плюс», код ЄРДПОУ 431743334 договорів оренди землі» та договорів оренди землі від 26.10.2023, начебто укладених між Піщанською сільською радою та ТОВ «Гвідос плюс», статусу документів, достатніх для здійснення державної реєстрації права користування.

Прокурор зазначає, що оскільки вказаним вище спростовано факт автентичності та достовірності прийняття Піщанською сільською радою рішення № 44-33/VІІІ від 22.09.2023 «Про укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвідос плюс» договорів оренди землі» та укладання цією ж сільською радою договорів оренди земельних ділянок від 26.10.2023 з ТОВ «Гвідос плюс» державна реєстрація права оренди земельними ділянками сільськогосподарського призначення, площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, та площею 269,24 га, кадастровий номер :01:065:0013, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Також прокурор зазначає, що оскільки Піщанською сільською радою рішення про укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвідос плюс» договорів оренди землі не приймалося, договори оренди не підписувалися та не укладалися, то до спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між власником земельної ділянки, яким на теперішній час є Піщанська сільська рада Новомосковського району, та землекористувачем ТОВ «Гвідос плюс» повинні застосовуватися положення щодо усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема, шляхом зобов`язання відповідача повернути земельні ділянки Піщанській сільській раді.

Оцінюючи обраний прокурором спосіб судового захисту свого права, суд враховує нормативні положення частин першої та другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Інший підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. (ч.1 ст.11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

За результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. (ч.1 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). (ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Зміст цієї правової норми свідчить про те, що допускаються такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому, ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Прокурор стверджує, що права власника земельної ділянки порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди за договорами, які ним не укладались.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. (ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України).

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. (ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. (ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України).

Докази звернення відповідача з відповідними заявами про надання дозволу на розробку проекту відведення для надання в оренду спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення до Піщанської сільської ради відсутні, дозволу на розроблення такого проекту землеустрою відповідач не отримував; проектна документація щодо відведення спірної земельної ділянки відповідачу не розроблялася, проект землеустрою не погоджувався; рішення відповідного органу щодо передачі у користування відповідачу спірної земельної ділянки не приймалося; акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду, не підписувався. Відповідних доказів сторонами до суду не надано.

Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (частина 1 статті 407 Цивільного кодексу України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Істотні умови договору оренди визначені ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

Так, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

У разі ж, якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, в наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина 4 статті 202 Цивільного кодексу України).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. (ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України).

У випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує з частиною 2,3 статті 215 Цивільного кодексу України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення № 44-33/VІІІ від 22.09.2023 «Про укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвідос плюс» договорів оренди землі» про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Гвідос Плюс" в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, та площею 269,24 га, кадастровий номер :01:065:0013, не приймалось, договори оренди земельних ділянок не укладались.

Таким чином, слід дійти висновку, що такі договори між сторонами не укладались.

Тобто підстави для державної реєстрації права оренди на підставі рішення державного реєстратора були відсутні.

Відтак, вимоги прокурора про скасування державних реєстрацій прав оренди на підставі рішення державного реєстратора щодо спірної земельної ділянки відповідає належному способу захисту та є законною й обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги прокурора про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Гвідос Плюс" повернути земельні ділянки суд зазначає наступне.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 Цивільного кодексу України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Як зазначено у пункті 7.27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Доказів повернення спірних земельних ділянок відповідачем матеріали справи не містять, тому вимога прокурора про зобов`язання повернути земельні ділянки Піщанській сільській об`єднаній територіальній громаді в особі Піщанської сільської ради заявлена правомірно та підлягає задоволенню.

Господарський суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Таким чином "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 (п.п. 68,69,70 постанови).

Разом із цим, чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи.

Нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів»

Крім того, жодним нормативним актом не визначено переліку доказів, виключно на підставі яких суд має встановлювати наявність у прокурора підстав для реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді.

В постанові від 24.04.2019 по справі № 911/1292/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив:

"18. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

19. Водночас, є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

20. ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належать до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи."

Новомосковською окружною прокуратурою направлялися запити № 62-718вих-24 від 08.02.2024 (а.с. 14-15), № 62И557вих-24 від 21.03.2024 (а.с. 15-16) до Піщанської сільської ради, в яких повідомлялося про встановлені факти.

Згідно із відповідями Піщанської сільської ради № 317/0/2-24 від 16.02.2024 (а.с. 16-17), № 678/0/2-24 від 28.03.2024 (а.с. 18) заходи претензійно-позовного характеру, спрямовані на захист порушених інтересів держави, спричинених незаконним вибуттям із комунального користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення, в тому числі площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, та площею 269,24 га, кадастровий номер :01:065:0013, не здійснювалися.

Зазначене підтверджує невжиття Піщанською сільською радою жодних заходів протягом розумного строку після того, як стало відомо про порушення інтересів держави, та відсутність намірів звернення до суду з відповідним позовом.

На виконання ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Новомосковською окружною прокуратурою листом від 30.04.2024 № 62-2347вих-24 (а.с. 37-38) повідомлено Піщанську сільську раду про прийняття рішення стосовно представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19), прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 43).

Отже, у цій справі прокурор, звертаючись з позовом до суду, дотримався передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури в розмірі 9689,60 грн.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвідос плюс» (01042, м. Київ, вул. Маккейна Джона, буд. 40, ідентифікаційний код 43174334) на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області № 703002222 від 20.11.2023 (номер запису про право 52601495).

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гвідос плюс» (01042, м. Київ, вул. Маккейна Джона, буд. 40, ідентифікаційний код 43174334) повернути земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, Піщанській сільській об`єднаній територіальній громаді в особі Піщанської сільської ради (51283, Дніпропетровська область, с. Піщанка, вул. Центральна, буд. 4, ідентифікаційний код 04338836), про що видати наказ.

Скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 269,24 га, кадастровий номер :01:065:0013, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвідос плюс» (01042, м. Київ, вул. Маккейна Джона, буд. 40, ідентифікаційний код 43174334) на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області № 70300585 від 20.11.2023 (номер запису про право 52599963).

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гвідос плюс» (01042, м. Київ, вул. Маккейна Джона, буд. 40, ідентифікаційний код 43174334) повернути земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 269,24 га, кадастровий номер :01:065:0013, Піщанській сільській об`єднаній територіальній громаді в особі Піщанської сільської ради (51283, Дніпропетровська область, с. Піщанка, вул. Центральна, буд. 4, ідентифікаційний код 04338836), про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гвідос Плюс» (01042, м. Київ, вул. Маккейна Джона, буд. 40, ідентифікаційний код 43174334) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (реквізити отримувача: 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р UA0000291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету 2800) витрати по сплаті судового збору у розмірі 9689,60 грн, про що видати наказ.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.08.2024

Суддя І.В. Мілєва