РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.08.2024Справа № 910/3863/24

За позовомОСОБА_1
до1) Приватного акціонерного товариства "АЙБОКС БАНК" 2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Ракітін С.П.; Дюжев І.О.;

від відповідача-1: Мороз С.А.;

від відповідача-2: Шевченко Ю.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/3863/24 за позовом ОСОБА_1 (далі також - Позивач, ОСОБА_1 ) до Приватного акціонерного товариства "АЙБОКС БАНК" (далі також - Відповідач-1, ПрАТ "АЙБОКС БАНК") та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - Відповідач-2, Фонд) відповідно до якого Позивач просить:

- Визнати неправомірною бездіяльність відповідачів, АТ "АЙБОКС БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "АЙБОКС БАНК" Паламарчука Віталія Віталійовича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, з вжиття заходів з пошуку, виявлення та повернення на користь АТ "АЙБОКС БАНК" грошових коштів, донарахованих за податковим повідомленням-рішенням № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р. в сумі 5 325 246 666,41 грн. податку на доходи фізичних осіб, та за податковим повідомленням-рішенням № 1802/ Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р. в сумі 443 770 555,53 грн. військового збору, а всього на загальну суму 5 769 017 221,94 грн., безпідставно збережених за рахунок АТ "АЙБОКС БАНК" платниками податків - фізичними особами, визначеними згідно з Актом Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків № 1621/Ж5/31-00-07-03-01-15/21570492 від 21.07.2023 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки АТ "АЙБОКС БАНК" та додатками.

- Зобов`язати відповідачів: АТ "АЙБОКС БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "АЙБОКС БАНК" Паламарчука Віталія Віталійовича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб - включити суми грошових коштів, донарахованих за податковим повідомленням-рішенням № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р. в сумі 5 325 246 666,41 грн. податку на доходи фізичних осіб, та за податковим повідомленням-рішенням № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р. в сумі 443 770 555,53 грн. військового збору, а всього на загальну суму 5 769 017 221,94 грн., безпідставно збережених за рахунок АТ "АЙБОКС БАНК" платниками податків - фізичними особами, визначеними згідно з Актом Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків № 1621/Ж5/31-00-07-03-01-15/21570492 від 21.07.2023 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки АТ "АЙБОКС БАНК" з додатками, до складу поточної дебіторської заборгованості АТ "АЙБОКС БАНК" і відобразити їх на балансі банку.

- Зобов`язати відповідачів: АТ "АЙБОКС БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "АЙБОКС БАНК" Паламарчука Віталія Віталійовича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб - вчинити дії щодо пошуку, виявлення та повернення на користь АТ "АЙБОКС БАНК" грошових коштів, донарахованих за податковим повідомленням-рішенням №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р. в сумі 5 325 246 666,41 грн. податку на доходи фізичних осіб, та за податковим повідомленням-рішенням № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р. в сумі 443 770 555,53 грн. військового збору, а всього на загальну суму 5 769 017 221,94 грн.

Відповідно до ухвали суду від 05.04.2024 відкрито провадження у справі № 910/3863/24, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.05.2024.

24.04.2024 Відповідачем-1 подано відзив на позов, а 25.04.2024 відзив надав і Відповідач-2.

Від Позивача 06.05.2024 надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 23.05.2024 відкладено підготовче засідання на 06.06.2024, задоволено клопотання Позивача про витребування доказів та зобов`язано Відповідачів надати витребувані відомості в строк до 03.06.2024.

03.06.2024 Відповідач-1 надав документи на виконання ухвали суду.

06.06.2024 витребувані документи надав й Відповідач-2.

Представник Позивача безпосередньо в підготовчому засіданні 06.06.2024 надав усні пояснення та усно просив витребувати докази у Відповідача-1.

Суд звернув увагу Позивача на те, що відповідно до ч. 2 ст. 169 Господарського процесуального кодексу України, заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Судове засідання відкладено на 04.07.2024.

01.07.2024 від Позивача надійшли письмові пояснення відповідно до яких він повідомляє, що усне клопотання про повторне витребування тих самих документів у повному обсязі, заявлене у судовому засіданні 06.06.2024 не підтримує та просить його залишити без розгляду.

Представники сторін безпосередньо в підготовчому засіданні надали усні пояснення по справі.

Суд залишив без розгляду усне клопотання Позивача про повторне витребування доказів.

Ухвалою суду від 04.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/3863/24 призначено на 15.08.2024.

Представники Позивача безпосередньо в судовому засіданні 15.08.2024 наполягали на задоволенні заявленого позову, а представники Відповідачів проти позовних вимог заперечили в повному обсязі.

Суд закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, провів судові дебати.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 15.08.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Правлінням Національного банку України ухвалено Рішення від 07 березня 2023 року № 89-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АЙБОКС БАНК".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 07.03.2023 № 277 "Про початок процедури ліквідації АТ "АЙБОКС БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким Фондом розпочато процедуру ліквідації Банку терміном на 3 роки з 08 березня 2023 року до 07 березня 2026 року включно.

Відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.05.2023 року № 531 "Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АЙБОКС БАНК" уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку з 05 травня 2023 року призначено провідного професіонала з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Паламарчука Віталія Віталійовича.

Центральним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків було проведено податкову перевірку діяльності АТ "АЙБОКС БАНК", за результатами якої складено Акт №1621/Ж5/31-00-07-03-01-15/21570492 від 21.07.2023 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки АТ "АЙБОКС БАНК" (), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2021 по 31.12.2022".

На підставі Акту перевірки Державною податковою службою України було прийнято податкове повідомлення-рішення №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р., яким ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "АЙБОКС БАНК" збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів з податку на доходи фізичних осіб на суму 6 656 558 333,01 грн., та податкове повідомлення-рішення №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р., яким ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "АЙБОКС БАНК" збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів з військового збору на суму 554 713 194,41 грн.

Судом встановлено, що 06.11.2023 виконавчою дирекцією Фонду гарантування ухвалено рішення № 1419 «Про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «АЙБОКС БАНК», яким затверджені зміни №11 до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «АЙБОКС БАНК».

05.12.2023 виконавчою дирекцією Фонду гарантування ухвалено рішення № 1553 «Про задоволення вимог восьмої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «АЙБОКС БАНК», відповідно до якого погоджено збільшення розміру часткового задоволення вимог кредитора восьмої черги ДПС України на суму 550 000 000, 00 грн. шляхом перерахування кредиторських вимог в безготівковій формі.

Спір у вказаній справі виник щодо наявності або відсутності підстав для зобов`язання відповідачів включити суми грошових коштів, донарахованих за податковим повідомленням-рішенням № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р. в сумі 5 325 246 666,41 грн. податку на доходи фізичних осіб, та за податковим повідомленням-рішенням № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р. в сумі 443 770 555,53 грн. військового збору до складу поточної дебіторської заборгованості АТ "АЙБОКС БАНК", відобразити їх на балансі банку та вчинити дії щодо пошуку, виявлення та повернення на користь АТ "АЙБОКС БАНК" грошових коштів, донарахованих за податковим повідомленням-рішенням № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р. та податковим повідомленням-рішенням № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р.

Позивач є акціонером АТ "АЙБОКС БАНК" та власником акцій розміром 73,927897% статутного капіталу АТ "АЙБОКС БАНК".

Позивач, будучи акціонером Банку, має майновий інтерес, який полягає у збереженні активів Банку та забезпеченні можливості у майбутньому реалізувати своє право на отримання активів, що залишились у Банку після задоволення законних вимог кредиторів у визначеному порядку, що передбачено п. 6 ч. 3 ст. 96 - 1 Цивільного кодексу України, п.1 та п. 2 розділу ІХ Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2017 № 3711.

Також законний інтерес Позивача полягає в недопущенні безпідставного настання майнової відповідальності акціонера Банку в порядку ч. 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

На обґрунтування заявленого позову Позивач наголошує, що наведені у податкових повідомленнях рішеннях зобов`язання зі сплати ПДФО та військового збору Банк зобов`язаний був сплатити від імені та за рахунок фізичних осіб з доходів таких осіб, а не за рахунок власних коштів, у зв`язку з чим, фізичні особи отримали вигоду (збагатилися без належної правової підстави) за рахунок Банку на суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5 325 246 666,41 грн. та військового збору у розмірі 443 770 555,53 грн.

Також Позивач зазначає, що Відповідачі зобов`язані здійснити дії з пошуку, виявлення та повернення маи?на банку, що перебуває у третіх осіб, у тому числі - стягнути в судовому порядку у разі необхідності суми податків та зборів, донарахованих Банку, з усіх фізичних осіб в усіх транзакціях, у яких Банк був визнаний податковим агентом згідно з Актом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП №1621/Ж5/31-00-07-03-01-15/21570492 від 21.07.2023, однак, Відповідачі не вжили жодних заходів з пошуку, виявлення, повернення маи?на у вигляді грошових коштів банку, безпідставно перерахованих та збережених за рахунок АТ "АЙБОКС БАНК" платниками податків - фізичними особами.

Відповідач-1 проти заявленого позову заперечував, оскільки вважає його безпідставним та необґрунтованим, такими, що не відповідає обставинам справи та приписам законодавства, оскільки, за твердженням Відповідача-1, жодною нормою ПКУ чи іншого нормативно-правового акту не визначено права чи обов`язку податкового агента пред`явити вимоги до особи, якій було виплачено дохід у грошовій формі щодо повернення раніше сплаченої суми податку. Відповідач-1 вважає, що вимоги Позивача щодо включення сум грошових коштів, донарахованих за податковим повідомленням рішенням №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р. в сумі 5 325 246 666,41 грн. податку на доходи фізичних осіб, та за податковим повідомленням-рішенням №1802/ Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 р. в сумі 443 770 555,53 грн. військового збору, а всього на загальну суму 5 769 017 221,94 грн. до складу поточної дебіторської заборгованості АТ "АЙБОКС БАНК", а також пов`язані з цими вимоги про вчинення дій щодо пошуку, виявлення та повернення на користь АТ "АЙБОКС БАНК" грошових коштів, донарахованих за цими податковими повідомленнями рішеннями є безпідставними.

Відповідач-2 заперечував проти заявленого позову та посилаючись на пп. 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 ПК України зазначає, що відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід. Відповідач-2 у відповіді на позов також зазначив, що на сьогодні триває ліквідаційна процедура, наразі права чи інтереси позивача з цієї підстави не є порушеними і заявлення будь-яких позовів з цієї підстави є, передчасним.

У відповіді на відзив Позивач вказав, що банком під час процедури ліквідації у контексті Податкового кодексу України було безпідставно надано додаткове благо фізичним особам - платникам ПДФО та військового збору, сплачених за рахунок коштів банку, з часу такої сплати, що призвело до безоплатного відчуження активів банку, та їх зменшення у зв`язку з перерахуванням коштів таким особам у більшому розмірі, без утримання податку. Суми не утриманих у складі доходу грошових коштів Позивач вважає боргом одержувача доходів перед банком.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.05.2024 року, судом у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб витребувано належним чином завірені копії наступних документів:

1) Зміни № 11 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПрАТ "АЙБОКС БАНК", затверджені рішенням № 1419 від 06.11.2023р.

2) Протокол засідання виконавчої дирекції Фонду від 06.11.2023 р. № 128/23 (щодо затвердження змін № 11 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПрАТ "АЙБОКС БАНК").

3) Протокол засідання виконавчої дирекції Фонду від 05.12.2023р. № 141/23 (щодо задоволення вимог восьмої черги).

4) Листи, пояснення та клопотання Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Айбокс Банк» про внесення змін № 11 до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «АЙБОКС БАНК».

5) Копія документів, на підставі яких Фондом було прийнято рішення № 1419 від 06.11.2023р. (Копію заяв кредиторів, копію документів, що підтверджують обґрунтування підстав для внесення змін, супровідні листи).

На виконання зазначеної ухвали Господарського суду м. Києва від 23.05.2024 року, Відповідач-2 надав суду наступні документи:

1. Копію змін № 11 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПрАТ "АЙБОКС БАНК", затверджені рішенням № 1419 від 06.11.2023р.

2. Копію виписки з протоколу засідання виконавчої дирекції Фонду від 06.11.2023 р. № 128/23 (щодо затвердження змін № 11 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПрАТ "АЙБОКС БАНК").

3. Копію виписки з протоколу засідання виконавчої дирекції Фонду від 05.12.2023р. № 141/23 (щодо задоволення вимог восьмої черги).

4. Копію клопотання Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Айбокс Банк» про внесення змін № 11 до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «АЙБОКС БАНК» від 02.11.2023р. з поясненнями.

5. Копію заяви ДПС України від 15.09.2023р.

6. Копію рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 04.10.2023р.

7. Копію податкового повідомлення-рішення № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023р. з додатком.

8. Копію податкового повідомлення-рішення № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023р. з додатком.

9. Копію податкового повідомлення-рішення № 2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023р. з додатком.

Крім того, ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.05.2024 витребувано у Приватного акціонерного товариства «АЙБОКС БАНК» належним чином завірені копії наступних документів:

1) Податковий розрахунок 1ДФ за 4 квартал 2023 р. з додатками 1-6.

2) Реєстр договорів контрагентів, за якими банк виступив податковим агентом.

На виконання вказаної ухвали суду АТ «АЙБОКС БАНК» надав податковий розрахунок 1ДФ за 4 квартал 2023 р. з додатками 1-6. Крім того, Банк у своїх поясненнях надав реєстр договорів, укладених з юридичними особами, та зазначив, що не має можливості надати реєстр договорів контрагентів, за якими банк виступив податковим агентом, оскільки перелік фізичних осіб, щодо яких банк мав виконати функції податкового агента у банка відсутній. Банк пояснив, між Банком та фізичними особами - отримувачами платежів, існували виключно розрахункові відносини, а Банк не надавав таким фізичним особам жодних послуг, які б були правовою підставою для нарахування та виплати останнім з боку Банку доходів, які є об`єктом оподаткування податками та обов`язковими зборами.

У поясненнях від 01.07.2024, в контексті долучених Відповідачами документів, Позивач зазначив, що ані банком, ані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не надано жодного переконливого доказу належного виконання вимог законодавства щодо обліку сум, перерахованих фізичним особам у більшому розмірі, а також звернення до процесінгового центру з метою ідентифікації одержувачів. Банк сплатив 550 млн. податків, нарахованих як податковому агенту, не зважаючи на невизначення переліку фізичних осіб, щодо яких Банк мав виконати функції податкового агента, не вживаючи жодних заходів щодо пошуку та виявлення таких осіб. Банк вжив заходів для сплати податків як податковий агент за невизначених фізичних осіб, не включивши їх до переліку дебіторів Банку, що порушує норми пп. 14.1.180 п.14.1. ст. 14, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

За умовами частини 2 статті 6 Закону України "Про банки і банківську діяльність" особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, не має на меті отримання прибутку і не відповідає за зобов`язаннями банків. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні (частина 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Статтею 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Згідно з пунктами 1, 8 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку.

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження:

1) здійснює повноваження органів управління банку;

2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України;

5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю;

6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх. Цей пункт не застосовується до правочинів, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону;

7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов`язковому зберіганню;

8) здійснює повноваження, визначені частиною другою статті 37 та статтею 38 цього Закону;

9) здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом;

10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов`язань перед банком).

Фонд може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку. Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд чітко визначає межі повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2017 № 3711 затверджено Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються (далі - Положення №3711).

Згідно рішення засідання виконавчої дирекції Фонду від 06.11.2023 р. № 128/23 затверджено зміни № 11 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПрАТ "АЙБОКС БАНК"), після внесених змін загальна сума акцептованих вимог кредиторів збільшується на 7 234 644 571,17 грн. та становить 8 075 512 000,15 грн.

В даному рішення зазначено, що уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ «АЙБОКС БАНК» звернулася до виконавчої дирекції Фонду з клопотанням про внесення наступних змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів: збільшення 8-ї черги: на 7 234 644 571,17 грн. на підставі податкових рішень - повідомлень №2233/Ж10/31- 00-07-03-61-20 від 06.10.2023, № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, № 1802/Ж10/31- 00-07-03-01-20 від 23.08.2023, Банком запропоновано внести вищевказані зміни про збільшення акцептованих вимог кредиторів 8-ї черги.

В рішенні засідання виконавчої дирекції Фонду від 06.11.2023 р. № 128/23 вказано, що відповідно до підпункту 11 пункту 1 розділу VII Положення №3711 підставами для внесення до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів змін, які підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду, є, зокрема, пред`явлення кредиторських вимог контролюючими органами за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів, що виникли під час проведення ліквідації банку. Відповідно до підпункту 2 пункту 2 розділу III Положення №3711 вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів, що виникли під час проведення ліквідації (в межах ліквідаційної процедури) відносяться до сьомої черги; до восьмої черги відносяться вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів, що виникли до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Банк звернувся з клопотанням про внесення змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «АЙБОКС БАНК» (далі - Реєстр кредиторів) та запропонував збільшити суму акцептованих кредиторських вимог Державної податкової служби (код за ) за 8 чергою на підставі результатів податкової перевірки (Банком отримані податкові повідомлення-рішення про донарахування сум податків і зборів, а також штрафів № 1801 /Ж10/31 -00-07-03-01 -20 від 23.08.2023, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/ Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 на загальну суму 7 234 644 571,17 грн.

Порядок оскарження рішень контролюючих органів врегульовано статтею 56 Податкового кодексу України, згідно якої рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного від 15 березня 2024 року по справі № 320/5602/24 відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків щодо винесення ППР від 23.08.2023р. №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 (збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО на суму 6 656 558 333,01 грн.), від 23.08.2023р. №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 (збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів з військового збору на суму 554 713 194,41 грн.), від 06.10.2023р. №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 (збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 23 373 043,75 грн.), а також про визнання таких ППР протиправними та їх скасування. Рішення в даній справі не прийняте.

З урахування вищевикладеного, позовні вимоги щодо визнання неправомірною бездіяльності відповідачів з вжиття заходів з пошуку, виявлення та повернення на користь АТ "АЙБОКС БАНК" грошових коштів, донарахованих за вищевказаними податковим повідомленням-рішенням з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, щодо зобов`язання відповідачів включити визначені в позовних вимогам суми грошових коштів, донарахованих за вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору, до складу поточної дебіторської заборгованості АТ "АЙБОКС БАНК" і відобразити їх на балансі банку, та вчинення дій щодо пошуку, виявлення та повернення на користь АТ "АЙБОКС БАНК" вищевказаних грошових коштів, є передчасними та не підлягають задоволенню, так як податкові повідомлення-рішення, на яких ґрунтуються донараховані податкові зобов`язання, у зв`язку із якими заявлені позовні вимоги, оскаржуються в судовому порядку, судове рішення у даній справі щодо їх оскарження не прийняте судом.

Порядок сплати податку на доходи фізичних осіб врегульовано розділом IV Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку зокрема є податкові агенти.

Підпунктом 1.4. пункту 16-1. Підрозділу 10. Інші перехідні положення Податкового кодексу України визначено, що нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV Податкового кодексу України, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідно до пункту 168.1.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Податкового кодексу України.

Пунктом 168.1.2 ст. 168 Податкового кодексу України визначено, що податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 Податкового кодексу України.

Підпункт 14.1.180 п.14.1 ст. 14 ПК України визначає, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Таким чином, Податковий кодекс України передбачає сплату податку шляхом утримання податку з джерела виплати, яким виступає особа, що нараховує (виплачує, надає) платникові податків дохід або кошти.

З наявних у матеріалах справи фактичних даних та документів, наданих Банком, вбачається, що Банк при здійсненні операцій з перерахування коштів на користь фізичних осіб діяв за замовленням та на виконання умов договорів, укладених з юридичними особами- контрагентами Банка.

Зокрема, Відповідачем-1 було надано реєстр договорів з контрагентами щодо приймання та зарахування платежів на користь клієнтів-юридичних осіб.

Згідно з поясненнями Відповідача-1 відповідно до умов Договору щодо надання послуги Інтернет-еквайрингу Банк за комісійну винагороду здійснював Еквайринг платежів, обробку документів і перерахування коштів на рахунки Партнера за Операціями, які були проведені за допомогою ЕПЗ з використанням Системи на Сайті.

Відповідно до п.3.1.4. Договору Банк зобов`язався здійснювати, у строк, що не може перевищувати трьох банківських днів переказ грошових коштів на користь Партнера на суму всіх операцій, що здійснюються з використанням ЕПЗ їх держателями за допомогою Системи, за вирахуванням комісійної винагороди Банку, що утримується Банком як належна плата за надані послуги згідно з Додатком №1 до цього Договору, а також за вирахуванням сум у випадках, визначених умовами цього Договору, наступного банківського дня після здійснення Операції.

Відповідно до п.9.1. договору про приймання платежів Оператор доручав, а Банк зобов`язувався здійснювати прийняття Платежів через ППП та їх переказ на користь Оператора відповідно до процедури взаємодії Банка та Оператора, передбаченої в Описі Технічної Взаємодії (ОТВ) Оператора.

Згідно з п. 9.3. договору інформаційний і технологічний супровід приймання Платежів за Договором здійснювався за допомогою ІС в порядку, що зазначений в ОТВ Оператора.

Відповідно до Заяви-договору про приймання платежів для подальшого зарахування на рахунок Отримувача Клієнт замовляв та оплачував, а Банк надавав Клієнту послуги щодо переказу коштів у національній валюті за дорученням Клієнта з метою їх зарахування на поточні рахунки отримувача (операції ACCOUNT2CARD).

Пунктом 3.1.1. умов надання послуги щодо приймання платежів для подальшого зарахування на рахунок отримувача (операції ACCOUNT2CARD) (Додаток № 8 до Договору про комплексне банківське обслуговування, що є невід`ємною частиною Договору на комплексне банківське обслуговування) передбачено, що Клієнт зобов`язався дотримуватися умов Заяви-договору та положень цього Додатку, в тому числі щодо безпеки платежів, виконувати вимоги, що містяться в інструктивних матеріалах, наданих Клієнту Банком, щодо Заяви-договору.

Відповідно до п.3.1.2. Додатку Клієнт зобов`язався зберігати в таємниці інформацію щодо технології проведення Платежів та забезпечити захист та нерозголошення такої інформації без згоди Банку. Забезпечити використання цієї інформації виключно Клієнтом/працівниками Клієнта, яким вона необхідна для виконання своїх службових/посадових обов`язків та за умови надання таким Клієнтом/ працівниками Клієнта зобов`язань про захист та нерозголошення такої інформації.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується Банком, між Банком та фізичними особами - отримувачами платежів, у зв`язку із якими нараховані податок на доходи фізичних осіб та військовий збір та заявлені позовні вимоги, існували виключно розрахункові відносини, Банк не надавав таким фізичним особам послуг, які б були правовою підставою для нарахування та виплати фізичним особам з боку Банку доходів, які є об`єктом оподаткування податками та обов`язковими зборами.

В акті перевірки, що був підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень не зазначено переліку фізичних осіб, щодо яких Банк мав виконати функції податкового агента.

Судом у цій справі встановлено, що перераховуючи платежі, у зв`язку із якими нараховані податок на доходи фізичних осіб та військовий збір та заявлені позовні вимоги, Банк діяв на підставі договорів щодо приймання та зарахування платежів на користь клієнтів - юридичних осіб, реєстр договорів контрагентів, за яким Банк виступав податковим агентом, у Банку відсутній.

Згідно укладених договорів із юридичними особами - клієнтами Банку, Банк не здійснював від свого імені та у власних інтересах виплати оподатковуваних доходів на користь фізичних осіб, щодо яких нараховані податок на доходи фізичних осіб та військовий збір та заявлені позовні вимоги, Банк виконував виключно розрахункову діяльність та не виконував функцій податкового агента.

Згідно наявного в матеріалах справи висновку експерта за результатами проведення економічної експертизи від 26.10.2023р. №3424, за висновками експерта, наведеними в пунктах 2 та 3 розділу 3 заниження АТ «Айбокс Банк» за 2021-2022 роки податку на доходи фізичних осіб та військового збору від невиконання функцій податкового агента документально не підтверджується.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача до Банку та Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 року в справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, пункт 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, пункт 30, від 27.09.2001 року).

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників справи не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "АЙБОКС БАНК" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.08.2024 року.

Суддя Ю.О.Підченко