УХВАЛА

30 серпня 2024 року

м. Київ

cправа № 904/516/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Компанії "Ерісвелл Трейдінг Лімітед"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2023

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2024

у справі за позовом Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

1) Компанії "Содеман Лімітед",

2) Компанії "Тантер Холдінгс Лімітед",

3) Компанії "Ерісвелл Трейдінг Лімітед"

4) Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

5) Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

1. Акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" звернулося до суду з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз", в якому просило суд визнати недійсним, з моменту винесення, рішення Наглядової ради до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз", оформлене протоколом від 13.01.2023 №13/01-2023.

2. Позивач стверджує, що з метою запобігання ризику виникнення надзвичайних ситуацій в енергетичній сфері, розпорядженням Кабінету Міністрів України прийнято рішення щодо передачі в управління позивачу активів, на які ухвалою суду накладено арешт. Враховуючи наявне судове рішення та розпорядження Кабінету Міністрів України, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та Акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" уклали договір управління активами. Незважаючи на передачу позивачу в управління активів відповідача, члени наглядової ради відповідача, повноваження яких припинилися, провели власне засідання, за результатами якого складений оскаржуваний протокол, який за твердженням позивача, порушує його права.

3. Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 16.11.2023, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2024, позов задовольнив.

4. 19.08.2024 Компанія "Ерісвелл Трейдінг Лімітед" через систему Електронний суд звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2024, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

5. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

6. Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

7. Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

8. Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

9. У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).

10. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

11. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

12. Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

13. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

14. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкову умову для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

15. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

16. Скаржник зазначив, що підставами касаційного оскарження є пункти 1, 3 ч.2 ст.287 ГПК.

17. Разом з тим, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену п.1 ч.2 ст.287 ГПК, скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не обґрунтували, в чому полягає порушення прав позивача оскаржуваним рішенням Наглядової Ради АТ "Дніпрогаз", незважаючи на те, що така обставина перш за все підлягає обов`язковому з`ясуванню судом у кожному судовому спорі.

18. Скаржник вказує, що висновки судів попередніх інстанцій (будь-яке рішення, прийняте органами акціонерного товариства, так чи інакше стосується інтересу акціонера, який може бути прямим, опосередкованим чи потенційним. Кожний акціонер має (чи принаймні повинен мати, діючи добросовісно) інтерес у тому, щоб органи управління діяли відповідно до закону. Це так званий інтерес "всіх та кожного" у легітимності прийнятих рішень, який поряд з цим має абстрактний та загальний характер. З огляду на функції наглядової ради, визначені у ст.69 Закону "Про акціонерні товариства", акціонер має безсумнівно законний інтерес в обранні як членів наглядової ради, так і членів правління) суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 29.11.2022 у справі №910/2606/21.

19. Однак, скаржник не зазначає чітко норми права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), які суди попередніх інстанцій неправильно застосували в оскаржуваних судових рішеннях та не обґрунтовує подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

20. У розділі 2 касаційної скарги скаржник наводить обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої п.3 ч.2 ст.287 ГПК.

21. Так, у підрозділі "І" роз.2 касаційної скарги скаржник вказує, що при вирішенні питання щодо законності/незаконності зміни складу наглядової ради суд апеляційної інстанції застосував норми Положення про проведення депозитарної діяльності, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 №735 всупереч нормам Цивільного кодексу України та Закону "Про депозитарну систему України", втім висновок Верховного Суду щодо співвідношення цих норм відсутній.

22. Однак, у підрозділі "ІІ" роз.2 касаційної скарги скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми Закону "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", зокрема, посилання суду лише на те, що договір управління був укладений у порядку ст.21-1 цього Закону не спростовує доводів скаржника щодо необхідності застосування норм Закону "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", оскільки ст.21-1 стосується особливостей обрання управителя, але не містить особливостей укладення договору управління арештованими активами з таким управителем. Також не погоджується з позицією суду про те, що укладення договору №11/2022 від 05.07.2022 здійснене на підставі виконання ухвал Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2022 та 24.05.2022.

23. У підрозділі "ІІІ" роз.2 касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції не взяли до уваги те, що заява про визнання позову суперечить інтересам акціонера Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" Компанії Ерісвелл Трейдінг Лімітед, про що наголошувалося в судовому засіданні.

24. У підрозділі "IV" роз.2 касаційної скарги скаржник вказує, що наявність судової справи №921/600/22 не звільняє суд від обов`язку здійснити перевірку обґрунтованості твердження учасника справи про нікчемність укладеного правочину; договір управління майном від 05.07.2022 є нікчемним з огляду на те, що укладений без участі (посередництва) інвестиційної фірми.

25. Втім, доводи скаржника, викладені у підрозділах "ІІ-IV" роз.2 касаційної скарги, не обґрунтовані жодною підставою касаційного оскарження, скаржник не посилається в них ані на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права, ані на застосування судами попередніх інстанцій норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

26. У зв`язку із зазначеним, скаржнику необхідно уточнити підстави касаційного оскарження, врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування, які описані, зокрема, у пунктах 9-15 цієї ухвали

27. Також, відповідно до п.2 ч.4 ст.290 ГПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

28. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом "Про судовий збір".

29. Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

30. Ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

31. За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону "Про судовий збір").

32. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

33. Враховуючи вимоги касаційної скарги, скаржник при її подачі повинен був сплатити судовий збір у розмірі 4 294,40 грн (2 684 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023) х 1 вимога немайнового характеру х 200% х 0,8).

34. Оскільки скаржник не надав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, то касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених п.2 ч.4 ст.290 ГПК.

35. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.

36. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

37. З огляду на залишення касаційної скарги без руху, клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги залишається без розгляду до усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, статей 4 Закону "Про судовий збір", Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Компанії "Ерісвелл Трейдінг Лімітед" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2024 у справі №904/516/23 залишити без руху.

2. Надати Компанії "Ерісвелл Трейдінг Лімітед" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Компанії "Ерісвелл Трейдінг Лімітед", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Cуддя О. Кібенко