РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.08.2024справа №910/2366/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/2366/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» (вул. Острозьких Князів, буд. 32/2, 18 поверх, прим. 33, м. Київ, 01010; ідентифікаційний код 38863790)

до Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 00032767)

про визнання недійсним рішення від 15.01.2024 №128-26.13/01-468е та зобов`язання вчинити дії,

за участю представників:

позивача - Ущука П.З. (довіреність від 22.06.2023 №б/н);

Мозгового О.В. (довіреність від 27.03.2024 №б/н);

відповідача - Пащенка М.В. (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» (далі - Товариство) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК) про:

- визнання недійсним рішення АМК від 15.01.2024 №128-26.13/01-468е (далі - Рішення), оформленого листом, щодо розгляду заяви Товариства від 07.09.2023 б/н (вх. АМК від 12.09.2023 №8-01/225-АМК; далі - Заява) щодо наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції у діях Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - Компанія).

- зобов`язання АМК розглянути Заяву та прийняти рішення відповідно до Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон).

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- Товариство звернулося до АМК із Заявою; підставою для звернення стало те, що: Компанія вчинила порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13 Закону, що полягає у встановленні таких умов придбання природного газу, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, а також порушення, передбачене пунктом 5 частини другої статті 13 Закону, що полягає у відмові від реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання;

- із Рішенням позивач не погоджується, вважає, що відповідачем помилково зазначено про відсутність ознак порушення Компанією Закону та відмову у розгляді антимонопольної справи.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

АМК 26.03.2024 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке: доводи позовної заяви зводяться до довільного тлумачення позивачем норм законодавства та не спростовують законних і обґрунтованих висновків, встановлених АМК, викладених у Рішенні; висновки, викладені в Рішенні про встановлені обставини і правові наслідки, є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому вказане рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права і відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

3. Стислий виклад відповіді позивача на відзив

Товариство 09.04.2024 подало суду відповідь на відзив, в якій заперечило проти доводів АМК та просило суд задовольнити позов.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 (суддя Картавцева Ю.В.) позовну заяву залишено без руху.

06.03.2024 позивачем подано суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 (суддя Картавцева Ю.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 09.04.2024.

Відповідач 26.03.2024 подав суду копії матеріалів Заяви.

У підготовчому засіданні 09.04.2024 продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву до 30.04.2024.

30.04.2024 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 21.05.2024.

Протокольною ухвалою від 21.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.06.2024.

У зв`язку з відпусткою судді Картавцевої Ю.В. розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва від 12.06.2024 №01.3-16/919/24 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи №910/2366/24, за результатами якого справу передано на розгляд судді Марченко О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2024 прийнято справу до свого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.07.2024.

У судовому засіданні 08.07.2024 оголошено перерву до 19.08.2024.

Компанія 08.07.2024 подала суду заяву про вступ у справу як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Представники позивача у судовому засіданні 19.08.2024 заперечили проти задоволення вказаної заяви Компанії.

Представник відповідача залишив розгляд заяви на розсуд суду.

Частиною першою статті 50 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

З огляду на те, що 21.05.2024 підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляд по суті, то заява Компанії підлягає залишенню без розгляду.

Представники позивача у судовому засіданні 19.08.2024 оголосили вступне слово та підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209 і 210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 19.08.2024 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Товариством було подано АМК Заяву про вчинення Компанією порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13 Закону, що полягає у встановленні таких умов придбання природного газу, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, а також порушення, передбачене пунктом 5 частини другої статті 13 Закону, що полягає у відмові від реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання.

Так, позивач у Заяві зазначає таке.

19.03.2021 Товариством і Компанією було укладено рамковий договір купівлі-продажу природного газу №19/03 (далі - Рамковий договір), за умовами якого:

- Рамковий договір (включаючи усі зміни та доповнення) регулює відносини сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу за угодою (далі - Індивідуальний договір); форма Індивідуального договору наведена у додатку 1, що є невід`ємною частиною Рамкового договору (пункт 1.1 Рамкового договору);

- Індивідуальний договір повинен бути укладений, з урахування умов Рамкового договору, у письмовій формі та підписаний уповноваженими представниками сторін, і складає невід`ємну частину Рамкового договору (пункт 1.2 Рамкового договору);

- умовами Індивідуального договору визначається договірна ціна, договірна вартість, договірний обсяг, періоди поставки, порядок оплати, пункт поставки та інші умови, визначені згідно з Рамковим договором; у разі, якщо інше не передбачено умовами Індивідуального договору, застосовуються положення Рамкового договору (пункт 1.3 Рамкового договору);

- продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ в обсягах та у строки, що погоджені сторонами у відповідному Індивідуальному договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені відповідним Індивідуальним договором та Рамковим договором (пункт 1.4 Рамкового договору).

На підставі наведених положень Рамкового договору Товариством і Компанією було укладено Індивідуальний договір, що є додатком до Рамкового договору, за умовами якого:

- загальний період поставки є період з 01.05.2021 по 30.04.2022 (включно) (пункт 1 Індивідуального договору);

- максимальний договірний обсяг природного газу за загальний період поставки не може перевищувати 6 000,00 млн. куб.м (шість мільярдів кубічних метрів) та встановлюється на кожний період поставки в таких обсягах травень 2021 року - 240; червень 2021 року - 140; липень 2021 року - 140; серпень 2021 року - 140; вересень 2021 року - 170; жовтень 2021 року - 350; листопад 2021 року - 750; грудень 2021 року - 1 050; січень 2022 року - 1 100;лютий 2022 року - 950; березень 2022 року - 600; квітень 2022 року - 370 (пункт 2.1 Індивідуального договору);

- покупець зобов`язується надати продавцю за 2 (два) банківські дні до початку періоду поставки: жовтень 2021 року, листопад 2021 року, грудень 2021 року, січень 2022 року, лютий 2022 року, березень 2022 року, вказаних у пункті 2.1 Індивідуального договору, забезпечення виконання своїх платіжних зобов`язань за Індивідуальним договором у вигляді безвідкличної безумовної банківської гарантії у сумі, що становить 100% договірної вартості газу за кожний період поставки, визначеної сторонами у додатковій угоді до Індивідуального договору, укладеної відповідно до пункту 8 Індивідуального договору, та закінченням строку такої банківської гарантії не раніше ніж через 31 день після закінчення терміну оплати, визначеного у пункті 10 Індивідуального договору (підпункт 12.1 пункту 12 Індивідуального договору).

Перелік банківських установ, банківська гарантія від яких приймалася Компанією для забезпечення зобов`язань Товариства наведений у додатку 2 до Індивідуального договору. Загалом такий перелік налічує 45 банківських установ.

У вересні 2021 року при виконанні Рамкового договору Товариство вживало необхідних заходів для забезпечення своїх зобов`язань шляхом оформлення банківських гарантій, зокрема, надання банківських гарантій було підтверджено від банківських установ з переліку, наведеного у додатку 2 до Індивідуального договору: АТ «Мегабанк» на суму 900 млн. грн; ПАТ «МТБ Банк» на суму 300 млн. грн; ПАТ «МТБ Банк» на суму 110 млн. грн; AT «Банк Січ» на суму 250 млн. грн.

Однак, Компанія не прийняла зазначені банківські гарантії, посилаючись па те, що сума кожної з них не відповідає 100% суми, що потребує забезпеченню згідно з договором у конкретний період поставки.

Відтак, Компанія вимагала забезпечити 100% суми у конкретному місяці однією банківською гарантією однієї банківської установи.

При цьому, такі умови є невиконуваними з точки зору неможливості одним банком надати гарантію на всю суму, коли сума, що підлягає забезпеченню, є значною.

Фактично виконання умов, що висувалися відповідачем за забезпеченням 100% зобов`язань однією банківською гарантією, накладає на Товариство обмеження по об`єму придбання природного газу.

Тобто об`єм природного газу, що може бути придбаний Товариством, обмежується не господарською доцільністю та/або фінансовою спроможністю Товариства обслуговувати необхідні об`єми, а спроможністю однієї конкретної банківської установи надати одноразово та у конкретний момент часу банківську гарантію на певну суму.

У такий спосіб Компанія обмежує конкуренцію на ринку оптової реалізації природного газу через висування до Товариства зазначених умов придбання природного газу.

Більше того, таке обмеження конкуренції зводиться не лише до того, що об`єми природного газу обмежуються сумою фінансових зобов`язань, яку спроможна забезпечити одна конкретна банківська установа в конкретний момент, але є до того, що Компанія повністю відмовилася від реалізації природного газу за відсутності альтернативних джерел реалізації у відповідних обсягах. Про свою односторонню відмову Компанія повідомила Товариство письмово.

Крім цього, висуваючи такі умови первинної реалізації природного газу, Компанія створює перешкоди для інших оптових продавців щодо нарощення їх присутності на відповідному ринку, оскільки присутність кожного суб`єкта господарювання відповідає його здатністю забезпечити товарообіг у відповідному сегменті.

Тобто, висуваючи у договорах вказані умови реалізації природного газу, Компанія ставить кожного першого оптового продавця, що купує у неї природний газ, у таке становище, коли його присутність у даному сегменті ніколи не перевищить рівень, який відповідає розміру фінансовій спроможності та доцільності однієї банківської установи надати одну банківську гарантію для забезпечення зобов`язань конкретного суб`єкта господарювання.

При цьому варто також зазначити, що жоден із суб`єктів господарювання - оптових продавців не має можливості придбати природний газ, яким володіє Група «Нафтогаз», у інший спосіб, ніж через укладення Рамкового договору та Індивідуального договору з Компанією на зазначених умовах придбання, та які містять ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку первинної реалізації природного газу.

А можливість вступу на ринок первинної оптової реалізації природного газу будь-якому іншому суб`єкту господарювання, окрім Компанії, яка входить в Групу «Нафтогаз», відсутня.

Отже, Група «Нафтогаз» (зокрема, Компанія) зловживає монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення таких умов придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку а також шляхом відмови від реалізації товару за відсутності альтернативних джерел.

Додатково Товариство звертає увагу на те, що кінцевою ланкою товарного обороту природного газу на території України є його споживання, яке утворене суб`єктами господарювання - непобутове споживання природного газу або ж фізичними особам-споживачами - побутове споживання природного газу.

В цьому контексті варто відзначити, що Група «Нафтогаз» також має свою присутність на інших ланках товарного обороту природного газу, окрім його первинної реалізації.

Так, Група «Нафтогаз» через Компанію та Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснює поставку природного газу як побутовим, так і не побутовим споживачам.

Зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначене Кабінетом Міністрів України як постачальник «останньої надії», відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та здійснює поставку побутовим споживачам.

Таким чином, завдяки своїй ринковій владі, зловживаючи своїм монопольним становищем на ринку первинної реалізації природного газу, Група «Нафтогаз» також здобуває переваги перед конкурентами на нижньосуміжних ринках, ринку поставки природного газу, зокрема, побутовим споживачам.

За результатами аналізу інформації, викладеної у Заяві АМК, встановлено, що 19.03.2021 Товариством і Компанією було укладено Рамковий договір і Індивідуальний договір. Згідно з умовами Рамкового договору предметом договору є купівля-продаж, передача та прийом природного газу.

Відповідно до пункту 1 Індивідуального договору загальним періодом поставки є період з 01.05.2021 по 30.04.2022 (включно) та передбачено забезпечення виконання платіжних зобов`язань на весь період поставки природного газу.

Крім того, Індивідуальний договір містить чіткі умови щодо забезпечення Товариством своїх платіжних зобов`язань в різні періоди поставки природного газу перед Компанією.

За результатом аналізу наданих Товариством матеріалів встановлено, що у вересні 2021 року ним в межах виконання умов Індивідуального договору вживались заходи для забезпечення своїх зобов`язань шляхом оформлення банківських гарантій.

Зокрема, надання банківських гарантій було підтверджено від банківських установ з переліку, наведеному у додатку 2 до Індивідуального договору: АТ «Мегабанк» на суму 900 млн. грн; ПАТ «МТБ Банк» на суму 300 млн. грн; ПАТ «МТБ Банк» на суму 110 млн. грн та AT «Банк Січ» на суму 250 млн. грн. Також, Товариство надало копії листів Компанії до вказаних банківських установ про неприйняття зазначених банківських гарантій.

За твердженням Товариства, Компанія не прийняла банківські гарантії, посилаючись на те, що сума кожної з них не відповідає 100% суми, що потребує забезпеченню згідно з договором у конкретний період. Тобто, Компанія вимагала забезпечити 100% суми у конкретному місяці однією банківською гарантією однієї банківської установи.

АМК листом від 04.10.2023 №128-26.13/01-10677е повідомив Товариство про залишення Заяви без руху та про необхідність надати інформацію, пояснення та копії підтверджуючих документів, необхідних для розгляду АМК Заяви, Товариство листами від 08.11.2023 №б/н (вх. АМК від 09.11.2023 №8-01/13330) і від 08.12.2023 №б/н (вх. АМК від 12.12.2023 №8-01/14670) надало АМК запитувану інформацію.

У зв`язку з необхідністю одержання додаткової інформації, АМК листом від 15.11.2023 №128-26.13/01-12095е повідомив Товариство про продовження строку розгляду Заяви на 60 календарних днів.

З метою повного та всебічного розгляду Заяви, АМК надіслав Компанії вимогу від 29.11.2023 №128-26.13/01-12426е про надання інформації та пояснень щодо причин не прийняття банківських гарантій Товариства для постачання природного газу за Індивідуальним договором на період жовтня 2021 року.

Компанія листами від 19.12.2023 №125/5-10201 (вх. АМК від 28.12.2023 №8-01/15442) і від 26.12.2023 №125/5-10333 (вх. АМК від 28.12.2023 №8-01/15450) надала запитувану АМК інформацію, пояснення та копії підтверджуючих документів.

Відповідно до інформації та копій документів, наданих Компанією, умови договорів, включаючи форму банківської гарантії, прямо не передбачають, що сума гарантії за кожною банківською гарантією має дорівнювати 100% договірної вартості газу за відповідний період поставки, а індивідуальні договори не містять заборони надання покупцем декількох банківських гарантій, однак передбачає, що таке забезпечення виконання покупцем своїх платіжних зобов`язань має бути у розмірі 100% договірної вартості газу за відповідний період поставки.

На виконання умов пункту 8 Індивідуального договору та на підставі заявки Товариства про обсяг природного газу на період поставки жовтень 2021 року (сторонами 20.09.2021 було укладено додаткову угоду №6-10 до Індивідуального договору, згідно з якою договірна вартість природного газу за період поставки жовтень 2021 року складає 2 597 000 000 грн.

Підпунктом 12.1 пункту 12 Індивідуального договору передбачено зобов`язання Товариства (за Індивідуальним договором - покупець) надати Компанії (за Індивідуальним договором - продавець) за 2 банківські дні до початку періоду поставки, зокрема, жовтень 2021 року, забезпечення виконання своїх платіжних зобов`язань за Індивідуальним договором у вигляді безвідкличної безумовної банківської гарантії у сумі, що становить 100% договірної вартості газу за відповідний період поставки, визначеної сторонами у додатковій угоді до Індивідуального договору та закінченням строку такої банківської гарантії не пізніше ніж через 31 день після закінчення терміну оплати.

Відповідно до пункту 12 Індивідуального договору Товариство мало надати Компанії за 2 (два) банківські дні до початку періоду поставки жовтень 2021 року, тобто до 28.09.2021 включно, забезпечення своїх платіжних зобов`язань за цей період поставки у формі безвідкличної безумовної банківської гарантії на суму 2 597 000 000 грн (лист Компанії від 19.12.2023 №125/5-10201 [вх. АМК від 28.12.2023 №8-01/15442]).

Товариство надало такі банківські гарантії:

- від 28.09.2021 №0GO219873/K на суму 300 000 000 грн надану ПАТ «МТБ Банк»;

- від 28.09.2021 №980/21/360 на суму 900 000 000 грн надану АТ «Мегабанк»;

- від 30.09.2021 №0G0219882/K на суму 110 000 000 грн надану ПАТ «МТБ Банк»;

- від 30.09.2021 №202678/104-1 на суму 250 000 000 грн надану AT «Банк Січ».

Тобто, загальна сума безвідкличних безумовних банківських гарантій становить 1 560 000 000 грн, що не відповідає 100% договірної вартості газу за період поставки жовтень 2021 року, про що було повідомлено банки, які надали банківські гарантії, та Товариство.

При цьому, дві банківські гарантії, а саме: банківська гарантія ПАТ «МТБ Банк» від 30.09.2021 №0G0219882/K та банківська гарантія AT «Банк Січ» від 30.09.2021 №202678/104-1 надані Компанії з порушенням строку, визначеного пунктом 12 Індивідуального договору (лист Компанії від 19.12.2023 №125/5-10201 [вх. АМК від 28.12.2023 №8-01/15442]).

Товариство в матеріалах Заяви також повідомило АМК про надання Компанії банківських гарантій від банківських установ: АТ «Мегабанк» на суму 900 млн. грн; ПАТ «МТБ Банк» на суму 300 млн. грн; ПАТ «МТБ Банк» на суму 110 млн. грн та AT «Банк Січ» на суму 250 млн. грн (які в тому числі підтверджуються наданою Компанією інформацією та матеріалами).

Разом з цим, на лист АМК від 04.10.2023 №128-26.13/01-10677е про залишення Заяви без руху, Товариство у відповідь на пункт 3 надало ще одну банківську гарантію АТ «Банк Альянс» від 28.09.2021 №12504-21/1, проте не надало підтвердження про надання зазначеної гарантії Компанії, та не надало копію листа Компанії до зазначеної банківської установи про неприйняття банківської гарантії.

Також Компанія повідомила АМК, що фактично Товариство не надало банківську гарантію AT «Банк Альянс» на суму 1 040 000 000 грн (лист Компанії від 19.12.2023 №125/5-10201 [вх. АМК від 28.12.2023 №8-01/15442]). Компанія також зазначила, що крім вже вказаних банківських гарантій, Товариство пропонувало розглянути можливість забезпечення залишку зобов`язань у сумі 357 000 000 грн шляхом надання у заставу обсягу природного газу у підземному сховищі газу за ціною 33 000 грн за 1 000 куб.м, з посиланням на підпункт 12.2 пункту 12 Індивідуального договору. Відповідне клопотання Товариством надано листом від 28.09.2021 №167-СЛ-1364-0921.

Таким чином, банківські гарантії Товариства не відповідали умовам Індивідуального договору, а саме не забезпечували зобов`язань покупця з оплати 100% договірної вартості газу за період поставки жовтень 2021 року.

Основні засади врегулювання господарських відносин, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, порядки укладання/зміни/розірвання господарських договорів, порядки забезпечення виконання господарських зобов`язань, умови виконання господарських зобов`язань, правові наслідки порушення зобов`язання та підстави для застосування господарських санкцій встановлено, зокрема, Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України.

Водночас розмір, вид, строк та умови надання забезпечення виконання договору встановлено умовами договору, що укладається продавцем та покупцем природного газу.

Тобто, вимоги Компанії визначені в Рамковому договорі та Індивідуальному договорі щодо способів забезпечення виконання платіжних зобов`язань врегульовано нормами господарського, цивільного законодавства та відповідно умовами договорів, укладених Товариством і Компанією.

При цьому, дослідження стану виконання/невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених умовами господарських договорів та, відповідно, встановлення наявності/відсутності підстав для виставлення однією зі сторін укладених договорів вимоги щодо виплати банківської гарантії у вигляді, яка передбачена договором, виходить за межі повноважень АМК.

У той же час, дії суб`єкта господарювання (однієї зі сторін господарського договору), які спрямовані на забезпечення прав та обов`язків, передбачених умовами господарського договору, укладеного на основі вільного волевиявлення сторін, знаходяться поза межами конкурентних взаємовідносин та не можуть бути кваліфікованими, як порушення Закону.

Враховуючи викладене, АМК дійшов висновку, що у вказаних в Заяві діях Компанії відсутні ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Згідно з частиною першою статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Товариством строк для оскарження Рішення не пропущено.

Частиною третьою статті 42 Конституції України встановлено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Згідно пунктами 1 і 3 статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; сприяння розвитку добросовісної конкуренції.

Пунктами 1, 2 і 11 частини першої статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції і є незалежними від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб`єктів господарювання, а також політичних партій та інших об`єднань громадян чи їх органів.

Згідно з частинами першою і другою статті 13 Закону зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається:

1) встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

2) застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об`єктивно виправданих на те причин;

3) обумовлення укладання угод прийняттям суб`єктом господарювання додаткових зобов`язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору;

4) обмеження виробництва, ринків або технічного розвитку, що завдало чи може завдати шкоди іншим суб`єктам господарювання, покупцям, продавцям;

5) часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання;

6) суттєве обмеження конкурентоспроможності інших суб`єктів господарювання на ринку без об`єктивно виправданих на те причин;

7) створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) чи усунення з ринку продавців, покупців, інших суб`єктів господарювання.

Тобто, саме по собі займання монопольного (домінуючого) становища суб`єктом господарювання на ринку не підтверджує його зловживання та не може бути підставою для притягнення до відповідальності.

Частиною першою статті 36 Закону передбачено, що органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за заявами суб`єктів господарювання про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Отже, за результатами розгляду заяви Товариства АМК не було виявлено ознак порушення, з огляду на що відповідна справа розпочата не була, а тому не потребувалося наведення у листі про відмову у розгляді справи аналізу визначення монопольного (домінуючого) становища Компанії на відповідному ринку.

Згідно з пунктом 6 розділу VI Порядку розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням АМК від 19.04.1994 №5 (в редакції розпорядження АМК від 29.06.1998 №169-р; далі - Порядок), у разі невиявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції державний уповноважений, голова територіального відділення вмотивовано відмовляють у розгляді справи, про що орган Комітету видає відповідне вмотивоване розпорядження, яке протягом трьох робочих днів із дня його прийняття надсилається заявнику засобами поштового зв`язку або в електронній формі засобами інформаційно-комунікаційних систем.

З аналізу наведених приписів вбачається, що органи Антимонопольного комітету України мають: першочергово встановити наявність ознак монопольного (домінуючого) становища; за результатом розгляду заяви встановити наявність або відсутність ознак порушення - зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Таким чином, чинне антиконкурентне законодавство не пов`язує початок розгляд справи виключно з фактом зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища.

ВИСНОВКИ

З системного аналізу положень статей 7 і 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», статті 36 Закону та пункту 6 розділу VI Порядку, відмова АМК в розгляді справи, оформлена листом (а не розпорядженням), по своїй суті є рішенням АМК, тобто актом індивідуальної дії, що може бути оскаржений в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 зі справи №910/23000/17 і постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.09.2019 зі справи №910/23375/17.

Дослідивши зібрані АМК докази за результатами розгляду Заяви, судом встановлено, що відповідачем було правомірно відмовлено у розгляді антимонопольної справи, оскільки фактично з Заяви вбачається, що метою її подання є вирішення між сторонами Рамкового договору та Індивідуального договору питання щодо належного/неналежного виконання сторонами умов таких договорів щодо забезпечення їх виконання покупцем і прийняття/неприйняття такого забезпечення продавцем, що виходить за межі повноважень АМК.

З огляду на викладене позовні вимоги Товариства задоволенню не підлягають.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» (вул. Острозьких Князів, буд. 32/2, 18 поверх, прим. 33, м. Київ, 01010; ідентифікаційний код 38863790) до Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 00032767) про визнання недійсним рішення від 15.01.2024 №128-26.13/01-468е та зобов`язання вчинити дії.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» (вул. Острозьких Князів, буд. 32/2, 18 поверх, прим. 33, м. Київ, 01010; ідентифікаційний код 38863790).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.08.2024.

Суддя Оксана Марченко