ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2024 Справа № 914/642/24

За позовом: Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шульгана Назара Ігоровича, м. Львів,

про стягнення 75 780,11 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Амбіцької І.О.

Представники:

від прокуратури: Бучко Роман Васильович прокурор,

від позивача: Жуган Ірина Олександрівна - представник, Іванів Наталія Омелянівна представник,

від відповідача: не з`явився.

Львівська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях звернулась в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Шульгана Назара Ігоровича про розірвання договору оренди від 26.07.2019 № 99 та стягнення 75 780, 11 грн заборгованості.

Ухвалою суду від 13.03.2024 відкрито провадження у справі № 914/642/24 за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 08.04.2024

Хід розгляд справи викладено у відповідних ухвалах суду, зокрема ухвалою суду від 05.08.2024 задоволено клопотання прокурора про зменшення розміру позовних вимог, закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 19.08.2024.

У судове засідання 19.08.2024 прокурор з`явився, зменшенні позовні вимоги підтримав.

У судове засідання, яке відбулося 19.08.2024, представники позивача з`явились, зменшенні позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві прокурора та усних поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання 19.08.2024 не з`явився, причин неявки не повідомив.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 19.08.2024 справу розглянуто по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позиція прокуратури.

Львівська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (надалі позивач) звернулась в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Шульгана Назара Ігоровича (надалі відповідач) про розірвання договору оренди від 26.07.2019 № 99 (надалі договір) та стягнення 75 780, 11 грн заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що відповідачем з грудня 2019 року не здійснюється сплата орендної плати, що є підставою для розірвання договору та стягнення суми заборгованості.

Прокурор зазначає, що вже звертався до Господарського суду Львівської області із позовом до відповідача про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 52 915, 64 за договором № 99. Рішенням Господарського суду у Львівській області від 04.10.2023 у справі № 914/1545/23, що залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024, позов в частині стягнення боргу за договором № 99 задоволено повністю, стягнено заборгованість у розмірі 52 915, 64 грн зі сплати орендної плати.

Незважаючи на рішення Господарського суду Львівської області від 04.10.2023 у справі № 914/1545/23 відповідач продовжує не виконувати свої зобов`язання за договором № 99 та не сплачує ні прострочену заборгованість з орендної плати, визначену рішенням суду, ні поточні орендні платежі.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем обов`язків щодо своєчасної сплати орендних платежів у період з серпня 2023 року по січень 2024 року, прокурор звернувся з даним позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог у зв`язку з поверненням відповідачем орендованого майна) про стягнення суми заборгованості згідно з договором від 26.07.2019 № 99 за період невиконання зобов`язань, що не охоплений рішенням Господарського суду Львівської області від 04.10.2023 у справі № 914/1545/23, у розмірі 75 780, 11 грн, з яких заборгованість з орендної плати з врахуванням індексу інфляції 56 703, 41 грн, пеня 10 958, 15 грн, штраф 8 118, 55 грн.

Позиція позивача.

Підтримуючи позовні вимоги прокуратури позивач повідомив, що у відповідача наявна заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 75 780, 11 грн та станом на дату подання позову до суду відповідачем не було повернуто об`єкт оренди, однак 24.05.2024 між відповідачем та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Львова було підписано акт приймання-передачі об`єкта нерухомого майна, який був предметом договору оренди від 26.07.2019 № 99.

Позиція відповідача.

Представник відповідача в судові засідання не з`явився, відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду по суті позову не представив, позовні вимоги не заперечив, надав суду докази повернення балансоутримувачу нежитлового приміщення, що було предметом договору оренди, проте доказів сплати заборгованості не надав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи із таких мотивів.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу. надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Судом встановлено, що 26.07.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях і фізичною особою-підприємцем Шульганом Назаром Ігоровичем укладено договір оренди нерухомого державного майна № 99.

Згідно з п. 1.1. вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлові напівпідвальні приміщення № 1, № 4, № 5 складів «В-1» загальною площею 191, 32 м. кв., що розташовані на вул. Тернопільській, 38 у м. Львові.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв погоджене сторонами майно, що підтверджується актом приймання-передавання в оренду нерухомого державного майна від 26.07.2019.

Договір від 26.07.2019 № 99 укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 26.07.2019 року по 24.07.2022 року (п. 10.1 договору).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.12.2022 року у справі № 914/1728/22, яке набрало законної сили, встановлено, що договір оренди від 26.07.2019 № 99 є продовженим.

Згідно з розділом 3 договору, орендар зобов`язався сплачувати орендну плату у погодженому сторонами розмірі, визначену на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786.

Згідно з пунктами 3.3 та 3.6 договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні:

-70 % до державного бюджету на рахунок, визначений Управлінням державного казначейства України;

-30 % на рахунок балансоутримувача.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п.п. 3.7 та 9.1 договору).

З грудня 2019 року ФОП Шульган Н.І. припинив сплату орендної плати за договором.

У зв`язку з тим, що у відповідача утворилась заборгованість за орендною платою у сумі 53 584, 08 грн, яка є більшою, ніж орендна плата за три місяці, як наслідок 16.05.2023 прокуратура в інтересах Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях звернулась із позовом про стягнення заборгованості, у тому числі і за договором від 26.07.2019 № 99.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.10.2023 у справі № 914/1545/23 з ФОП Шульган Н.І. стягнуто заборгованість з орендної плати, штрафні санкції за невиконання обов`язку зі сплати орендної плати та неустойку за прострочення повернення орендованого майна. Щодо договору від 26.07.2019 № 99, який є предметом даного спору, то заборгованість стягнуто за період з початку виникнення прострочення і по липень 2023 року включно, що становить 52 915, 64 грн.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 24.05.2024 відповідач повернув, а Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова прийняв нерухоме військове майно нежитлові приміщення № № 1, 4, 5 за договором від 26.04.2019 № 99, у зв`язку з чим прокурором було зменшено позовні вимоги в частині розірвання договору.

Згідно з частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. У відповідності до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно віл наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до частини 1, 4 статті 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Приписами ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до позовних вимог, основний борг з врахуванням індексу інфляції прокурором визначений згідно з розрахунками наданими позивачем, отже сума заборгованості ФОП Шульган Н.І., на думку прокурора, за період невиконання своїх зобов`язань за договором від 26.07.2019 № 99 становить 56 703, 41 грн.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов?язання за договором оренди нерухомого майна належним чином не виконував, орендну плату не сплачував, внаслідок чого на момент повернення орендованого майна у нього існувала заборгованість за серпень 2023 січень 2024 років. Проте, позивачем разом із поточними нарахуваннями помилково було включено у розрахунок основної суми заборгованості суму у розмірі 52 915, 64 грн, оскільки така сума боргу вже була стягнута з відповідача відповідно до рішення від 04.10.2023 у справі № 914/1545/23.

Відтак, згідно з проведеним судом перерахунком основної заборгованості з врахуванням індексу інфляції, заборгованість відповідача за серпень 2023 - січень 2024 року за оренду нежитлових приміщень № № 1, 4, 5 на вул. Тернопільській, 38 у м. Львові за договором від 26.04.2019 № 99 становить 28 269, 86 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що доказів повної чи часткової сплати вказаної суми заборгованості відповідачем до суду подано не було, суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення основного боргу з врахуванням індексу інфляції підлягають до задоволення частково, у розмірі 28 269, 86 грн.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому за приписами частини першої статті 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Щодо позовних вимог про стягнення пені у розмірі 10 958, 15 грн, то відповідно пункту 3.7 договору № 99 орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації, стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Суд, перевіривши розрахунок пені, вважає що позовні вимоги в частині стягнення 10 958, 15 грн пені підлягають задоволенню.

Щодо заявленого прокурором штрафу у розмірі 8 118, 55 грн, то суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки умовами договору штраф за несплату орендної плати не передбачений.

На виконання вимог абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Львівською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері листами від 17.01.2024 та 20.02.2024 повідомлено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинські областях про намір представництва інтересів держави у цих спірних відносинах у суді у формі звернення з даним позовом.

При цьому, прокурором, з урахуванням стану поінформованості позивача про наявність порушення інтересів держави, надано позивачу достатній розумний строк для самостійного звернення з даним позовом, однак уповноваженим органом жодних дій після повідомлення прокуратури, в тому числі в судовому порядку, здійснено не було, незважаючи на неодноразові звернення прокуратури з цього приводу.

Позивач, достовірно знаючи про допущені відповідачем порушення, володіючи достатнім обсягом повноважень для належного захисту інтересів держави, не вжив необхідних та достатніх заходів реагування в розумний строк.

Вказані обставини свідчать про нездійснення уповноваженим органом своїх обов`язків у сфері контролю за збереженням державного майна та як наслідок, неналежнии? захист інтересів держави, що підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з даним позовом до суду.

У даному випадку прокурор не виступає у якості альтернативного суб`єкта звернення до суду, оскільки згаданий суб`єкт владних повноважень хоча і має повноваження захистити інтереси держави, але не звернувся до суду з позовною заявою про захист порушених прав.

Більше того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у п. 5.6 постанови від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 зазначив, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здіи?снює захист своі?х інтересів.

Отже, участь прокурора у даній справі відповідає законодавству, не порушує справедливого балансу та зумовлена не тільки захистом державного, але й публічного інтересу.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ГПК України визначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях до Фізичної особи-підприємця Шульгана Назара Ігоровича про стягнення 75 780, 11 грн заборгованості підлягають частковому задоволенню, беручи до уваги перерахунок основного боргу з врахуванням індексу інфляції та відмови щодо стягнення штрафу.

Відшкодування витрат прокуратури, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Питання щодо повернення прокурору зайво сплаченої суми судового збору у зв`язку із зменшенням позовних вимог буде вирішене господарським судом після набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 124, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця Шульгана Назара Ігоровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (79005, Львівська область, місто Львів, вулиця Коперника, будинок 4; ) суму в розмірі 39 228, 01 грн з яких:

- 28 259, 86 грн основний борг з врахуванням індексу інфляції;

- 10 958, 15 грн пеня.

3. Стягнути з фізичної особи підприємця Шульгана Назара Ігоровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (адреса: 79007, Львівська область, місто Львів, вулиця Клепарівська, будинок 20; ) 1 253, 97 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складений 23 серпня 2024 року.

Суддя Манюк П.Т.