ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Черкаси Справа № 925/608/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Лисенко Р.М., за участі представників сторін:

від позивача: Горобець С.А. - адвокат за ордером;

від відповідача: Ковтун А.В. - адвокат за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом комунального підприємства "Управління по експлуатації Будинку рад і об`єктів обласної комунальної власності" (м. Черкаси) до фізичної особи - підприємця Павліченко Вікторії Василівни (м. Черкаси) про стягнення 46 221,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 46 221,83 грн. за період з 01.01.2022 року по 05.03.2024 з орендної плати на підставі Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області № 108-2019 від 15.10.2019, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач позов підтримує і просить задовольнити повністю.

Відповідачем направлено суду відзив на позовну заяву від 14.06.2024 (зареєстровано судом 17.06.2024) в якому із заявлених до стягнення 46221,83 грн. визнає заборгованість за Договором між сторонами лише в розмірі 10378.85 грн. Щодо решти боргу вважає, що від його сплати має бути звільнена, оскільки в період березня, квітня, травня 2022 (цей борг становить 16 311,54 грн.) через введення воєнного стану будь-яка діяльність відповідачкою була припинена, а в період жовтня, листопада, грудня 2023 (цей борг становить 19 531,44 грн.) через ракетний обстріл міста приміщення було пошкоджено і не могло використовуватися орендарем належним чином, а з ремонтом позивач зволікав.

У відповідності до ст. ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всі документи, які сторонами було подано, суд приєднав до справи керуючись ст. 2 ГПК України та прийнявши до уваги заперечення проти них протилежної сторони.

Даною нормою передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З`ясувавши позиції сторін, обставини справи та перевіривши їх доказами в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з такого:

Сторонами не заперечується, що 15.10.2019 між комунальним підприємством "Управління по експлуатації Будинку рад і об`єктів обласної комунальної власності" (далі - Орендодавець, позивач у справі) в особі директора Височина Валерія Павловича, що діє на підставі статуту та фізичною особою - підприємцем Павліченко Вікторією Василівною (далі - Орендар, відповідач у справі) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна № 108-2019 (далі - Договір). (а.с. 16-21)

Відповідно до п. 1.1. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення № 5-24 (далі - майно), загальною площею 80,49 кв.м., корисною площею 57,0 кв.м., розміщені на 5-му поверсі адмінбудівлі за адресою: м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105/вул. Благовісна, 269, що перебуває на балансі комунального підприємства "Управління по експлуатації Будинку рад і об`єктів обласної комунальної власності".

Пунктом 1.2 Договору визначено, що майно передається відповідачу в оренду з метою проведення конгресів, виставок (інше використання нерухомого майна).

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за оренду майна обласної комунальної власності та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням обласної ради від 06.04.2012 № 14-5/VІ і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - серпень 2019р. 3109, 23 грн. (пункт 3.1 Договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.3 Договору).

Згідно п. 3.6. Договору орендна плата перераховується на рахунок Орендодавця незалежно від наслідків господарської діяльності Орендаря щомісячно, не пізніше 12 числа місяця, за який виплачується орендна плата.

Пунктом 11.1 Договору обумовлено, що Договір набуває чинності з моменту підписання Акту прийому-передачі майна. Цей Договір укладено строком на 2 роки і 10 місяців, що діє до "31" серпня 2022 р. включно.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахування змін у законодавстві на дату продовження цього Договору. Зазначені дії оформляються додатковим договором (угодою), який є невід`ємною частиною Договору при обов`язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди (пункт 11.4 Договору).

Обидві сторони вказують, що договір між ними продовжує діяти.

Актом прийому-передачі в оренду нежитлового приміщення, яке розташоване м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 269/105 від 15.11.2019 Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення 5-го поверху № 5-24 загальною площею 80,49 кв.м., в тому числі корисна площа 57,0 кв.м. (а.с. 22)

Стан приміщення за Актом від 15.11.2019 визначено як задовільний.

Відповідно до п. 5.2. Договору, орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно п. 3.10 Орендар повинен сплатити на користь позивача завдаток у розмірі, не меншому ніж орендна плата за два місяці оренди, шо вносяться в рахунок орендної плати за перший та останній місяці оренди.

Відповідно до розрахунків позивача, з урахуванням несплаченого завдатку 5 842,50 грн. (а.с. 8-10), за період користування приміщенням з 12.01.2022 по 04.03.2024 позивач нарахував 160 193,26 грн. орендних платежів, з яких відповідачкою сплачено лише 119 813,93 грн.

Борг становить 46 221,83 грн.

На цю ж суму позивачем складено Акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2022 - 05.03.2024 (а.с. 14-15), де відповідачка має заборгованість перед позивачем у розмірі 46 221, 83 грн. Однак відповідачем Акт звіряння розрахунків не підписано.

Відповідачкою не надано доказів, що на користь позивача нею сплачено більше коштів, ніж обліковує позивач,які він вказує у розрахунках, наданих у справу.

Позивачем 23.12.2023 на адресу відповідачки направлено Претензію № 358 від 19.12.2023, щодо сплати заборгованості за Договором оренди від 15.10.2019 № 108-2019, яка станом на 12.12.2023 становила 39 132,08 грн.

Борг, не сплачено, з чого і виник спір.

17.06.2024 за вх. № 9702/24 до суду надійшов Відзив на позовну заяву сформований в системі "Електронний суд" 14.06.2024, в якому зазначається, що відповідачка позовні вимоги визнає частково, в розмірі 10 378, 85 грн. (а.с. 57-79). Решту коштів сплачувати не повинна, оскільки за частину періоду виникнення боргу підприємницька діяльність у орендованому приміщенні була повністю припинена (з початку воєнного стану), а після пошкодження приміщення у вересні 2023 року через обстріл рф позивач не вчасно провів його ремонт і відповідач вважає, що користуватися ним не було можливості, за що плата не повинна стягуватися.

Розглянувши доводи і заперечення сторін з даного приводу судом було встановлено наступне:

Договір, яким обґрунтовано позов, сторонами було укладено шляхом погодження всіх істотних умов, як визначено ст. 180 ГК України.

За правилами ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у відповідності до умов Договору між сторонами.

Згідно до п. 12.1. Договору, сторонами спеціально погоджено, що жодна із сторін не несе відповідальності перед іншою стороною за повне або часткове невиконання зобов`язань за даним договором, якщо це невиконання буде наслідком дії обставин непереборної сили, незалежних від волі сторін, що виникли після підписання даного договору (пожеж, стихій та інші). При цьому строк виконання зобов`язань за цим договором переноситься на час дії обставин непереборної сили.

У разі довготривалості форс-мажорних обставин Сторони мають право за взаємною згодою розірвати цей договір.

Відповідач доводить , що в період березня, квітня, травня 2022 року, після початку війни в Україні, вона повністю припинила господарську діяльність у орендованому приміщенні, оскільки її послуги щодо проведення конгресів та виставок не користувалися попитом.

Також вказує, що 04.04.2022 відповідачка зверталась до позивача із заявою, в якій просила звільнити її від сплати орендної плати на час дії воєнного стану. Відповідачка посилалася на лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 яким засвідчується настання з 24.02.2022 форс-мажорних обставин через військову агресію рф щодо України (а.с. 64-65).

Листом № 85 від 13.04.2022 позивач надав відповідь на заяву та зазначив, що немає юридичних підстав для звільнення від сплати орендної плати через воєнний стан, оскільки між цією обставиною та неможливістю сплати відповідачкою орендної плати має бути прямий причинний зв`язок. Крім того, позивач звернув увагу відповідача, що за умовами Договору форс-мажор лише звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від самого його виконання. За умовами договору виконання зобов`язання переноситься на час дії обставин непереборної сили (а.с. 67-68).

Суд погоджується із доводами позивача, що в даному випадку форс-мажор за умовами Договору (п. 12.1) лише переносить виконання зобов`язання, але не скасовує його.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України та ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні").

Тягар доказування настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) покладений на заявника. Тому заявник несе відповідальність за повне та належне оформлення заяви, достовірність викладених фактів, наданих документів, даних та доказів.

Відповідач не скористалася своїм правом отримати Сертифікат ТПП України про невиконання нею своїх обов`язків перед позивачем саме за Договором між сторонами через настання форс-мажорних обставин.

Згідно чинного законодавства, для того, щоб отримати сертифікат Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) слід довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, що сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається як на підставу неможливості виконати зобов`язання.

Лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, на який відповідач посилається як на підтвердження настання форс-мажорних обставин, не є належним доказом для звільнення відповідача від виконання зобов`язання та для підтвердження існування непереборних обставин у виконанні зобов`язання відповідачем.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 вересня 2023 року по справі № 910/7679/22 з цього приводу зазначив наступне.

Ключовим в оцінці настання форс-мажорних обставин є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія рф проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 зазначено, що лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

Отже, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (абз.3 ч.3 ст.14 Закону "Про ТПП в Україні").

Згідно з ч.1 ст.14-1 Закону "Про ТПП в Україні", ТПП України та уповноважені нею регіональні ТПП, засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

Отже відповідачка не довела прямого причинного зв`язку між настанням форс-мажорних обставин і неможливістю виконання нею зобов`язання по сплаті орендних платежів за Договором між сторонами, Сертифікатом ТПП України, отриманим в установленому порядку.

Форс-мажор за умовами Договору між сторонами, лише переносить виконання зобов`язання, а не скасовує його.

Орендна плата згідно п. 3.6. Договору сплачуться Орендарем незалежно від результатів його господарської діяльності.

Крім того, відповідачка не розірвала із позивачем Договір через довготривалість форс-мажору, тому слід вважати, що цей період (на переконання відповідача) у відносинах сторін скінчився.

Отже зобов`язання по орендній платі відповідачем має бути повністю виконано за період березня, квітня, травня 2022 року на час вирішення спору.

Позивач не нараховує відповідачці ніякі санкції за прострочення розрахунків по договору по сплаті орендної плати, просить стягнути лише основний борг по оренді, що повністю відповідає суті умов сторін про форс-мажор.

Також відповідачка вважає, що в період жовтня, листопада, грудня 2023 року внаслідок ракетного обстрілу, що стався 21.09.2023 в м. Черкаси, приміщення було пошкоджено, вона не могла користуватися орендованим майном, що також звільняє відповідачку від сплати орендних платежів.

З даного питання судом встановлено таке:

В справу подано докази і позивач не заперечує, що в результаті ракетного обстрілу постраждало приміщення, яке орендує відповідач. Однак за результатами комісійного обстеження об`єкта 21.09.2023 (Акт а.с. 103) встановлено, що кімната 517 має такі пошкодження - скло вибито, рама пошкоджена, вікно потребує заміни, підвіконня та відкоси цілі, два інших вікна цілі, вхідні двері цілі, інших пошкоджень немає.

Кімната 517а ( Акт обстеження а.с. 104) має такі ушкодження - вікно повністю зруйноване, віконний укіс частково пошкоджений, потребує косметичного ремонту. Стеля, стіни, двері не пошкоджені. Техніка і меблі в кімнаті відсутні, біля дверей частково відійшла секція вагонки.

Обома сторонами визнається, що позивач відразу затягнув віконні отвори поліетиленовою плівкою, а в подальшому Черкаська міська рада за власний кошт встановила всі вибиті вікна.

Доводи відповідачки про те, що після ракетного обстрілу позивач перешкоджав їй у доступі до приміщень, які вона орендує за Договором шляхом опечатування дверей, не знайшли свого належного документального підтвердження. Відповідачка також не надала доказів, що з даного приводу вона зверталася до Орендодавця і заявляла про неправомірність його дій, чи до правоохоронних органів, якщо (за її доводами), такі перешкоди тривали три місяці.

Позивач вказав з даного приводу, що для опечатування приміщень орендарів складаються Акти обстеження для пломбування вхідних дверей, що стосовно відповідача ніколи не здійснювалося. Всі пломбування позивач здійснює накладенням печатки на полоску пломбування із назвою установи, яка це робить.

Фото відповідача із пломбуванням дверей (а.с. 72) позивач вважає з цих підстав підробкою, номера кімнати на дверях не видно, ідентифікувати приміщення за цим фото неможливо.

У обох сторін немає в наявності двосторонніх актів про встановлення в приміщеннях відповідачки вікон замість вибитих ракетним вибухом, тому встановити точну дату засклення всіх вікон не можливо.

Обидві сторони визнають, що вибиті вікна позивачем були засклені.

Позивач надає доповідну записку завідуючого господарством (а.с. 121), що в т.ч. в кімнатах 517 та 517а, станом на 22.09.2023 всі роботи по затягуванню вікон поліетиленовою плівкою завершено і забезпечено вільний доступ орендарів до приміщень станом на 22.09.2024.

Належних і допустимих доказів на спростування цих доводів та доказів, наданих позивачем, відповідач суду не надала.

Суд вважає непереконливими заперечення відповідача про неможливість протягом жовтня-листопада-грудня 2023 року користування орендованими приміщеннями, виходячи з такого:

Позивач вжив нормально необхідних та дієвих у тих умовах заходів (21.09.2023) по затягуванню вибитих вікон плівкою, щоб зберегти стан приміщень до часу проведення повного відновлення вікон і не допускати їх охолодження в осінній період.

Відповідачка не надає доказів, що такі заходи були настільки неякісними і довготривалими, що це негативно вплинуло на стан орендованих відповідачкою приміщень.

Тривалість періоду перебування вікон із плівкою до часу їх засклення за наявними матеріалами у справі достовірно встановити неможливо, бо у сторін немає ніяких доказів за їх спільними підписами, коли ж вікна були встановлені.

Відповідач посилається, що через плівку на вікнах порушилася інсоляція приміщень, що негативно впливало на підприємницьку діяльність відповідача.

Такі доводи не підтверджені доказами у справі. Відповідач не надає доказів, що в період жовтня-грудня 2023 року відповідачка оголосила про проведення у її приміщеннях конгресів та виставок, які неможливо було провести саме через неналежний стан інсоляції в приміщеннях і ввімкнення світла при цьому проблему не вирішувало.

Відповідач не вказує, що незасклені вікна унеможливили підтримання температурного режиму в приміщеннях, що б унеможливило користуватися орендованим майном.

Відповідач не пояснює, чому в період з плівкою на вікнах неможливим було проводити підготовку до конгресів та виставок в очікуванні ремонту вікон, що охоплюється розумінням здійснення господарської діяльності такого виду, яким займається відповідачка в орендованих приміщеннях.

Відповідачка 10.10.2023 зверталась із заявою до позивача в якій просила вказати дату ремонту та звільнити від сплати орендної плати на час відновлення приміщення (а.с. 70).

Листом № 255 від 25.10.2023 позивач надав відповідь на заяву відповідачки від 10.10.2023 та проінформував, що було вчинено відповідні дії, узагальнена уся необхідна документація, а також 19.10.2023 укладено договір щодо виготовлення та монтажу металопластикових конструкцій та інших комплектуючих. Підрядник розпочав виготовлення металопластикових конструкцій та в найкоротші строки приступить до їх встановлення в пошкоджених приміщеннях. (а.с. 71)

Відповідач вважає, що наведені обставини є підставами для застосування ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України та звільнення її від сплати орендної плати за Договором за вересень-грудень 2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1,6 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Передача в оренду майна, яке є комунальною власністю, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання такого майна, регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Частиною 1 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

За правилами ч. 4-6 ст. 762 ЦК України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідач не ставить питання про зменшення орендної плати по ч. 4 ст.. 762 ЦК України.

Для застосування ч. 6 цієї статті відповідачу слід довести, що орендовані приміщення взагалі не могли бути використані для мети Договору через обставини, що знаходяться поза його волею.

Суд вже проаналізував, що доводи відповідача про повну неможливість використання для ведення господарської діяльності по підготовці конференцій та виставок в орендованих приміщеннях з плівкою на вікнах та до часу засклення вибитих вікон, є непереконливими.

Позивач не ставить питання про накладення на відповідача санкцій за прострочення сплати орендної плати.

Отже, за період з 01.01.2022 по 05.03.2024 відповідач має не виконане зобов`язання за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області № 108-2019 від 15.10.2019 щодо сплати орендної плати у розмірі 46 221, 00 грн. на користь позивача.

Суд вважає, що відповідач не довів підстав для звільнення від сплати орендної плати за всі заявлені позивачем періоди, тому позов слід задовольнити повністю. Розрахунки між сторонами не проведено, строк виконання всіх зобов`язань по щомісячній сплаті орендних платежів на час вирішення спору є таким, що настав.

З математичної точки зору у відповідача немає заперечень проти розрахунків позивача по розміру боргу з орендної плати.

На підставі статті 129 ГПК України, при задоволенні позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028,00 грн. сплаченого судового збору повністю.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Павліченко Вікторії Василівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь комунального підприємства "Управління по експлуатації Будинку рад і об`єктів обласної комунальної власності" (код 04014200, м. Черкаси, вул. Шевченка, 185) -- 46 221,83 грн. боргу з орендної плати на підставі договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області № 108-2019 від 15.10.2019 та 3028,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 24 серпня 2024.

Суддя Н.М. Спаських