СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м. Харків Справа № 917/652/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя Радіонова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Київського дочірнього підприємства «НМУ «Електропівденмонтаж» (вх.№1517П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.05.2024

у справі №917/652/24 (суддя Мацко О.С., повний текст рішення підписано 28.05.2024)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м.Київ,

до Київського дочірнього підприємства «НМУ «Електропівденмонтаж», м.Полтава,

про стягнення 66.241,27 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» з позовною заявою до Київського дочірнього підприємства «НМУ «Електропівденмонтаж» про стягнення 66.241,27 грн штрафу за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю №23/2712-МТР від 14.11.2023.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 28.05.2024 у справі №917/652/24 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Київського дочірнього підприємства «НМУ «Електропівденмонтаж» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» 66.241,24 грн штрафу за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю №23/2712-МТР від 14.11.2023, 2.422,40 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області по справі №917/652/24 від 28.05.2024 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «Укрнафта» у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що при ухваленні судом оскаржуваного рішення було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, не враховано всі фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, не надано належну оцінку доказам, залученим до матеріалів справи.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2024 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., Радіонова О.О., Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київського дочірнього підприємства «НМУ «Електропівденмонтаж»; встановлено строк по 17.07.2024 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України; запропоновано учасникам справи в строк по 17.07.2024 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 Господарського процесуального кодексу України. Ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано матеріали справи №917/652/24 з Господарського суду Полтавської області.

08.07.2024, в межах строку визначеного ухвалою про відкриття провадження, на адресу Східного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу Київського дочірнього підприємства «НМУ» Електропівденмонтаж» на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.05.2024 у справі №917/652/24 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 28.05.2024 року у справі №917/652/24 залишити без змін, оскільки вважає рішення у даній справі законним, обґрунтованим, вмотивованим та таким, що ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права.

09.07.2024 на вимогу ухвали апеляційного суду з Господарського суду Полтавської області надійшли матеріали справи №917/652/24.

Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

14.11.2023 між Київським дочірнім підприємством «НМУ «Електропівденмонтаж» (Постачальник за договором, відповідач по справі) та Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (Покупець за договором, позивач по справі) було укладено договір про закупівлю №23/2712-МТР, відповідно до умов якого Постачальник (Київське дочірнє підприємство «НМУ «Електропівденмонтаж») зобов`язувався поставити та передати у власність Покупця у погоджені Сторонами строки засувки відповідно до коду ДК 021:2015:42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (Засувки) Лот №4, а Покупець прийняти та оплатити такий Товар на умовах цього договору.

Іншими умовами договору встановлено наступне:

- згідно Специфікації загальна вартість Товару з ПДВ становить 1.324.824,72 грн (п. 3.2 Договору);

- умови поставки, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «ІНКОТЕРМС-2020», місце, умови та строки поставки визначаються в Специфікації до даного Договору (п. 5.1 Договору);

- приймання Товару Покупцем (в тому числі кожної частини/партії Товару) підтверджується шляхом підписання уповноваженими представниками Сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) та акту (-ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень) (п. 5.3 Договору);

- датою поставки Товару та моментом отримання Покупцем Товару від Постачальника вважається дата підписання Сторонами відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) та акту (- ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень) (п. 5.4 Договору);

- прийом Товару Покупцем за кількістю здійснюється у відповідності до товарно-супровідних документів згідно Специфікації, за якістю - у відповідності до технічної документації та інших документів, що підтверджують якість Товару (п. 5.5 Договору);

- строк поставки: 120 календарних днів з моменту підписання договору (п.3 Специфікації до Договору);

- при недотриманні Постачальником строків поставки Постачальник сплачує Покупцю штраф в розмірі 5% за прострочення до 30 днів та 10% за прострочення 30 днів і більше (п.7.1 Договору);

- у разі надсилання Покупцем повідомлення про односторонню відмову від зазначеного Договору, Договір вважається розірваним на 5 (п`ятий) календарний день з дня отримання такого повідомлення (п. 11.2.1. Договору).

Відповідачем у визначений договором строк поставка товару не здійснена.

15.03.2024 позивач надіслав відповідачу повідомлення №01/01/13/10/20/0202/01/21 про розірвання Договору, в якому, серед іншого, містилась вимога про сплату штрафу за порушення строків поставки у розмірі 66241,27 грн, яка відповідачем сплачена не була.

18.03.2024 позивачем надіслано повторне повідомлення від 15.03.2024 №01/01/13/10/20/02-02/01/21 на адресу електронної пошти відповідача, що зазначена в п.14.10.1 Договору (), з вимогою сплати штрафу за невиконання умов договором щодо строків поставки в сумі 66.241,27 грн.

20.03.2024 від відповідача засобами електронної пошти надійшло повідомлення №12 від 18.03.2024 про настання обставин непереборної сили за Договором. Згодом, 21.03.2023 повідомлення від 18.03.2024 №12 також надійшло від відповідача засобами поштового відправлення.

За твердженнями ПАТ «Укрнафта» Постачальник - Київське дочірнє підприємство «НМУ «Електропівденмонтаж», неналежним чином виконав умови договору №23/2712-МТР від 14.11.2023 в частині поставки товару, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з Київського дочірнього підприємства «НМУ «Електропівденмонтаж» 66.241,27 грн штрафу за порушення строків поставки товару за спірним договором.

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги, зазначив, що матеріалами справи підтверджується невиконання відповідачем як Постачальником свого зобов`язання у визначений спірним договором строк. Крім того, суд дійшов висновку, що про відсутність підстав для звільнення Київського дочірнього підприємства «НМУ «Електропівденмонтаж» від відповідальності за порушення умов договору №23/2712-МТР від 14.11.2023 внаслідок відсутності необхідного обґрунтування впливу обставин непереборної сили на можливість виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором. В той же час, провівши арифметичний розрахунок суд встановив, що правильний розмір вказаних вимог позивача становить 66.241,24 грн та задовольнив позовні вимоги саме в цьому розмірі.

Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Між сторонами у справі виникло зобов`язання з приводу своєчасної поставки товару та штрафу за порушення строків поставки товару.

Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору №23/2712-МТР від 14.11.2023, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами частин першої, другої статті 712 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з вимогами частини першої статті 265 Господарського кодексу України, визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи умови укладеного між сторонами договору колегія суддів констатує, що сторони узгодили виникнення обов`язку у Київського дочірнього підприємства «НМУ «Електропівденмонтаж» поставити товар, а у в свою чергу ПАТ «Укрнафта» прийняти його та оплатити.

За приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Специфікацією до договору №23/2712-МТР від 14.11.2023 сторонами визначено строк поставки: 120 календарних днів з моменту підписання договору, тож останнім днем строку на поставку товару є 13.03.2024.

Однак, у визначений договором строк відповідач не виконав зобов`язання щодо поставки товару позивачу.

Постачальник, Київське дочірнє підприємство «НМУ «Електропівденмонтаж», звернувся до ПАТ «Укрнафта» листом №12 від 18.03.2024, у якому повідомляв про настання обставин непереборної сили, що виражаються у блокуванні пунктів перетину кордону між Польською Республікою та Україною, через які пролягав логістичний маршрут з транспортування вантажу, що зумовило затримку вчасного виконання спірного Договору.

В розділі 9 спірного договору сторони визначились стосовно впливу на обов"язкі сторін обставин непереборної сили, а саме:

- сторона звільняється від визначеної цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством відповідальності за порушення Договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії обставин непереборної сили (фор-мажор), визначених у цьому Договорі, за умови, що настання таких обставин засвідчено у визначеному цим Договором та/або законом порядку;

- сторона, що має намір посилатися на обставини непереборної сили (форс-мажор), зобов`язана невідкладно, але не пізніше 5 (п`яти) календарних днів із дня настання таких обставин та їхнього впливу на можливість виконання зобов`язань за Договором, письмово повідомити про це іншу Сторону. Повідомлення направляється цінним листом з описом вкладення і повідомленням про вручення та має містити інформацію про обставини непереборної сили (форс-мажор) з обґрунтуванням їхнього впливу на можливість виконання зобов`язань за Договором, а також орієнтовний період їхньої дії/впливу (п.9.4 Договору).

- у випадку об`єктивної неможливості направити повідомлення іншій Стороні у порядку, встановленому п.9.4. Договору, Сторона невідкладно, але не пізніше 5 (п`яти) календарних днів із дня настання таких обставин та їхнього впливу на можливість виконання зобов`язань за Договором, надсилає таке повідомлення із застосуванням технічних засобів миттєвого зв`язку (телеграма, факсограма, електронна пошта тощо). Надсилання повідомлення у такий спосіб не звільняє Сторону від обов`язку подальшого направлення письмового повідомлення іншій Стороні у порядку, передбаченому цим Договором (п.9.4.1 Договору).

- наявність обставин непереборної сили (форс-мажору) підтверджується відповідним документом Торгово-промислової палати України або іншого компетентного органу, визначеного законодавством України (п.9.5 Договору).

- неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі Сторін про неможливість виконання прийнятих за даним Договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажору), позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань (п.9.6 Договору).

Проаналізувавши Лист, на який посилається відповідач, колегія суддів зазначає, що він не може вважатися належним доказом наявності обставин непереборної сили та не дає можливість застосування п. 9.1 спірного Договору, з огляду на те, що:

- згідно поштового штампу на описі вкладення у цінний він був направлений позивачу 19.03.2024, тобто з перевищенням 5-тиденного терміну встановленого спірним договором;

- докази здійснення відповідачем невідкладного надсилання позивачу повідомлення про настання обставин непереборної сили із застосуванням технічних засобів миттєвого зв`язку (телеграма, факсограма, електронна пошта) в матеріалах справи відсутні;

- в супереч умовам Договору, до листа не додано відповідного документу Торгово-промислової палати України або іншого компетентного органу, визначеного законодавством України, що підтверджує наявність обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 звертає увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.

Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання.

Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору. Водночас, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форсмажор).

Таким чином, у зв`язку із порушення строку повідомлення про настання обставин непереборної сили (форс-мажору), з огляду на п. 9.6. Договору відповідач позбавлений права посилатись на вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє його від відповідальності за невиконання зобов`язань за Договором.

Крім того, відповідно до п.3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затверджених рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 №44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно п.п.6.1., 6.2. Регламенту підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести.

Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Отже, з наведених норм слідує, що форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Відтак сертифікат видається заінтересованому суб`єкту господарювання на підставі його звернення. Іншого порядку засвідчення форс-мажорних обставин не визначено.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який наразі продовжено до теперішнього часу.

Листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по зобов`язанням за договорами, виконання яких настало і стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Водночас, вказаний лист носить загальний інформаційний характер, оскільки констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства.

Матеріали справи не містять сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на реальну можливість виконання зобов`язань відповідача саме за спірними Договорами про закупівлю товару.

В силу положень ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд зазначає, що відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за Договорами, погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань, а також усвідомлював визначені ними строки здійснення поставки товару.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п.7.1 Договору №23/2712-МТР від 14.11.2023 при недотриманні Постачальником строків поставки Постачальник сплачує Покупцю штраф в розмірі 5% за прострочення до 30 днів та 10% за прострочення 30 днів і більше.

Як в суд першої інстанції, так і в суд апеляційної інстанції відповідач не надав доказів своєчасного виконання договору, з огляду на що господарський суд цілком обгрунтовано визнав правомірними позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 66.241,24 грн за порушення строків поставки товару визначені договором про закупівлю №23/2712-МТР від 14.11.2023.

Враховуючи встановлені обставини, зазначені положення діючого законодавства України і умови укладеного сторонами договору, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, Господарський суд Полтавської області дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 276 встановлено підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, так у вказаній статті зазначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що відповідачу за даною справою надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Київського дочірнього підприємства «НМУ «Електропівденмонтаж» на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.05.2024 у справі №917/652/24 задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського дочірнього підприємства «НМУ «Електропівденмонтаж» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 28.05.2024 у справі №917/652/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.08.2024

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.О. Радіонова