ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2024 р. Справа№ 911/3980/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Козир Т.П.

Мальченко А.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

За участю представників сторін

від позивача - Шемаєв В.В.,

від відповідача - Сосунов Є.В.,

від третьої особи - не з`явились,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 (повний текст рішення складено 27.05.2024)

у справі № 911/3980/23 (суддя Літвінова М.Є.)

За позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 261 793,25 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 261 793,25 грн., з яких: 61 727,81 грн. пені, 50 735,18 грн. 3% річних та 149 330,26 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії № 0099-01021 від 03.04.2019 року в частині дотримання строків оплати вартості небалансів електричної енергії за період березня 2022 року та листопада 2022 року, у зв`язку з чим відповідачу нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.01.2024 року матеріали справи передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

14.03.2024 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, у якій він просив стягнути з відповідача 723 087, 22 грн., з яких: 207 975, 80 грн. пені, 170 939, 00 грн. 3% річних та 344 172, 42 грн. інфляційних втрат.

Водночас, заява ПрАТ "Харківенергозбут", подана 14.03.2024 року, прийнята судом першої інстанції до розгляду саме, як заява про збільшення позовних вимог та подальший розгляд даної справи здійснювався з урахуванням вимог останньої.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 року позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" 170 939 грн. 00 коп. 3% річних, 344 172 грн. 42 коп. інфляційних втрат, 185 182 грн. 97 коп. пені, а також 8 403 грн. 52 коп. витрат по сплаті судового збору. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи п. 7.7.4 Правил ринку, оплата платіжного документа повинна бути здійснена у строк протягом чотирьох робочих днів саме з дати направлення рахунків АР у Системі, позаяк ані Правилами, ані умовами договору іншого порядку та способу направлення рахунків не передбачено. Отже, перевіривши виконаний позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, місцевий господарський суд зазначив, що він здійснений відповідно до приписів чинного законодавства з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.07.2019 року у справі № 905/306/18 та від 24.09.2020 року у справі № 915/2095/19, є арифметично правильним, а тому вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у загальній сумі 344 172,42 грн. і 3% річних у загальній сумі 170 939,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 господарського кодексу України щодо кінцевої дати періоду, протягом якого у позивача наявне право на її нарахування, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даної вимоги на загальну суму 185 182, 97 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суду першої інстанції не надані докази виставлення рахунків у системі Управління ринком (у вигляді скрін - шотів з особистого кабінету учасника ринку), де кожен учасник згідно вимог Закону та Договору повинен оплачувати виставлені рахунки за надані послуги через цю систему. Крім того скаржник зазначає, що беручи до уваги, що ОСП не є гарантом і не несе відповідальність за порушення іншими учасниками балансуючого ринку своїх фінансових зобов`язань перед ОСП, враховуючи вжиття ОСП усіх можливих заходів щодо належного виконання зобов`язань з оплати небалансів електричної енергії, НЕК «Укренерго» є невинуватою особою в розумінні ст. 614 Цивільного кодексу України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2024 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Козир Т.П., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 року, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №911/3980/23.

27.06.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №911/3980/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 року у справі №911/3980/23, розгляд справи призначено на 28.08.2024 року.

08.07.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", позивача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2024 року клопотання Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

29.07.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", відповідача у справі, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2024 року клопотання Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

В судовому засіданні 28.08.2024 року представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є оператором системи передачі (ОСП) - юридичною особою, відповідальною за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії, на якого, зокрема, покладені функції адміністратора розрахунків (АР) - юридичної особи, яка забезпечує організацію проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг.

ПрАТ "Харківенергозбут" було направлено відповідачу заяву про приєднання до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

Відповідач повідомленням за вих. № 01/12447 від 05.04.2019 року підтвердив приєднання позивача до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії та долучення до реєстру учасників ринку (ідентифікатор договору № 099-01021 від 03.04.2019 року).

Таким чином, між сторонами укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії № 099-01021 від 03.04.2019 року.

Умови вказаного договору № 099-01021 були затверджені відповідачем наказом від 03.04.2019 року № 204 "Про затвердження умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії" із подальшими змінами в редакції відповідних наказів НЕК "Укренерго", копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно з п. 1.1 договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови урегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання у розумінні ст.634 ЦК України, умови якого мають бути прийняті Стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого Договору в цілому.

На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ (п. 1.2 договору).

За цим договором СВБ урегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи (п.1.3 договору).

ОСП урегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 307 (п. 1.4 договору).

Відповідно до п. 1.5 договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

Вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього Договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством (п. 2.1 договору).

Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку (п. 2.2 договору).

При невиконанні або неналежному виконанні умов цього Договору Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором, Правилами ринку, Кодексом системи передачі, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 309, Законом та чинним законодавством України (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.4 договору СВБ має право, зокрема, отримувати плату за електричну енергію, продану ОСП за результатом врегулювання небалансів на ринку електричної енергії та за результатом інших платежів, передбачених Правилами ринку. Тоді як у силу п. 3.3 договору ОСП зобов`язаний, зокрема, проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня.

Пунктами 5.1, 5.6 договору передбачено, що виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору. Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

Спір у даній справі на думку позивача виник у зв`язку з тим, що АР (відповідач) у системі розрахунків за небаланси електричної енергії, що є частиною системи управління ринком, сформував і розмістив платіжні документи щодо обсягу та вартості небалансів електричної енергії за період з 11.03.2022 року по 20.03.2022 року на суму 624 567, 19 грн., за період з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року на суму 11 665 961, 94 грн., за період з 21.11.2022 року по 22.11.2022 року на суму 1 012 972, 91 грн., за період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року на суму 5 412 487, 74 грн. та за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року на суму 32 526 793, 45 грн., котрі у встановлений строк мали бути сплачені відповідачем, як ОСП, на користь позивача, як СВБ. Додатково вказані рахунки надсилались позивачем відповідачу для оплати електронною поштою.

Водночас, на виконання умов договору відповідачем було здійснено оплату рахунків за період з 11.03.2022 року по 20.03.2022 року, за період з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року та за період з 21.11.2022 року по 22.11.2022 року у повному обсязі, однак, така оплата здійснювалася частинами і несвоєчасно, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Тоді як рахунки за період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року на суму 5 412 487,74 грн. і за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року на суму 32 526 793,45 грн. відповідач взагалі не оплатив.

Отже, у зв`язку з несвоєчасним виконанням/невиконанням відповідачем обов`язку щодо оплати вартості небалансів відповідно до виставлених рахунків позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у загальній сумі 207 975,80 грн., 3% річних у розмірі 170 939,00 грн та інфляційні втрати у загальній сумі 344 172,42 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначав про те, що неповна та несвоєчасна сплата коштів учасниками балансуючого ринку на рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання, перешкоджає своєчасному та повному розрахунку з позивачем. З огляду на наведене, відповідач також стверджував про відсутність його вини у несвоєчасному виконанні зобов`язань перед позивачем. При цьому, відповідач зазначав, що позивач не надав підтверджень отримання відповідачем надісланих йому рахунків. Також з урахуванням того, що належні до сплати позивачеві грошові кошти знаходилися на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання та через "особливий порядок розрахунків" визначений ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" відповідач вважає, що відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи з підстав та предмету позову, в даному спорі необхідно встановити наявність обставин прострочення Приватним акціонерним товариством "НАК "Укренерго" оплати відповідних платежів.

За змістом ч. 1 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок.

Відповідно до п. 55 ч. 1 ст. 1 цього Закону оператором системи передачі є юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Приватне акціонерне товариство "НЕК "Укренерго" є оператором системи передачі, та на нього покладено функції адміністратора розрахунків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, умовами п. 3.3 договору сторони погодили, що ОСП зобов`язаний проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку.

У силу п. 5.1 договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього Договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 5.6 договору подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

Пунктом 1.1.2 Правил ринку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами.

У пункті 1.1.4 Правил ринку викладено значення скорочень, що застосовуються в цих Правилах, зокрема: АР - адміністратор розрахунків; СВБ - сторона, відповідальна за баланс; ОСП - оператор системи передачі.

Відповідно до п. 1.11.1 Правил ринку за допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів.

Система управління ринком забезпечує: 1) прогнозування загального навантаження; 2) проведення аукціонів на придбання ДП; 3) повідомлення результатів аукціонів на ДП; 4) адміністрування графіків виробництва/споживання; 5) подання пропозицій на балансуючу електричну енергію; 6) проведення розрахунків за небаланси електричної енергії; 7) видачу ОСП команд з балансування в режимі реального часу ППБ; 8) проведення розрахунків на ринку (виконання всіх розрахункових процесів), включаючи адміністрування остаточних позицій СВБ та розрахунку розмірів дебетів/кредитів рахунків учасників ринку; 9) обмін інформацією з учасниками ринку і функціонування необхідних баз даних; 10) ведення реєстрів учасників ринку з можливістю зазначення відповідних ролей; 11) інтерфейс і зв`язок з програмним забезпеченням РДН і ВДР, якими управляє ОР; 12) інтерфейс і зв`язок з системою прогнозування виробництва електричної енергії з ВДЕ, що продають електричну енергію гарантованому покупцю за "зеленим" тарифом, що працює в режимі, близькому до реального часу, управління якою здійснює гарантований покупець; 13) адміністрування комерційного обліку; 14) інтерфейс з системою диспетчерського управління і збору даних (SCADA); 15) інтерфейс та зв`язок з платформою моніторингу Регулятора; 16) інтерфейс та зв`язок з платформою прозорості ENTSO-E; 17) формування актів купівлі-продажу.

Пунктом 1.11.8 Правил ринку визначено, що АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком.

Згідно з п. 5.14.9 Правил ринку АР використовує систему розрахунків за небаланси електричної енергії для проведення відповідних розрахунків, дебетувань/кредитувань ринкових рахунків СВБ для платежів і зборів при розрахунках за небаланс. Система розрахунків за небаланси електричної енергії є частиною системи управління ринком та містить інформацію про ринкові рахунки СВБ.

Відповідно до пункту 7.3.1 Правил ринку АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа (п. 7.7.3 Правил ринку).

Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка (п. 7.7.4 Правил ринку).

У постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.12.2023 року у справі №910/9216/22 та від 03.02.2023 року у справі №910/9374/21 зазначено, що обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку в системі наділений саме адміністратор розрахунків. При цьому, у розумінні положень Правил ринку (зокрема пункти 1.1.4, 1.1.2, 1.8.1, 1.11.1, 1.11.8, 5.11.1, 5.11.2, 5.28.1, 7.2.1, 7.7.4), направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратором розрахунків (АР) через систему управління ринком. Іншого порядку та способу направлення рахунків, ані Правилами ринку, ані умовами договору не передбачено, а тому суд вважає належним їх направлення (формування) АР у системі управління ринком.

Відтак, місцевий господарський суд вірно зазначив, що у розумінні положень Правил ринку, обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку (в даному випадку ОСП та СВБ) в Системі наділений саме адміністратор розрахунків. Направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється АР через систему управління ринком, зокрема, систему розрахунків за небаланси електричної енергії.

Тобто, враховуючи п. 7.7.4 Правил ринку, оплата платіжного документа повинна бути здійснена у строк протягом чотирьох робочих днів саме з дати направлення рахунків АР у Системі, позаяк ані Правилами, ані умовами договору іншого порядку та способу направлення рахунків не передбачено.

Позивач зазначив, що АР у Системі розрахунків за небаланси електричної енергії розмістив відомості щодо обсягу та вартості небалансів електричної енергії за період з 11.03.2022 року по 20.03.2022 року, з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 21.11.2022 року по 22.11.2022 року та з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року (рахунки-фактури), що мали бути сплачені зі сторони відповідача на користь СВБ (позивача).

Колегія суддів зазначає, що оскільки обов`язок щодо виставлення рахунків на суми, які АР зобов`язаний сплатити протягом відповідного періоду покладений саме на відповідача - Приватне акціонерне товариство "НЕК "Укренерго", останній повинен був оплатити їх протягом чотирьох робочих днів з дати виставлення рахунків.

Проте, доказів вчасної оплати таких рахунків відповідач до матеріалів справи не надав, внаслідок чого права позивача є порушеними та підлягають захисту судом.

Посилання скаржника на відсутність його вини у виникненні прострочення, з огляду на те, що він міг сплачувати небаланси електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від інших учасників, колегією суддів відхиляються, з урахуванням наступного.

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Згідно ч. 4 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банків. Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на: 1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників; 2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників; 3) поточний рахунок оператора системи передачі. З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

Колегія суддів враховує, що в постанові Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі №910/6636/21 сформовано таку правову позицію щодо застосування положень ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії. Зокрема, "…зміст статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач (боржник) не позбавлений можливості здійснити перерахування на такий рахунок коштів з інших рахунків, зокрема з поточного рахунку, задля належного виконання своїх зобов`язань. Ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором".

Також у цій справі Верховний Суд, спростовуючи твердження скаржника, що прострочення виникло не з його вини, оскільки він міг сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від інших учасників, зазначив, що "наявність рахунку із спеціальним режимом використання не виключає застосування до споживача пені за прострочення в оплаті отриманої електричної енергії, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 року у справі №903/918/19)".

Зазначену правову позицію також підтримано і об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.02.2023 року зі справи №910/9374/21. Крім того подібні за змістом висновки щодо застосування ч. 4 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" викладено також у постановах Верховного Суду від 02.03.2023 року у справі №910/18611/21 та від 09.03.2023 року у справі №910/18613/21.

За таких обставин колегією суддів відхиляються доводи скаржника про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло не з його вини, оскільки ця обставина не впливає на обсяг його зобов`язань як боржника, що прострочив грошове зобов`язання, а наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права.

Аналогічна висновки викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду України від 03.02.2023 року у справі №910/9374/21, у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №910/6635/21, від 15.06.2022 року у справі №910/6639/21, від 08.06.2022 року у справі №910/6636/21.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини несвоєчасного виконання Приватним акціонерним товариством "НЕК "Укренерго" умов договору в частини оплати за небаланси електричної енергії, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що такі дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань та підставою для застосування встановленої ст. 625 Цивільного кодексу України відповідальності.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив стосовно рахунків за період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року на суму 5 412 487,74 грн. та за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року на суму 32 526 793,45 грн., що відповідач, будучи одночасно АР та ОСП, перебуває в абсолютно різних самостійних статусах учасника ринку електричної енергії, у зв`язку з чим не обмежений у можливості ознайомлюватися зі змістом кожного з рахунків безпосередньо у момент їх виставлення у Системі.

Разом з тим, жодних заперечень ні стосовно самого факту відпущення позивачем електричної енергії для врегулювання небалансів відповідачу у заявлені періоди, ні стосовно обсягів та вартості останньої, ні стосовно вказаних позивачем дат виставлення рахунків у Системі відповідач взагалі не навів.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що суть посилання відповідача на саме лише ненадання позивачем скрін-шотів з особистого кабінету учасника ринку зводиться винятково до переваги форми над змістом, а тому окремо взяте таке посилання не спроможне спростувати наявності у відповідача обов`язку з оплати спірних рахунків та факту прострочення виконання останнього.

Суд першої інстанції встановив, що Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" до матеріалів справи долучено детальний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, з якого вбачається, що нарахування останніх здійснені по кожному рахунку окремо з урахуванням початкових дат виникнення заборгованості і періодів останньої, а також проведених відповідачем часткових оплат. (а.с. 58-59, 61).

Крім того, місцевий господарський суд також зазначив, що власного контррозрахунку 3% річних та інфляційних втрат відповідачем надано не було.

Отже, перевіривши розрахунок 3% річних, колегією суддів встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором строку, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 170 939, 00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, колегією суддів встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням вимог чинного законодавства України, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, а розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 344 172, 423 грн. підлягають задоволенню.

Позивачем також було заявлено позовні вимоги про стягнення пені у загальній сумі 207 975,80 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.2 договору сторони погодили, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонам акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання сторонами небалансів (далі - акт купівлі-продажу) та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Колегія суддів, перевіривши наданий Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" розрахунок пені, погоджується з судом першої інстанції, що останній виконано виходячи з розміру відсотків, визначеного п. 4.2 договору, утім, з порушенням приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України щодо кінцевої дати періоду нарахування по рахунку за період з 11.03.2022 року по 20.03.2022 року на суму 624 567,19 грн. і рахунку за період з 21.11.2022 року по 22.11.2022 року на суму 1 012 972,91 грн., а тому відповідно до вірного перерахунку суду першої інстанції, з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України щодо кінцевої дати періоду, протягом якого у позивача наявне право на її нарахування, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позовної вимоги про стягнення пені на загальну суму 185 182, 97 грн.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 року у справі №911/3980/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 року у справі № 911/3980/23 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №911/3980/23.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.08.2024 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Т.П. Козир

А.О. Мальченко