номер провадження справи 9/193/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.08.2024 Справа № 908/2532/23

м.Запоріжжя Запорізької області

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» про розстрочення виконання рішення суду у справі № 908/2532/23

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання»,

про стягнення суми 303 287 733,58 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Самойленко О.П.

За участю представників:

від ПрАТ «НЕК «Укренерго»: Батовська Т.І.;

від ТОВ «Запоріжжяелектропостачання»: Серебрянников Д.В., Нікітіна Ю.С.

УСТАНОВЛЕНО:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.01.2024 у справі №908/2532/23 позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» суму 122 608 139,73 грн основної заборгованості, суму 5 730 777,07 грн 3% річних, суму 14 387 944,47 грн інфляційних втрат та суму 442 080,57 грн витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.01.2024 у справі № 908/2532/23 повернуто без розгляду.

02.07.2024 на виконання рішення суду по справі №908/2532/23 видані відповідні накази.

02.08.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» про надання розстрочки виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 09.01.2024 у справі № 908/2532/23 в частині стягнення суми 5 730 777,07 грн 3% річних та суми 14 387 944,47 грн інфляційних втрат рівними частинами на 12 місяців.

Згідно з протоколом передачі судової справи від 02.08.2024 заяву передано раніше визначеному складу суду, який ухвалив судове рішення судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 05.08.2024 заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання з її розгляду на 13.08.2024. У судовому засіданні 13.08.2024 оголошувалась перерва до 16.08.2024.

Заявник підтримав заяву про розстрочення виконання рішення суду від 09.01.2024 по справі №908/2532/23 з урахуванням наведених у додаткових поясненнях, що надійшли до суду 13.08.2024 та 15.08.2024, обставин, зазначивши зокрема про наступне. Товариство є суб`єктом господарювання, який утворився під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії згідно п. 13 Розділу XVII Прикінцеві та перехідні Положення Закону України «Про ринок електричної енергії» та починаючи з 01.01.2019 ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» виконує функції постачальника універсальних послуг на території Запорізької області на підставі Постанови № 807 від 31.07.2023 та Постанови № 1268 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26.10.2018. На ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», як на постачальника універсальних послуг, Кабінетом Міністрів України Постановою від 05.06.2019 №483 зобов`язано укласти договори про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг, забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів міста Запоріжжя та Запорізької області, у будь-якому випадку, у будь-який час. Для здійснення своєї діяльності на ринку електричної енергії ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» здійснює купівлю електричної енергії за власний рахунок, а лише потім здійснює її продаж споживачам. ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» навіть в умовах війни намагається дотримуватися умов договорів у частині виконання платіжних зобов`язань, на передачу та розподіл електричної енергії, укладених з НЕК «Укренерго» та ПАТ «Запоріжжяобленерго» відповідно. Відповідно до Наказу Міністерства енергетики України від 15.07.2024 № 259 «Про визначення підприємств паливно-енергетичного комплекту критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (Протокол № 30)» ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Також розпорядженням голови обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації від 03.07.2024 № 458 визначено ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у Запорізькій області. У разі примусового виконання рішення суду буде заблоковано роботу ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», що негативно відобразиться на суб`єктах господарювання у регіоні та населення, відбудеться соціальний спалах, що в подальшому призведе до переходу усіх споживачів, у тому числі населення, на постачальника «останньої надії» за тарифом 9,5 грн. за 1 кВт*год. З початку повномасштабного вторгнення на територію України країни агресора, більша частина Запорізької області перебувають в районах, які віднесенні Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (далі - Перелік) до територій де проводяться воєнні (бойові) дії або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) або територія можливих бойових дій. Обсяги постачання електричної енергії відповідачем на вищезазначені території Запорізької області за 2022 рік становлять до 40%, при цьому рівень оплати споживачів зазначених територій, яка тимчасово окупована Російською Федерацією, за спожиту з березня 2022 до січня 2023 змінився з 46% до 13% від нарахованих сум. І, відповідно, оскільки значна частина Запорізької області окупована, відповідач має гострий дефіцит грошових коштів. Відповідач, який за законом забезпечує надання житлово-комунальних послуг, позбавлений захисту від порушення законодавства користувачами цих послуг, обмежений в надходженні коштів та, як наслідок, несе відповідальність, у тому числі у вигляді штрафних санкцій та інших заходів впливу з боку інших учасників ринку електричної енергії. Порушення споживачами електроенергії пункту 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», а саме обов`язку сплачувати за електричну енергію та надані послуги відповідно до укладених договорів призводить до катастрофічного зростання як кредиторської, так і дебіторської заборгованості, що в край негативно впливає на фінансову платоспроможність товариства. Станом на перше півріччя 2024 року дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги надані товариством становить 2 265 327 тис.грн. Також зазначив про низький рівень платоспроможності споживачів, яким відповідач надає послуги. Між тим, постачальник універсальної послуги зобов`язаний здійснювати постачання електричної енергії споживачу незважаючи на обтяжливі обставини, з якими стикається. Крім того, Кабінетом Міністрів України 05.03.2022 було прийнято постанову № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою встановлено заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі до припинення чи скасування воєнного стану в Україні.

Позивач заперечив проти надання відповідачу розстрочки виконання судового рішення з підстав, викладених у запереченні на заяву відповідача, що надійшло до суду 08.08.2024, зазначивши, зокрема, про наступне. На момент звернення з заявою про розстрочення виконання рішення суду сума несплаченого основного боргу складає 758 877,47 грн. Крім того, відповідачем не додано доказів сплати судового збору, присудженого до стягнення даним рішенням суду. Також наголосив, що наведені відповідачем обставини не є такими, що ускладнюють виконання або роблять неможливими виконання рішення суду. Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнює виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочення виконання судового рішення; при цьому, розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Окрім того, наведені відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну господарську діяльність відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається відповідач, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. При цьому, фінансове становище відповідача є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки. На підтвердження своїх доводів відповідач не надав жодного доказу, про неможливість виконання ним судового рішення з дня набрання ним законної сили (з дня ухвалення рішення вже пройшло сім місяців). Зокрема в заяві про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців відповідач не навів жодних доказів, які б свідчили про відсутність у нього на банківських рахунках коштів і майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Також відповідач не навів докази, що вказують на ризик настання неплатоспроможності у разі виконання рішення суду. Відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про відсутність у нього на банківських рахунках коштів і майна, на яке можливо було б звернути стягнення; доказів, що вказують на ризик настання неплатоспроможності у разі виконання рішення суду. Залишок суми стягнутої за рішенням суду менший в 6 разів від вже сплаченої відповідачем суми заборгованості. Впровадження воєнного стану в Україні не може бути прийнято до уваги, оскільки наслідки спричинені вторгненням РФ в Україну мають загальний характер та у повній мірі стосуються обох сторін. Позивач є товариство зі 100% акцій у власності держави. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, ПрАТ «НЕК Укренерго» віднесено до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Позивач забезпечує технічне обслуговування систем передачі, підтримання її в експлуатаційній готовності по всій території України. Крім того, позивач є об`єктом енергетичної інфраструктури та ціллю для ракетних обстрілів Російською федерацією, інфраструктура позивача значною мірою страждає від кожної ракетної атаки. Магістральними мережами НЕК «Укренерго» здійснюється транспортування електричної енергії від генеруючих підприємств. Несвоєчасне відновлення магістральних мереж та інших складових системи передачі впливає на забезпечення операційної безпеки об`єднаної енергетичної системи України та може призвести до невідворотних наслідків не тільки в певному регіоні, але й для всієї країни. Без забезпечення позивачем роботи об`єднаної енергосистеми України не зможе працювати, зокрема і відповідач. Позивач також несе тягар від руйнації його об`єктів по всій країні, об`єкти позивача були пріоритетною ціллю агресора по всій території України. В результаті воєнних бойових дій позивач несе постійні додаткові витрати на проведення аварійно-відновлюваних робіт складових системи передачі (магістральних ліній електропередачі, підстанцій 330кВ та 750кВ) через їх постійні пошкодження та руйнування, а також наразі здійснюється підготовка ОЕС України до осінньо-зимового періоду, яка є суттєво затратною та передбачає додатковий захист об`єктів, у зв`язку з наслідками збройної агресії. Прибуток позивача з передачі електричної енергії формується з оплати послуг згідно до встановленого тарифу. Своєчасна оплата послуг з передачі електричної енергії забезпечує технічне обслуговування систем передачі, підтримання її в експлуатаційній готовності, забезпечує операційну безпеку об`єднаної енергетичної системи України, а також виконання НЕК «Укренерго» своїх зобов`язань за іншими зобов`язаннями (кредитними угодами, інвестиційними програмами та обов`язків із забезпечення загальносуспільних інтересів) (у НЕК «Укренерго» через порушення зобов`язань його контрагентами, зокрема і відповідачем, також виникла значна кредиторська заборгованість, зокрема і за зобов`язаннями перед ДП «Гарантований покупець»).

До додаткових пояснень, що надійшли до суду 15.08.2024, відповідачем (заявником) додані докази сплати залишку (решти) суми основного боргу, яка стягнута за рішенням суду у даній справі № 908/2532/23, в розмірі 758877,47 грн та докази сплати судового збору в розмірі 442080,57 грн.

Розглянувши заяву, заслухавши сторін, оцінивши представлені в обґрунтування заяви докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду у справі № 908/2532/23 від 09.01.2024 з наступних підстав.

Як було зазначено судом вище, рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.01.2024 у справі №908/2532/23 позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» суми 303 287 733,58 грн задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» на користь ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» суму 122 608 139,73 грн основної заборгованості, суму 5 730 777,07 грн 3% річних, суму 14 387 944,47 грн інфляційних втрат та суму 442 080,57 грн витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.01.2024 у справі № 908/2532/23 повернуто без розгляду.

02.07.2024 на виконання рішення суду по справі №908/2532/23 видані відповідні накази.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Разом з тим, відповідно до положень частини 1 статті 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з ч. 3 статті 331 ГПК України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

Як вбачається з вищезазначеної норми ГПК України, підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк. При цьому законодавець, у будь-якому випадку, пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже заява про розстрочення виконання рішення вирішується судом, в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

В основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини. Також рішення про розстрочення виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Заявник просить розстрочити виконання судового рішення на 12 місяців. Між тим, рішення у даній справі № 908/2532/24 ухвалено судом 09.01.2024, тобто з дня його ухвалення вже пройшло більше семи місяців.

Необхідно також враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторонни»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Заявником не надано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, як то визначено статтею 331 ГПК України. Подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту утруднення або неможливості виконання судового наказу.

Так, викладені відповідачем обставини в обґрунтування заяви про надання розстрочки виконання рішення суду (погіршення стану розрахунків зі сторони споживачів та інших контрагентів, наявність гострого дефіциту коштів, незадовільний фінансовий стан) не є винятковими та такими, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Надані заявником Баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2024, Звіт про фінансові результатаи (Звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2024, оборотно-сальдова відомість по рахунку, бухгалтерська довідка про зміну чистих актів станом на 01.07.2024 не свідчать про наявність збитків (від`ємні значення відсутні), про неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають результати поточної господарської діяльності відповідача. Між тим, фінансове становище відповідача є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки.

Також відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про відсутність у нього на банківських рахунках коштів і майна, на яке можливо було б звернути стягнення; доказів, що вказують на ризик настання неплатоспроможності у разі виконання рішення суду.

При цьому, суд зазначає, що обставини щодо скрутного фінансового становища, з урахуванням положень ст. 331 ГПК України, не являються виключними та безумовними обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення, адже наявність таких обставин прямо залежить від власної діяльності самого відповідача. Обставини, на які посилається відповідач, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. Фінансове становище відповідача є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки.

Також рішення про розстрочення виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

Обставини щодо ведення на території України воєнного стану та пов`язані із цим наслідки, на які посилається відповідач, настали для всіх суб`єктів підприємницької діяльності, підприємств, установ та організацій України, які знаходяться в рівних умовах та здійснюють свою господарську діяльність в однаковому несприятливому економічному становищі в країні та повинні вживати усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, суд зазначає, що при вирішенні питання про надання розстрочення необхідно врахувати, що спір у даній справі виник саме з вини відповідача. Заборгованість відповідача виникла ще у жовтні 2022 року (період нарахування 3% річних та інфляційних втрат у даній справі № 908/2532/23: з 05.10.2022 по 27.07.2023) .

Вирішуючи питання про надання розстрочки виконання рішення суд також враховує інтереси позивача (стягувача), наявність інфляційних процесів у економіці держави та бере до уваги категоричну незгоду позивача на надання відповідачу розстрочки.

Щодо посилання заявника на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, суд зазначає, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, ПрАТ «НЕК Укренерго» також віднесено до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Позивач забезпечує технічне обслуговування систем передачі, підтримання її в експлуатаційній готовності по всій території України. ПрАТ «НЕК «Укренерго» є товариством зі 100% акцій у власності держави.

Також, позивач є об`єктом енергетично інфраструктури та, як зазначив позивач, ціллю для ракетних обстрілів Російською федерацією. Інфраструктура позивача значною мірою страждає від кожної ракетної атаки. Магістральними мережами НЕК «Укренерго» здійснюється транспортування електричної енергії від генеруючих підприємств. Несвоєчасне відновлення магістральних мереж та інших складових системи передачі впливає на забезпечення операційної безпеки об`єднаної енергетичної системи України та може призвести до невідворотних наслідків не тільки в певному регіоні, але й для всієї країни. Без забезпечення позивачем роботи об`єднаної енергосистеми України не зможе працювати, зокрема і відповідач. Позивач також несе тягар від руйнації його об`єктів по всій країні: додаткові витрати на проведення аварійно-відновлюваних робіт складових системи передачі (магістральних ліній електропередачі, підстанцій 330кВ та 750кВ), також наразі здійснюється підготовка ОЕС України до осінньо-зимового періоду, яка є суттєво затратною та передбачає додатковий захист об`єктів, у зв`язку з наслідками збройної агресії. Прибуток позивача з передачі електричної енергії формується з оплати послуг згідно до встановленого тарифу. Своєчасна оплата послуг з передачі електричної енергії забезпечує технічне обслуговування систем передачі, підтримання її в експлуатаційній готовності, забезпечує операційну безпеку об`єднаної енергетичної системи України, а також виконання НЕК «Укренерго» своїх зобов`язань за іншими зобов`язаннями (кредитними угодами, інвестиційними програмами та обов`язків із забезпечення загальносуспільних інтересів).

На підставі викладеного та з огляду на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, з урахуванням відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення, а також враховуючи інтереси позивача та ступінь вини відповідача у виникненні спору, суд зазначає, що розстрочення виконання рішення у даному випадку суперечитиме завданням господарського судочинства.

На підставі усього вищевикладеного, у задоволенні заяви ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» про розстрочення виконання рішення суду у справі № 908/2532/23 від 09.01.2024 судом відмовляється.

Керуючись ст.ст. 232, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» про розстрочення виконання рішення суду від 09.01.2024 у справі №908/2532/23 в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.08.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення (повного тексту ухвали) в порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва