ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2024 р. Справа№ 910/19486/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024

у справі № 910/19486/23 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Державного підприємства "Укркомунобслуговування"

до Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Укркомунобслуговування" (далі - позивач; ДП "Укркомунобслуговування") з вимогами до Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя (надалі - відповідач; ДП "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя; апелянт) про стягнення заборгованості за договором № 01/08-2016 від 01.08.2016 в сумі 1 336 747 грн 23 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору на технічне обслуговування ДП УДНДІМ "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя та оплату комунальних послуг № 01/08-2016 від 01.08.2016 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного оплати отриманих послуг, у зв`язку з чим у останнього за період з липня 2021 року по лютий 2023 року виникла заборгованість в розмірі 1 336 747 грн 23 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі № 910/19486/23 позов задоволено частково. Закрито провадження у справі № 910/19486/23 за позовом Державного підприємства "Укркомунобслуговування" до Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя в частині стягнення 8 211 грн 89 коп. боргу, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Стягнуто з Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя на користь Державного підприємства "Укркомунобслуговування" заборгованість в розмірі 1 328 535 грн 34 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 20 051 грн 21 коп.

Приймаючи рішення у справі місцевий господарський суд зазначив, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг у розмірі 1 336 747 грн 23 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 скасувати. Ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що позивач не надав доказів в підтвердження існування заборгованості за постачання теплової енергії в сумі 270 303,98 грн за липень 2021 року.

Відповідач також вказує, що не погоджується з вказаною позивачем сумою заборгованості за постачання теплової енергії в розмірі 526 912,53 грн станом на квітень 2022 року, оскільки 24.02.2022 відбулося повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну, у зв`язку з цим робота

відповідача була призупинена. Окрім того, було припинено надання ДП "Укркомунобслуговування" послуг з теплопостачання частини будівлі, яка перебуває на балансі ДП "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя. Так, апелянтом акцентується, що останній не здійснював свою діяльність протягом березня - травня 2022 року. В свою чергу в цей період договірні зобов`язання відповідачем не виконувалися.

За цих же обставин відповідач не погоджується з нарахованою позивачем сумою експлуатаційних послуг в розмірі 289 079,30 грн за період з березня по травень 2022 року. Крім цього, позивачем в рахунках до оплати за березень - квітень 2022 року сума за послуги зменшена на вартість власне експлуатаційних послуг, але залишено витрати на оплату праці, адміністративні, загальновиробничі та інші витрати ДП "Укркомунобслуговування".

Окремо апелянт зазначив, що в період з 01.08.2022 по 01.03.2023 між сторонами не було договірних відносин, а тому у відповідача не було підстав оплачувати будь-які рахунки позивача.

За доводами відповідача заборгованість за послуги з вивозу ТПВ в період з лютого по березень 2022 року не підтверджена позивачем, оскільки акти: № ОУ-0000626 та № ОУ-000468 від 28.02.2022, № ОУ-0000820 та № ОУ-0000819 від 31.03.2022 не оформлені з боку ТОВ «Селтік». До того ж вказана позивачем в рахунках кількість сміття у лютому 2022 року вдвічі більша аніж в попередніх періодах, наприклад листопад - грудень 2021 року, липень - серпень 2022 року.

Додатково апелянтом вказується про передачу йому позивачем частини приміщень, тобто мало місце поєднання управленої та зобов`язаної сторони, що відповідно до ч. 2 ст. 204 ГК України тягне за собою припинення дії господарського зобов`язання.

Крім того, відповідачем долучено до апеляційної скарги, зокрема, новий доказ, а саме копію акта приймання-передачі від 07.09.2022 з балансу ДП "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя на баланс ДП "Укркомунобслуговування" об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, згідно даних якого, його додатком є, зокрема, акти звіряння розрахунків по оплаті комунальних послуг.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2024 апеляційна скарга відповідача у справі № 910/19486/23 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі № 910/19486/23; розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М.Білоконя на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі № 910/19486/23 призначено на 03.06.2024.

13.05.2024 на адресу апеляційного суду від ДП "Укркомунобслуговування" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. За твердженнями позивача, договір № 01/08-2016 від 01 серпня 2016 року на технічне обслуговування ДП "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя та оплату комунальних послуг було продовжено, зокрема у 2019 році від сторін договору не надходило заяви про припинення або зміну договору, отже строк дії договору був продовжений з 01 липня 2019 року на 2 роки 11 місяців, тобто до 31 травня 2022 року. Після цієї дати також не надходило заяви від відповідача про припинення або зміну договору. Таким чином, строк договору було продовжено з 01 червня 2022 на 2 роки та 11 місяців.

Також позивач поділяє висновок місцевого господарського суду про те, що відповідачем не надано доказів дотримання порядку припинення договору, встановленого пунктом 6.4 договору, а разом з цим і доказів виконання сторонами наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 04.08.2022 № 142 щодо фактичної передачі майна з балансу на баланс.

Позивач окремо вказує, що постачання послуги з опалення по будівлі, що знаходиться на бульварі Лесі Українки, 26 в м. Києві припинено 28.03.2022. Теплопостачання було припинено на підставі розпорядження ВО КМР (КМДА) № 475 від 25.03.2022 у м. Києві. Так, після припинення теплопостачання постачальником послуг КП «Київтеплоенерго» проводяться відповідні перерахунки, а вже після цього, позивач проводить відповідний перерахунок зі своїми контрагентами. За цих обставин позивачем були надані всі акти щодо цих послуг та виставлені відповідні рахунки. Протягом 2021 року відповідачу було проведено перерахунок за спожиту теплову енергію. Ці дані також були відображені в акті звірки взаєморозрахунків від 31 серпня 2021 року.

Як зазначається ДП "Укркомунобслуговування", надання всіх вказаних послуг за Договором підтверджується актами прийому-передачі наданих послуг, які підписані та відповідно до умов Договору вважаються погодженими (п. 4.4. Договору). Жодних претензій чи заперечень по об`єму, якості та строкам виконаних робіт (наданих послуг) не має.

Також позивачем додано до відзиву на апеляційну скаргу, серед іншого, нові докази, а саме копії: актів: № ОУ-0000626 та № ОУ-000468 від 28.02.2022, № ОУ-0000820 та № ОУ-0000819 від 31.03.2022 з доказами їх електронного підписання між ДП "Укркомунобслуговування" та ТОВ «Селтік»; актів: приймання-передавання товарної продукції за березень 2022 року № 03/2022-521365 від 31.03.2022 і приймання-передавання товарної продукції за квітень 2022 року № 04/2022-521365 від 30.04.2022; розрахунку на утримання будівлі за квітень 2022 року; розрахунку за фактичну теплову енергію за квітень 2022 року.

В судовому засіданні 03.06.2024 судом у справі оголошено перерву до 01.07.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі № 910/19486/23 відкладено на 14.08.2024.

Представник апелянта в судовому засіданні 14.08.2024 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.08.2024 проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Щодо долучених сторонами до апеляційної скарги та відзиву на неї нових доказів, а саме копій: акту приймання-передачі від 07.09.2022 з балансу ДП "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя на баланс ДП "Укркомунобслуговування" об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, згідно даних якого, його додатком є, зокрема, акти звіряння розрахунків по оплаті комунальних послуг; актів: № ОУ-0000626 та № ОУ-000468 від 28.02.2022, № ОУ-0000820 та № ОУ-0000819 від 31.03.2022 з доказами їх електронного підписання між ДП "Укркомунобслуговування" та ТОВ «Селтік»; актів: приймання-передавання товарної продукції за березень 2022 року № 03/2022-521365 від 31.03.2022 і приймання-передавання товарної продукції за квітень 2022 року № 04/2022-521365 від 30.04.2022; розрахунку на утримання будівлі за квітень 2022 року; розрахунку за фактичну теплову енергію за квітень 2022 року, колегія суддів зазначає, що статтею 80 ГПК України чітко врегульовано порядок і строки подання доказів учасниками справи.

Згідно з частинами 1-3 статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 статті 80 ГПК України).

У розумінні наведених положень докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована.

У свою чергу, статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною 8 статті 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Водночас, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

Відтак, суд апеляційної інстанції не вправі надавати оцінку вказаним доказам під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, оскільки наведені у них обставини не були відомі суду першої інстанції під час розгляду справи по суті, а отже не можуть впливати на оцінку законності чи обґрунтованості рішення.

На переконання колегії суддів, така обставина, як необхідність подання нових доказів у суді апеляційної інстанції на спростування позиції іншої сторони, викладеної у позовній заяві чи у відзиві, не може бути визнана поважною причиною неподання доказів у встановлений процесуальний строк.

Сторони не обґрунтували належним чином причин неподання відповідних доказів до суду першої інстанції, враховуючи, що в силу ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, з часу відкриття судом першої інстанції провадження у цій справі та до моменту прийняття оскаржуваного рішення сторони не були обмежені в праві ознайомлюватися з матеріалами справи та, за необхідності, подавати додаткові докази.

Тому, долучені сторонами до апеляційної скарги та відзиву на неї нові докази, а саме копії: акту приймання-передачі від 07.09.2022 з балансу ДП "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя на баланс ДП "Укркомунобслуговування" об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, згідно даних якого, його додатком є, зокрема, акти звіряння розрахунків по оплаті комунальних послуг; актів: № ОУ-0000626 та № ОУ-000468 від 28.02.2022, № ОУ-0000820 та № ОУ-0000819 від 31.03.2022 з доказами їх електронного підписання між ДП "Укркомунобслуговування" та ТОВ «Селтік»; актів: приймання-передавання товарної продукції за березень 2022 року № 03/2022-521365 від 31.03.2022 і приймання-передавання товарної продукції за квітень 2022 року № 04/2022-521365 від 30.04.2022; розрахунку на утримання будівлі за квітень 2022 року; розрахунку за фактичну теплову енергію за квітень 2022 року не приймаються апеляційним господарським судом до уваги на стадії апеляційного перегляду цієї справи.

Крім того, в апеляційній скарзі та відзиві на неї сторони не наводять поважності причин неподання таких доказів до суду першої інстанції та не просять поновити їм процесуальний строк на їх прийняття судом апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених апелянтом доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 01.08.2016 між Державним підприємством "Укркомунобслуговування" (виконавець) та Державним підприємством "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя (замовник) укладено договір на технічне обслуговування ДП УДНДІМ "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя та оплату комунальних послуг № 01/08-2016 від 01.08.2016 (далі - Договір), відповідно до умов, з урахуванням змін внесених додатковими угодами, якого виконавець забезпечує утримання будівлі: обслуговування, експлуатацію та поточний ремонт, розташованій за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 (надалі - будівля), загальною площею 22 429,1 кв.м., в тому числі нежитлових приміщень загальною площею 13 555,7 кв.м., з них 10 246,0 м.кв. опалювальної площі, які перебувають на балансі замовника, а замовник зобов`язується відшкодувати витрати виконавця на виконання робіт та надання відповідних послуг пов`язаних з утриманням адмінбудівлі пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг наданих виконавцем за цим договором.

Згідно пункту 1.2 Договору орієнтовний перелік послуг, необхідних для належного утримання будівлі, в тому числі нежитлових приміщень, що перебувають на балансі замовника, передбачений у додатку 1 даної додаткової угоди, що є її невід`ємною частиною.

Умовами пункту 2.2.3 Договору визначено, що замовник зобов`язаний сплачувати виконавцю згідно діючих тарифів та фактичних показників вимірювальних приладів за електроенергію, водопостачання, теплову енергію, а також за комунальні послуги не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим та до 15 числа поточного місяця оплатити суму (рахунок) передплати, яку енергопостачальна організація до початку розрахункового періоду (місяця), виставляє виконавцю заявленої у договорі кількості електроенергії та теплової енергії пропорційно зайнятій площі згідно рахунків виконавця, за прийнятими і затвердженими у встановленому законодавством порядку тарифами, що зазначаються в договорах, укладених виконавцем відповідно до пункту 2.1.2 цього договору.

У відповідності до пункту 4.1 Договору вартість робіт та послуг, що надаються замовнику за умовами цього договору, визначається виконавцем щомісячно згідно діючих тарифів та фактичних показників вимірювальних приладів за електроенергію, водопостачання, теплову енергію та зазначається у рахунку, що виставляється замовнику не пізніше 05 числа місяця наступного за розрахунковим. Вартість послуг з прибирання і додержання, в належному санітарному стані прибудинкової території, організація вивозу побутових відходів, щомісячно відображається виконавцем у рахунку разом: з іншими фактично наданими послугами відповідно до діючих тарифів.

Орієнтовна вартість послуги з утримання будівлі визначається орієнтовним розрахунком витрат, що міститься в додатку 2 до даної додаткової угоди. Даний розрахунок не є остаточний та може змінюватися в залежності від фактично наданих послуг замовнику.

Послуги/роботи, які не визначені в додатку 1 до даної додаткової угоди, які були надані виконавцем на замовлення замовника та/або внаслідок аварійної ситуації - пропорційно до займаної ним площі, підлягають відшкодуванню замовником шляхом сплати окремого рахунку, виставленого замовником або ж виставлення їх в загальному рахунку за місяць, виокремивши їх окремими строками.

Остаточна вартість робіт та послуг за Договором визначається відповідно до розрахунку щомісячних загальних витрат фактично понесених виконавцем на утримання будівлі в цілому та приміщення, що перебуває на балансі замовника зокрема, за розрахунковий період.

Пунктом 4.2. Договору сторонами погоджено, що до 15 числа поточного місяця сплачується сума (рахунок) передплати, яку енергопостачальна організація до початку розрахункового періоду (місяця), виставляє виконавцю заявленої у договорі кількості електроенергії та теплової енергії пропорційно зайнятій площі.

В рахунки включається вартість наданих комунальних послуг та експлуатаційних витрат пропорційно до площі, що знаходиться на балансі замовника та пропорційно площ спільного користування. У разі виникнення переплати коштів за надані виконавцем послуги, виконавець зобов`язаний за погодженням із замовником або повернути надмірно сплачену суму замовнику, або зарахувати її в рахунок майбутніх платежів (пункту 4.3 Договору).

Відповідно до пункту 4.4 Договору приймання та передача послуг оформлюються Актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується та скріплюється печатками сторін після фактичного та повного надання послуг передбачених умовами цього договору. Датою виконання зобов`язань виконавця за цим договором є дата отримання замовником Акту приймання-передачі наданих послуг. Замовник зобов`язаний підписати Акт прийому-передачі наданих послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його надходження від виконавця. Якщо замовник протягом встановленого строку не підпише отриманий Акт або не висловить свої вмотивовані заперечення щодо його підписання, то такий Акт вважається погодженим сторонами.

Згідно з пунктом 7.1 Договору, цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.08.2026 по 30.06.2019 включно.

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

У відповідності до пункту 7.6 Договору, всі повідомлення, будь-яке листування тощо за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа посильним). У будь-якому разі виконавець вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа, а замовник з моменту направлення виконавцем відповідного листа (передані до поштового відділення зв`язку та отримання фіскального чеку; поставлення на копії документа будь-якої відмітки, що свідчить про його отримання замовником).

Як додатки до додаткової угоди № 03-2021 від 01.08.2021 до договору на технічне обслуговування ДП УДНДІМ "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя та оплату комунальних послуг № 01/08-2016 від 01.08.2016 сторонами були погоджені та підписані: 1) орієнтовний перелік послуг з утримання будівлі за адресою: м. Київ, бульвар Лесі України, 26, які підлягають відшкодуванню балансоутримувачу за договором у разі їх надання; 2) орієнтовний розрахунок відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача на утримання будівлі ДП "Діпромісто" за місяць 2021 року, загальна сума якого складає 118 555 грн 84 коп.; 3) орієнтовний розрахунок відшкодування комунальних послуг на утримання будівлі ДП "Діпромісто" за місяць 2021 року, загальна сума якого складає 104 031 грн 77 коп.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення Договору на час його підписання та в процесі виконання з боку сторін відсутні.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З огляду на зміст укладеного між сторонами Договору, такий правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг, і з такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Споживачем відповідно до вказаної статті Закону є індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно статі 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За статтею 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Крім того, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуги в повному обсязі, якщо він фактично користується ними.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За умовами Договору строк його дії був визначений по 30.06.2019 включно.

Станом на 30.07.2019 заяв від сторін Договору про його припинення не подавалось.

Зворотнього матеріали справи не містять.

Тим самим Договір, в силу його п. 6.4, був продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені ним, тобто на 2 роки та 11 місяців, до 31.05.2022.

Протягом місяця після 31.05.2022 заяв від сторін Договору про його припинення не направлялось.

Протилежного до матеріалів справи не додано.

Відповідно, Договір був продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені ним, тобто на 2 роки та 11 місяців.

За наведеного судовою колегією відхиляються, як невмотивовані, доводи апелянта про те, що в період з 01.08.2022 по 01.03.2023 між сторонами не було договірних відносин, а тому у відповідача не було підстав оплачувати будь-які рахунки позивача.

В свою чергу, колегія суддів вважає правильними висновки місцевого господарського суду про ненадання відповідачем доказів припинення дії Договору з 01.08.2022 в порядку, встановленому пунктом 6.4.

Крім цього є такими, що знайшли своє підтвердження заперечення позивача щодо відсутності припинення, станом на липень 2022 року, строку дії Договору.

В даному апеляційній господарський суд також вказує, що наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 04.08.2022 № 142 щодо фактичної передачі майна з балансу на баланс, утворено комісію з питань передачі державного нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 (26А) з балансу ДП "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя на баланс ДП "Укркомунобслуговування".

Згідно п.п. 3, 4 вказаного наказу Державним підприємствам, з балансу яких передається державне нерухоме майно, разом з документами, передбаченими Положенням про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482, (далі - Положення), зобов`язано також надати державним підприємствам, на баланс яких передається державне нерухоме майно, відповідні технічні паспорти на об`єкти нерухомості та технічну документацію на інженерні комунікації з поверховими планами або їх завірені в установленому порядку копії; комісії у місячний строк скласти акти приймання-передачі та подати їх на затвердження.

Водночас, до суду першої інстанції не було надано належних та допустимих доказів виконання сторонами наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 04.08.2022 № 142 щодо фактичної передачі майна з балансу на баланс.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність тверджень відповідача щодо закінчення строку дії Договору та відсутності підстав для відшкодування витрат позивачу на утримання будівлі та оплати комунальних послуг за спірний період.

Поряд із цим, колегією суддів відхиляються доводи апелянта у відповідних межах.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження понесених витрат та їх розміру, позивачем до матеріалів справи додані акти надання послуг від 31.07.2021 № 1395, від 31.03.2022 № 563, від 31.03.2022 № 618, від 30.04.2022, від 30.04.2022 № 740, від 31.05.2022 № 849, від 24.06.2022 № 872, від 24.06.2022 № 873, від 30.09.2022 № 1502, від 31.10.2022 № 1977, від 30.11.2022 № 2614, від 31.12.2022 №3143, від 31.01.2023 № 472, від 28.02.2023 № 855 та рахунки від 19.07.2021 № 1429, від 31.03.2022 № 606, від 662 від 31.03.2022, від 30.04.2022 № 773, від 30.04.2022 № 792, від 31.05.2022 № 905, від 24.06.2022 № 928, від 1558 від 30.09.2022, від 31.10.2022 № 1259, від 30.11.2022 № 1878, від 31.12.2022 № 2352, від 31.01.2023 № 484, від 28.02.2023 № 873.

В той же час, акти надання послуг з боку відповідача не підписані.

Втім, позивачем направлено на адресу відповідача акти та рахунки, що підтверджується відповідною відміткою на супровідних листах.

Окрім того, відповідачем в установленому порядку не спростовано обставин щодо відсутності у виконавця актів та рахунків.

За таких обставин, обґрунтованими, за переконанням колегії суддів, є висновки місцевого господарського суду про отримання відповідачем актів надання послуг та рахунків, а також про те, що невчасне надання позивачем актів надання послуг та рахунків не звільняє відповідача від обов`язку оплатити комунальні послуги та експлуатаційні витрати на утримання будівлі, розмір яких погоджено сторонами відповідно до підписаних орієнтовних розрахунків відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг пропорційно зайнятій відповідачем площі, зокрема, за період з липня 2021 року по лютий 2023 року.

В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження наявності мотивованої відмови від підписання зазначених актів надання послуг.

Відповідні обставини також не спростовані апелянтом і в межах апеляційного перегляду цієї справи.

Щодо доводів відповідача про не здійснення ним в період з березня по травень 2022 року своєї діяльності у зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації в Україну та через введення воєнного стану, то судовою колегією зазначається, що такі аргументи не знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, оскільки у справі відсутні докази прийняття ДП "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя наказу про простій підприємства, на що, між іншим, звернув увагу і суд першої інстанції при наданні оцінки відповідних тверджень відповідача щодо нарахування позивачем коштів на оплату експлуатаційних та комунальних послуг протягом березня - травня 2022 року.

Поряд із цим з матеріалів справи вбачається про часткове погашення відповідачем заборгованості згідно рахунку № 928 від 24.06.2022 та актом № 873 від 24.06.2022 в сумі 8 211 грн 89 коп., у зв`язку із чим судом першої інстанції закрито провадження у цій справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, і такі процесуальні дії останнього колегія суддів вважає вірними.

Таким чином, зважаючи, що:

- остаточна вартість робіт та послуг за Договором визначається відповідно до розрахунку щомісячних загальних витрат фактично понесених виконавцем на утримання будівлі в цілому та приміщення, що перебуває на балансі замовника зокрема, за розрахунковий період;

- враховуючи, що замовник зобов`язується відшкодувати витрати виконавця на виконання робіт та надання відповідних послуг пов`язаних з утриманням адмінбудівлі пропорційно до займаної ним площі в будівлі по Договору;

- з урахуванням того, що фактично надані виконавцем послуги по Договору за період з липня 2021 року по лютий 2023 року замовник в повному обсязі не оплатив, - судова колегія вважає вмотивованими висновки суду попередньої інстанції про прострочення виконання замовником грошового зобов`язання перед виконавцем з оплати наданих послуг по Договору у розмірі 1 336 747 грн 23 коп., а відповідно про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором у розмірі 1 328 535 грн 34 коп., зокрема за обставин: встановлення фактів невиконання відповідачем обов`язку з оплати комунальних послуг та експлуатаційних витрат на утримання будівлі за Договором та наявності заборгованості за отримані послуги за період з липня 2021 року по лютий 2023 року; часткового погашення відповідачем заборгованості згідно рахунку № 928 від 24.06.2022 та актом № 873 від 24.06.2022 в сумі 8 211 грн 89 коп.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За висновками колегії суддів, доводи апеляційної скарги, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.10.2020 у справі «Трофимчук проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, суди мають належним чином зазначати підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі № 910/19486/23 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається. Апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі № 910/19486/23 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Державне підприємство "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя.

4. Справу № 910/19486/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.08.2024.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак