РІШЕННЯ

Іменем України

02 вересня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/209/24(927/581/24)
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи у межах справи про банкрутство

за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю СІВЕР ГРЕЙН,

, вул. Пушкіна, 16, оф. 404, м.Чернігів, 14000

до боржника: Товариство з обмеженою відповідальністю БЕРЕЗНЯНСЬКИЙ,

, вул. Шевченка, 5, смт. Березна, Чернігівський район, Чернігівська область, 15622

предмет спору: про відкриття провадження у справі про банкрутство

матеріали справи позовного провадження

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Березнянський,

вул. Шевченка, 5, смт. Березна, Чернігівська область, 15622;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: арбітражний керуючий Лукашук Віталій Васильович (свідоцтво №1885 від 21.12.2018 року, РНОКПП НОМЕР_2 )

предмет спору: про стягнення заробітної плати в сумі 91 200,00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.06.2024 позивач ОСОБА_1 подав позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Березнянський про стягнення заробітної плати в сумі 91 200,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані порушення відповідачем трудового законодавства та Закону України «Про оплату праці».

Ухвалою суду від 26.06.2024 року Господарським судом Чернігівської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, постановлено залучити арбітражного керуючого Лукашука Віталія Васильовича (свідоцтво №1885 від 21.12.2018 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Ухвала від 26.06.2024 доставлена до електронних кабінетів учасників справи в підсистемі Електронний суд 26.06.2024. Надсилання зазначеної ухвали позивачу здійснено засобами поштового зв`язку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 641, що міститься в матеріалах справи.

Відзив на позовну заяву відповідачем та третьою особою не подано.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приписами ст. 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом було вжито заходів щодо належного повідомлення відповідача та третьої особи про розгляд даної справи, але останні своїм процесуальним правом не скористалися, відзиву на позов у встановлений судом строк не надали та не заперечили стосовно позовних вимог, поважність причин неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомили, заяв та клопотань від учасників справи не надходило, у зв`язку з чим рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд ВСТАНОВИВ:

НЕМА ТРУДОВОЇ КНИЖКИ

Як вказує позивач, з вересня 2018 року він працює в ТОВ БЕРЕЗНЯНСЬКИЙ на посаді електрика. Факт трудових відносин між позивачем та відповідачам підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору та Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що містяться в матеріалах справи.

Позивач зазначає, що трудова книжка знаходиться у відповідача.

Як вказує позивач, з кінця 2022 року відповідач почав порушувати строки виплати заробітної плати внаслідок чого утворилась заборгованість. За розрахунком позивача заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю БЕРЕЗНЯНСЬКИЙ перед позивачем із заробітної плати станом на 31.05.2024 року складає 91200,00 грн.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю БЕРЕЗНЯНСЬКИЙ не здійснено виплату заробітної плати, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості з заробітної плати яка виникла за період з листопада 2022 року по травень 2024 року.

З наведених обставин судом встановлено, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, трудовими та стосуються стягнення нарахованої, однак не виплаченої заробітної плати. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права в частині своєчасної сплати зарплати порушеними.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України, частина перша статті 1 Закону України "Про оплату праці").

У рішенні від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013 у справі N 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" й "оплата праці", які використані у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини). Крім того, Конституційний Суд України у тому ж рішенні дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат (абзац восьмий пункту 2.1 мотивувальної частини).

За нормами статей 21, 22 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

У статті 15 Закону України "Про оплату праці" закріплено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці").

Згідно із нормами статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з приписами статті 28 Закону України "Про оплату праці", у разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку зобов`язання перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, яку вони повинні одержати за працю (роботу, послуги), виконану у період, що передував банкрутству чи ліквідації підприємства, виконуються відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 11.03.2024 (суддя Белов С.В.) постановлено відкрити провадження у справі №927/209/24 про банкрутство про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю БЕРЕЗНЯНСЬКИЙ (); ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника; призначити розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Березнянський Лукашука Віталія Васильовича (свідоцтво №1885 від 21.12.2018 року, РНОКПП НОМЕР_2 ).

11.03.2024 на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у даній справі про банкрутство з метою виявлення всіх кредиторів за №72721.

Згідно з правилами статті 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Водночас судом встановлено, що згідно розрахунку, заборгованість Товариства перед позивачем станом на 31.05.2024 року складає 91200,00 грн., доказів сплати вказаної заборгованості Товариство суду не надало. Отже судом встановлено, що розмір не виплаченої заробітної плати становить 91200,00 грн.

З урахуванням наведеного, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог та стягнення 91200,00 грн невиплаченої заробітної плати.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового збору за даними вимогами складає 3028,00 грн.

Згідно з положеннями статті 5 ЗУ "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно з правилами статті 129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, керуючись положеннями статті 129 ГПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БЕРЕЗНЯНСЬКИЙ (, вул. Шевченка, 5, смт. Березна, Чернігівський район, Чернігівська область, 15622) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 91200,00 грн невиплаченої заробітної плати.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БЕРЕЗНЯНСЬКИЙ (, вул. Шевченка, 5, смт. Березна, Чернігівський район, Чернігівська область, 15622) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 02.09.2024 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/

засоби зв`язку - тел.