ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2024 Справа № 917/2220/23
м. Полтава
про стягнення 221 504,70 грн.
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олефір О.І.
Учасники справи згідно протоколу судового засідання
Обставини справи: Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мак-Газсервіс" про стягнення 221 504,70 грн безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за період з 01.12.2020 по 30.11.2023.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що підставою для звернення до суду стало те, що відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.
Ухвалою від 19.12.2023 суд відкрив провадження у справі № 917/2220/23, визнав справу малозначною, призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи. Встановив відповідачу строк у 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.
Відповідач у відзиві на позов (вх. № 272 від 09.01.2024) проти позову заперечує, виходячи з наступного.
- 21 вересня 2017 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» укладено Договір про відступлення прав вимоги №714-Ф, згідно якого TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» набуло право вимоги за Кредитним договором №0018/08/19-КЕ від 29 квітня 2008 року, що укладено між АКБ «ФОРУМ» та громадянкою України ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , що є невід`ємними частинами та договорами забезпечення.
- 29 січня 2018 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» та ТОВ «МАЯК-ГАЗСЕРВІС» укладено Договір про відступлення права за іпотечним договором, згідно якого ТОВ «МАЯК-ГАЗСЕРВІС» набуло право вимоги за Кредитним договором №0018/08/19-КЕ, що укладено між АКБ «ФОРУМ» та громадянкою України ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з усіма додатковими угодами та додатковими договорами, договорами про внесення змін, зміна і доповнення та викладеннями в новій редакції, що є невід`ємними частинами.
06.09.2023 року ТОВ «МАЯК - ГАЗСЕРВІС» було направлено претензію ФОП Галь Олександру про сплату боргових зобов`язань відповідно до ст.ст.1212 - 1214 ЦК України, надано проект Договору оренди нежитлових приміщень.
14.12.2023 року ТОВ «МАЯК - ГАЗСЕРВІС» було направлено претензію ОСОБА_1 про сплату боргових зобов`язань відповідно до ст.ст.1212 - 1214 ЦК України (копія претензії надається). Відповідь не була надана.
Отже, відповідач вказує на те, що з дня реєстрації права власності - 01.10.2018 року вимоги про сплату земельного податку не надходило.
Крім того, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просить суд розгляд справи проводити за участю сторін.
23.02.2024 (вх. №2472) від представника відповідача до матеріалів справи надійшли додаткові документи по справі.
Ухвалою від 17.05.2024 суд ухвалив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 18.07.2024 на 10:00 год.
11.06.2024 (вх. № 8187) від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 20.06.2024 суд відмовив в задоволенні заяви представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних заходів.
18.07.2024 (вх. № 9859) від представника відповідача до матеріалів справи надійшли додаткові пояснення, в яких позовні вимоги заперечуються з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.
В судовому засіданні 18.07.2024 суд виніс рішення згідно ст. 240 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 356220730 від 28.11.2023, згідно запису про право власності № 28263586 ТОВ «Маяк-Газсервіс» з 01.10.2018 року є власником будівлі столярного цеху за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 922,3 кв. м відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2018 року, внесене державним реєстратором Онищенко Русланом Миколайовичем.
У період з 01.12.2020 по 30.11.2023 включно відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації офісного приміщення, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу від орендної плати за землю в сумі 221 504,70 грн, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно з вимогами статей 125 та 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці з 01.10.2018. Однак, не має доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідного договору оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права.
Отже, відповідач користується земельною ділянкою без належної правової підстави.
Як установив суд, відповідач не укладав договір оренди землі щодо користування земельною ділянкою і не звертався до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо укладення такого договору.
Отже, за розрахунком, здійсненим позивачем, за період з 01.12.2020 по 30.11.2023 орендна плата за користування земельною ділянкою складає 221 504,70 грн.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Відповідно до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.
Як убачається з положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.
Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Водночас матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права.
Отже, відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.
Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Згідно статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
З огляду на викладене, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Статтею 14 Податкового кодексу України, визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).
Як убачається з матеріалів справи відповідач у період з 01.12.2020 по 30.11.2023 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.
Отже, відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).
Отже, відповідні кошти підлягають стягненню з відповідача на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області в порядку статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України.
Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного
Суду 13.04.2021 року по справі № 922/1352/20, від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) і № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).
Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.08.2020 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2579 кв. м складає 368 1883,56 грн.
Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області в період з 01.12.2020 по 30.11.2023 недоотримала грошові кошти у розмірі орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів в сумі 221 504,70 грн.
Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не є власником та постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, а використання землі в Україні є платним (стаття 206 Земельного кодексу України), при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).
Враховуючи вище зазначене, вимоги Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення з відповідача 221 504,70 грн безпідставно збережених коштів за період з 01.12.2020 по 30.11.2023 є обґрунтованими, підтверджені наявними доказами і підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись статтями 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.
Суддя Солодюк О.В.