ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/3178/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:

від компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA - Мамонтов Д.О. на підставі ордеру;

від компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI- Бендюга М.Д., Заржицька В.О. на підставі ордерів;

від компанії FRIENDS SHIPPING CO. - не з`явився

від компанія BROTHERS SHIPPING CO - не з`явився.

розглянувши апеляційну скаргу Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA, IMO 6320839, Trust Compane Complex Ajeltake Road, Ajeltake Island, Majuro,Republic of the Marshall Island, MH 96960, електронна адреса: , реєстраційний номер 00111181;

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року про накладення арешту на морське судно, м. Одеса, суддя першої інстанції Рога Н.В.

у справі №916/3178/24

за заявою: Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI, Goksu Mah. 6806 Sk A2 Blok No:10/1 Ic Kapi No: 3 Kepez/Antalya-Turkey, реєстраційний номер 00116174, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1

до:Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA, IMO 6320839, Trust Compane Complex Ajeltake Road, Ajeltake Island, Majuro,Republic of the Marshall Island, MH 96960, електронна адреса: , реєстраційний номер 00111181;

Компанії FRIENDS SHIPPING CO IMO 6228137, Unit No 802, Maketab, Port Saeed, Dubai, United Arab Emirates, електронна адреса: , реєстраційний номер 00111181

третя особа: Компанія BROTHERS SHIPPING CO, IMO 6272452, Unit No 802, Makateb Building, Port Saeed, Dubai, United Arab Emirates, електронна адреса: , реєстраційний номер 06272452

про арешт морського судна

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви та ухвали суду першої інстанції.

У липні 2024 року до Господарського суду Одеської області надійшла заява Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просив накласти арешт на морське судно BAY 10, яке перебуває в морському порту Ізмаїл, власником якого є компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA., менеджером FRIENDS SHIPPING CO.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 17.06.2022 між Компаніями FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI та BROTHERS SHIPPING CO (власник судна BEEK 6), FRIENDS SHIPPING CO (менеджер судна ВЕЕК 6) та FRIENDS SHIPPING CO. SA (Бенефіціар за договором щодо судна ВЕЕК 6) було укладено договір чартеру від 17.06.2022 відносно судна ВЕЕК 6, для перевезення вантажу-сіль, придатної для споживання людиною, в кількісті 4790 біг-бегів, що складає 5749,100 метричних тон і 5755,190 метричних тон (брутто), з порту завантаження Зонгулдак, Туречина до порту розвантаження Ізмаїл, Україна.

Так, заявник зауважив, що відповідно до абз. 13 сторінки 1 договору чартеру, під час дії цього договору судновласник гарантує, що трюми/сталеві кришки трюмів є чистими, очищеними від попередніх вантажів, не мають іржі/окалини/пайєду/запаху, а також чисті та сухі відповідно до підтвердження незалежного сюрвейеру, відповідно до коносаменту від 21.07.2022 вантаж було відправлено в очевидно хорошому стані, вантаж був чистим на борту. Вказаний коносамент було підписано капітаном судна BEEK 6.

Проте, під час розвантаження судна у порту Ізмаїл, фрахтувальники подали лист-протест через пошкодження під час перевезення згідно з чартером від 17.06.2022 вантажу, який втратив свої якісні та товарні характеристики.

13.08.2022-17.08.2022 було проведено сюрвей вантажного трюму №1 та №2 вищевказаного судна та встановлено, що вантаж було намочено і пошкоджено іржею.

Відповідно до пп. 5-6 Звіту про перевірку №0296/2022/2.1, яка проводилась сюрвеєром з 13.08.2022 по 17.08.2022, при візуальному огляді впродовж розвантаження вантажу (солі, придатної для споживання людиною) було встановлено, що біг-беги були рвані та брудні, а нижній ярус мішків у трюмі №2 знаходився у воді. Всього було виявлено пошкодженими 991 біг-бег із вантажем.

У зв`язку із вищезазначеним Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI дійшла висновку, що судновласником порушено умови вищезазначеного договору, адже судновласник не перевіз та не зберігав вантаж належним чином, у зв`язку із чим 991 біг-бег вантажу було намочено.

Заявник зазначає, що вартість 1 тони вантажу становить 65 доларів США, відповідно до договору чартеру від 17.06.2022 фрахт за 1 тону вантажу становить 51 долар США. Загальна кількість - 4790 біг-бегів. Пошкоджених (мокрих) 991 біг-бег. 1 біг-бег =1,2 метричних тони.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням Компанією BROTHERS SHIPPING CO договору чартеру від 17.06.2022, враховуючи пошкодження 991 біг-бега вантажу (по 1,2 метричних тони в кожному), розмір шкоди, спричиненої Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI, за підрахунком заявника, становить 137 947,20 доларів США.

Також заявник зазначає, що 26.08.2022 року Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI звернулася до Господарського суду Одеської області з заявою (вх.№4-40/22 від 26.08.2022р.) до подання позовної заяви до Компанії BROTHERS SHIPPING CO про накладення арешту на вищезазначене судно та ухвалою суду від 29.08.2022 року у справі №916/2105/22 зазначену заяву було задоволено.

31.08.2022 року Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI запропонувала боржникам врегулювання спору у позасудовому порядку на таких умовах: загальна сума претензії складає 150 000 дол. США; Компанія FRIENDS SHIPPING CO сплачує негайно 60 000 дол. США на користь Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI; 90 000 дол. США буде відраховуватись від суми фрахту наступних рейсів протягом 3-х місяців після оплати 60 000 дол. США.

Дану пропозицію було надіслано брокером Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI 31.08.2022 разом із рахунком на суму 60 000 дол. США та 01.09.2022 Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. здійснила оплату у сумі 60 000 дол. США.

У зв`язку із частковим виконанням домовленостей та сплату частини заборгованості у розмірі 60 000 дол. США, Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту вищезазначеного судна, накладеного ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 у справі №916/2105/22, яке було задоволено і арешт було скасовано ухвалою Господарського суду Одеської області від 29 08.2022, яка набрала законної сили.

Проте, як зазначає заявник, одразу після цього Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. від імені власника судна в односторонньому порядку змінила умови пропозиції Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI, зазначивши, що загальна сума претензії складає 138 000 дол. США, власник сплачує лише 60 000 дол. США на користь Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI та надала список суден для подальших можливих рейсів.

При цьому, Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI згоди на зміну домовленостей не надавала та таких змін до первісної пропозиції не підписувала.

Як зазначає заявник, у подальшому Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA., FRIENDS SHIPPING CO, BROTHERS SHIPPING CO на зв`язок не виходили, не пропонували судна для подальших рейсів та уникали будь-яких спроб комунікації.

Отже, заявник зазначає, що враховуючи оплату у розмірі 60 000 дол. США, несплаченою залишається сума морської вимоги у розмірі 77 947, 20 дол. США, у зв`язку із чим 16.05.2024 року через уповноважених представників до боржників було направлено лист-претензію щодо порушення умов договору чартеру від 17.06.2022 та порушення виконання умов мирової угоди від 31.08.2022, але будь-якої відповіді отримано не було.

За таких обставин, Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI зазначає, що має чинну морську вимогу до Компаній FRIENDS SHIPPING CO. SA., FRIENDS SHIPPING CO у сумі 77 947, 20 дол. США у зв`язку із порушенням умов договору чартеру від 17.06.2022 року, а саме, щодо шкоди, завданої вантажу, який перевозився на судні, та порушенням умов мирової угоди від 31.08.2022.

Крім того, заявник зазначив, що Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. є зареєстрованим власником судна BAY 10, IMO 9162760, прапор Танзанія, а Компанія FRIENDS SHIPPING CO - менеджером даного судна, що підтверджується даними бази суден з міжнародної інформаційної системи EQUASIS.

Водночас, заявник зауважив на тому, що у зв`язку з перебуванням судна BAY 10 (IMO 9162760, прапор Танзанія) в акваторії Ізмаїльського морського порту, у відповідності до положення ст.138 Господарського процесуального кодексу України питання щодо накладення арешту на вказане судно підлягає розгляду Господарським судом Одеської області незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

Також, заявник зазначив, що згідно ч. 4 ст. 3 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна, ратифікованої Законом України від 07.09.2011р. №3702-VI (Конвенція 1952 року), якщо у випадку договору оренди судна з передачею володіння фрахтувальнику фрахтувальник, а не зареєстрований власник несе відповідальність щодо морської вимоги, яка стосується цього судна, позивач може накласти арешт на таке судно чи на будь-яке інше судно, що належить такому фрахтувальникові, з дотриманням положень цієї Конвенції, але жодне інше судно, що належить зареєстрованому власникові, не може бути піддано арештові у зв`язку з такими морськими вимогами.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року у справі №916/3178/21 (суддя Рога Н.В.) заяву Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI про забезпечення позову до подання позову задоволено; накладено арешт на морське судно BAY 10 ( IMO 9162760, прапор Танзанія).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що судно BAY 10 ( IMO 9162760, прапор Танзанія), про арешт якого просить заявник, належить на праві власності Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA. При цьому, Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. є фактично отримувачем фрахту за договором чартеру від 17.06.2022 року. У зв`язку із чим судом встановлено наявність обставин, які свідчать про наявність підстав для задоволення заяви Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна BAY 10 ( IMO 9162760, прапор Танзанія).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA з ухвалою суду першої інстанції не погодилась, тому звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року у справі № 916/3178/24 та ухвалити нову, якою у задоволенні заяви Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI про забезпечення позову, поданої до подачі позовної заяви, відмовити, а також стягнути з Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI понесені судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції зробив безпідставні висновки, що чартер укладено між FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI (як фрахтувальником) та BROTHERS SHIPPING CO (як власником судна BEEK 6 (IMO 9044061) та FRIENDS SHIPPING CO. SA.

Апелянт зазначає, що наявний текст договору чартеру не передбачає навіть таку сторону в договорі, як FRIENDS SHIPPING CO. SA.

Вказує, що Господарським судом Одеської області двічі в ухвалах від 29.08.2022 року та від 01.09.2022 року по справі №916/2105/22 встановлено, що сторонами за договором фрахтування (чартеру від 17.06.2022 року) є саме FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI (фрахтувальник) та BROTHERS SHIPPING CO (судновласник). Ухвалою від 29.08.2022 року по справі №916/2105/22 за заявою FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI судом вже накладався арешт на судно BEEK 6, IMO 9044061 на тих самих підставах, на яких заявник звернувся і в даній справі: той самий чартер від 17.06.2022 року, коносамент, висновок сюрвейєра, тощо в забезпечення морської вимоги на суму 137 947,20 доларів США.

Апелянт вважає, що Господарським судом Одеської області у справі №916/2105/22 чітко встановлено, що спір за чартером від 17.06.2022 року стосується двох сторін FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI (фрахтувальник) та BROTHERS SHIPPING CO (судновласник).

Апелянт звертає увагу суду, на те, що в оскаржуваній ухвалі помилково застосовано положення ч.4 ст. 3 Конвенції, оскільки FRIENDS SHIPPING CO. SA. не є фрахтувальником та не отримував у володіння судно, з експлуатацією якого виникли події, що стали підставою для морської вимоги.

Також, апелянт вказує, що чартер 17.06.2022 року укладався на виконання перевезень судном BEEK 6, IMO 9044061. В матеріалах справи немає жодних документів, як доказів того, що судно BEEK 6 було передано Компанією BROTHERS SHIPPING CO будь-кому у власність, яка в подальшому уклала договір фрахтування з Компанією FRIENDS SHIPPING CO. SA., аби вона забезпечувала виконання перевезення, і тому саме остання, як судновласник, має відповідати за морською вимогою, що виникла через неналежне виконання перевезення вантажу за договором чартеру.

Апелянт стверджує, що відповідно до статті 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил про коносамент 1924 року (доповненої протоколами від 23.02.1968 та 21.12.1979) Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. не є перевізником, до якого можна було б заявляти вимоги.

Крім того, скаржник зазначає, що безпідставними є посилання суду на висновки Верховного суду у спірних правовідносинах на статті 116 та 117 Кодексу торговельного мореплавства України, на постанови Верховного суду від 06.10.2022 року у справі №916/369/22, та на постанови Верховного Суду у справі №916/952/22, оскільки предметом судового розгляду були інші обставини, в даному випадку взагалі не можуть застосовуватися до спірних правовідносин норми Кодексу торговельного мореплавства України, бо сторони є іноземними контрагентами, і до них повинні застосовуватися норми Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна.

Також, апелянт стверджує, що відповідно до матеріалів справи коносамент, на який посилається заявник в обох справах, від 21.07.2022 року, виданий на підставі проформи CONGENBIL EDITION 1994 і не має застережень щодо відповідальності інших, ніж судновласник, осіб та має посилання лише на чартер від 17.06.2022 року. Наданий рекап чартеру поданий на трьох сторінках із значними розривами у тексті, без колонтитулів та відповідних відміток про пересилання такого рекапу між сторонами та його погодження, також відсутні істотні умови, наприклад, строк та умови виплати фрахту.

В претензії, складеній від імені заявника тими самими представниками 17 червня 2022 року, яка додана до матеріалів даної справи, FRIENDS SHIPPING CO. SA. навіть не фігурує як адресат та особа, до якої звертається заявник з морською вимогою. Тобто, на момент виникнення морської вимоги заявник не розглядав FRIENDS SHIPPING CO. SA. як особу, яка відповідає за вимогою та як потенційного відповідача.

Апелянт зазначає, що судом в оскаржуваній ухвалі необґрунтовано ототожнено поняття «перевізник», «отримувач фрахту», «бенефіціар» і очевидно «бенефіціарний власник», всупереч аналогічним за змістом рішенням цього ж складу суду з цими ж сторонами в іншій справі.

Скаржник стверджує, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на судно BAY 10 (IMO 9162760, прапор Танзанія), власником якого є компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA, особа яка за жодних умов не може ідентифікуватися як особа, яка відповідає за претензіями та вимогами заявника за даною морською вимогою, бо не є власником судна, на якому відбулися події, в результаті яких було пошкоджено вантажу.

Апелянт вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна, ратифікованої Законом України від 07.09.2011р. №3702-VI (Конвенція 1952р.), у заявника до нього взагалі відсутня морська вимога, бо він не є ані судновласником судна BAY 6, ані його фрахтувальником, на інше судно якого можливо було би накласти арешт, про що зазначив і заявник, і суд.

Також апелянт звертає увагу на те, що Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA не отримувало судно BEEK 6 , з яким пов`язано виникнення вимоги, у власність або в оренду; не має іншого договору, що надає право використання судна BEEK 6; не укладало договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше; не допускало втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном.

Отже, апелянт вказує, шо надане листування та документ під назвою «Сontract» не є тим документом, який дає підставу звернутися з морською вимогою саме до нього в розумінні вищевказаних норм Конвенції. Заявником надано аркуш паперу під назвою "Contract", на який заявник посилається, як на умови нібито мирової угоди про позасудове врегулювання, в якому, зокрема, відсутня Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. саме в якості фрахтувальника судна, тобто, в запропонованому і наданому від заявника тексті угоди навіть не йдеться мова про Компанію FRIENDS SHIPPING CO. SA. Серед підписантів вказано: судновласника - BROTHERS SHIPPING CO, фрахтувальника - FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI та менеджера -FRIENDS SHIPPING CO.

Інший аркуш паперу під назвою "Contract" від тієї ж дати, на який заявник посилається, як на відповідь на його редакцію позасудового врегулювання спору, передбачає оплату 60 000 доларів США на рахунок заявника і 90 000 доларів США, як знижку за фрахт суден на майбутнє. Жодна умова не передбачає стягнення коштів або їх сплати на рахунок заявника понад 60 000 доларів США і відповідач там зазначений як бенефіціар, текст містить назву «договір», а не мирова угода по справі між сторонами, що приймаються участь в справі, не затверджена судом саме в такій якості за нормами чинного процесуального законодавства України.

Апелянт зазначає, що 31.08.2022 між Компаніями FRIENDS SHIPPING CO. SA, FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI та Компанією BROTHERS SHIPPING CO було укладено договір на відповідних умовах, і заявник 01.09.2022 року, підтверджуючи свої попередні дії зі згоди з Компаніями BROTHERS SHIPPING CO та FRIENDS SHIPPING CO, погодився з його умовами щодо співпраці із заявником, в тому числі і щодо майбутніх фрахтів суден. Заявник (як і суд в оскаржуваній ухвалі), вказуючи, що в односторонньому порядку було змінено угоду про досудове врегулювання, не надав доказів цього, зокрема, підписаного всіма сторонами екземпляру відповідної угоди, щоб можна було встановити, яка сторона угоди, що саме і коли змінила, або отримання обурливої нібито для нього зміни його пропозиції про зняття арешту судна.

Також, апелянт вказує, що твердження заявника, про те що Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA, FRIENDS SHIPPING CO, BROTHERS SHIPPING CO нібито не виходили на зв`язок, уникали спроб комунікації є нічим не доведеними припущеннями, бо також відсутні докази цього.

Крім того, апелянт звертає увагу, на те, що відповідно до абзацу 4 пункту 6 Конвенції жодне забезпечення неможливо у зв`язку зі спливом позовної давності.

Також, апелянт стверджує, що відповідно до ч. 3 п. 3 Конвенції арешт неможливий, оскільки судно фактично заарештовують за однією й тією самою морською вимогою одного й того самого позивача.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2024 року прийнято апеляційну скаргу Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року про забезпечення позову у справі №916/3178/24 до свого провадження колегією суддів у новому складі: головуюча суддя Діброва Г.І., судді: Принцевська Н.М., Ярош А.І. та відкрито апеляційне провадження, справу призначено до судового розгляду.

29.08.2024 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року про забезпечення позову у справі №916/3178/24 залишити без змін. Судовою колегією відзив було долучено до матеріалів справи.

Зокрема, у відзиві заявник вказує, що обставинами, які зумовили необхідність забезпечення морської вимоги та звернення до суду із заявою про арешт судна BAY 10 є саме взаємозв`язок двох юридичних фактів, а саме, порушення договору перевезення вантажу (чартеру) та порушення умов мирової угоди.

Також, заявник вказує, що згідно до абзацу 9 договору чартеру від 17.06.2022, компанія BROTHERS SHIPPING CO. є зареєстрованим власником т/х BEEK 6, IMO 9044061, прапор Республіка Палау, а компанія FRIENDS SHIPPING CO є менеджером даного судна, FRIENDS SHIPPING CO. SA. є бенефіціаром фрахту. Тобто, всі три компанії є учасниками правовідносин, які виникли на підставі договору чартеру від 17.06.2022 та у подальшому на підставі мирової угоди від 31.08.2022.

Заявник стверджує, що FRIENDS SHIPPING CO. SA., підписуючи мирову угоду від 31.08.2022, прийняла на себе зобов`язання, зазначені у ній, ця угода була укладена з метою врегулювання спору, який виник на підставі порушення умов договору чартеру від 17.06.2022.

Отже, заявник стверджує, що мирову угоду від 31.08.2022 було порушено саме зі сторони Компаній FRIENDS SHIPPING CO. SA., BROTHERS SHIPPING CO. та FRIENDS SHIPPING CO., адже жодна із цих компаній не виконала умов мирової угоди, тому у заявника виникло право морської вимоги до всіх трьох компаній, а тому судно BAY 10 може бути арештоване на підставі положень Брюссельської конвенції з огляду на те, що дане судно належить компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA., яка є однією із осіб, відповідальних за морською вимогою.

Заявник вважає, що доводи апелянта компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA. щодо розгляду заяви відносно особи, яка не відповідає за морською вимогою та накладення арешту на судно, яке не стосується відповідних правовідносин зводяться передусім до намагання апелянта надати оцінку вказаному правочину (оплати 60,000.00 дол. США, тобто часткового виконання мирової угоди від 31.08.2022) на предмет його відповідності чинному законодавству, проте статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину та ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Також, заявник наголошує на тому, що надання оцінки доводів, на які посилається апелянт щодо того, що компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. не порушила ані умов чартеру від 17.06.2022, ані мирової угоди від 31.08.2022, а також не повинна нести відповідальності перед компанією FLEX GIDA ITHALAT IHRACAT LIMITED SIRKETI зводяться передусім до вирішення справи по суті.

Заявник стверджує, що обставини справи № 916/2105/22 та справи № 916/3178/24 не є однаковими та тими самими, як тлумачить апелянт, оскільки у справі № 916/2105/22 в основу доводів щодо необхідності забезпечення позову покладено передусім - порушення договору чартеру від 17.06.2022 та пошкодження вантажу, який перевозився судном ВЕЕК 6, а обставинами, які зумовили звернення до суду із заявою про арешт судна BAY 10 є - порушення договору чартеру від 17.06.2022 (виражене у пошкодженні вантажу) та порушення виконання умов за мировою угодою від 31.08.2022, яку було укладено саме для врегулювання спору, який у своєму первісному розумінні був забезпечений у справі № 916/2105/22.

Також, заявник стверджує, що є наявні підстави для застосування частини четвертої статті 3 Конвенції, оскільки, за результатами дослідження роздруківок із міжнародної інформаційної системи EQUASIS, боржник, зокрема є менеджером (управителем) морського судна, про арешт якого просить заявник та до якого виникла морська вимога.

Крім того, заявник вказує, що посилання апелянта на положення Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил про коносамент 1924 року заперечуються з огляду на те, що між FRIENDS SHIPPING CO. SA. та FLEX GIDA ITHALAT IHRACAT LIMITED SIRKETI існують правовідносини саме на підставі порушення договору чартеру від 17.06.2022 (виражене у пошкодженні вантажу) та порушення виконання умов за мировою угодою від 31.08.2022. Тобто, наявність або відсутність коносаменту, який би включав наявність такої сторони як FRIENDS SHIPPING CO. SA., не має будь-якого відношення до зазначених у заяві про арешт судна обставин.

Також, заявник наголошує на тому, що в силу того, що боржники порушили виконання умов за мировою угодою від 31.08.2022, у нього виникло право пред`явлення морської вимоги до Компанії, відповідальної за морською вимогою з метою забезпечення майбутнього позову.

Заявник стверджує, що матеріали справи містять беззаперечні докази того, що Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. і Компанія FRIENDS SHIPPING CO. є солідарно відповідальними за морською вимогою, а отже, судно BAY 10 було правомірно та законно арештовано судом.

Щодо доводів про пропущення строку пред`явлення позову та спростування факту укладення мирової угоди заявник вказує, що підставою для початку арбітражного провадження є порушення умов договору чартеру та порушення умов мирової угоди від 31.08.2022, а не пошкодження вантажу, який перевозився на судні BEEK 6, а тому будь-яке посилання на пропуск строку позовної давності не знаходить свого підтвердження. Більше того, встановлення пропуску стороною строку позовної давності повинно бути здійснено під час розгляду справи по суті, судом який має юрисдикцію на вирішення справи по суті позовних вимог.

Заявник вказує, що апелянт у апеляційній скарзі помилково трактує положення ч. 3 ст.3 Брюссельської конвенції, оскільки відповідно до цієї норми судно не заарештовують більше одного разу за однією й тією самою морською вимогою одного й того самого позивача, якщо тільки позивач не переконає суд чи інший відповідний судовий орган, що гарантія чи інше забезпечення були остаточно зняті до накладення наступного арешту або що є інша достатня підстава для залишення арешту чинним.

Отже, заявник стверджує, що апелянт не надав жодного доказу, який свідчить про те, що Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. та Компанія FRIENDS SHIPPING CO. не повинні нести відповідальність за морською вимогою заявника, або будь-якого доказу, що був би більш вірогідним, аніж докази, надані заявником.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав свої доводи та вимоги апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово, просив суд апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції скасувати, апеляційну скаргу задовольнити.

Представник заявника заперечував проте задоволення апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово у відзиві, а також наголосила про те, що наразі є підготовче провадження в арбітражі, до якого він звернувся з позовом.

Інші представники сторін по справі, яка переглядається в апеляційному порядку, в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином шляхом направлення копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду на електронну адресу таких осіб, про причини неявки в судове засідання суд апеляційної інстанції не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань процесуального характеру суду апеляційної інстанції не надали.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням викладеного, оскільки судом апеляційної інстанції було створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, явка сторін до суду ухвалами не визнавалася обов`язковою, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, строк розгляду ухвали є скороченим і добігає кінця, учасники справи мали можливість подати всі необхідні клопотання та заяви, висловити свої позиції щодо суті спору та вимог і доводів апеляційної скарги, а затягування строку розгляду скарги в даному випадку може призвести до порушення прав особи, що прийняла участь в засіданні суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників інших учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, а саме, про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, заслухавши присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року про забезпечення позову у справі № 916/3178/24 потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року про забезпечення позову у справі № 916/3178/24 не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України та наявні підстави для її скасування з відмовою у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, з огляду на таке.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

У липні 2024 року до Господарського суду Одеської області надійшла заява Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просив накласти арешт на морське судно BAY 10, яке перебуває в морському порту Ізмаїл, власником якого є Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA., менеджером FRIENDS SHIPPING CO.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 17.06.2022 між Компаніями FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI та BROTHERS SHIPPING CO (власник судна BEEK 6), FRIENDS SHIPPING CO (менеджер судна ВЕЕК 6) та FRIENDS SHIPPING CO. SA (бенефіціар за договором щодо судна ВЕЕК 6), було укладено договір чартеру від 17.06.2022 відносно судна ВЕЕК 6, для перевезення вантажу-сіль, придатної для споживання людиною, в кількісті 4790 біг-бегів, що складає 5749,100 метричних тон і 5755,190 метричних тон (брутто), з порту завантаження Зонгулдак, Туречина, до порту розвантаження Ізмаїл, Україна.

Так, заявник зауважив, що відповідно до абз. 13 сторінки 1 договору чартеру, під час дії цього договору судновласник гарантує, що трюми/сталеві кришки трюмів є чистими, очищеними від попередніх вантажів, не мають іржі/окалини/пайєду/запаху, а також чисті та сухі відповідно до підтвердження незалежного сюрвейеру, відповідно до коносаменту від 21.07.2022 вантаж було відправлено в очевидно хорошому стані, вантаж був чистим на борту. Вказаний коносамент було підписано капітаном судна BEEK 6.

Проте, під час розвантаження судна у порту Ізмаїл, фрахтувальник подав лист-протест через пошкодження під час перевезення згідно з чартером від 17.06.2022 вантажу, який втратив свої якісні та товарні характеристики.

13.08.2022-17.08.2022 було проведено сюрвей вантажного трюму №1 та №2 вищевказаного судна та встановлено, що вантаж було намочено і пошкоджено іржею.

Відповідно до пп. 5-6 Звіту про перевірку №0296/2022/2.1, яка проводилась сюрвеєром з 13.08.2022 по 17.08.2022, при візуальному огляді впродовж розвантаження вантажу (солі, придатної для споживання людиною) було встановлено, що біг-беги були рвані та брудні, а нижній ярус мішків у трюмі №2 знаходився у воді. Всього було виявлено пошкодженими 991 біг-бег із вантажем.

У зв`язку із вищезазначеним Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI дійшла висновку, що судновласником порушено умови вищезазначеного договору, адже судновласник не перевіз та не зберігав вантаж належним чином, у зв`язку із чим 991 біг-бег вантажу було намочено.

Заявник зазначає, що вартість 1 тони вантажу становить 65 доларів США, відповідно до договору чартеру від 17.06.2022 фрахт за 1 тону вантажу становить 51 долар США. Загальна кількість - 4790 біг-бегів. Пошкоджених (мокрих) 991 біг-бег. 1 біг-бег =1,2 метричних тони.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням Компанією BROTHERS SHIPPING CO договору чартеру від 17.06.2022, враховуючи пошкодження 991 біг-бега вантажу (по 1,2 метричних тони в кожному), розмір шкоди, спричиненої Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI, за підрахунком заявника, становить 137 947,20 доларів США.

Також заявник зазначає, що 26.08.2022 року Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI звернулася до Господарського суду Одеської області з заявою (вх.№4-40/22 від 26.08.2022р.) до подання позовної заяви до Компанії BROTHERS SHIPPING CO про накладення арешту на вищезазначене судно та ухвалою суду від 29.08.2022 року у справі №916/2105/22 зазначену заяву було задоволено.

31.08.2022 року Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI запропонувала боржникам врегулювання спору у позасудовому порядку на таких умовах: загальна сума претензії складає 150 000 дол. США; Компанія FRIENDS SHIPPING CO сплачує негайно 60 000 дол. США на користь Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI; 90 000 дол. США буде відраховуватись від суми фрахту наступних рейсів протягом 3-х місяців після оплати 60 000 дол. США.

Дану пропозицію було надіслано брокером Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI 31.08.2022 разом із рахунком на суму 60 000 дол. США та 01.09.2022 Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. здійснила оплату у сумі 60 000 дол. США.

У зв`язку із частковим виконанням домовленостей та сплатою частини заборгованості у розмірі 60 000 дол. США Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту вищезазначеного судна, накладеного ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.08.2022 у справі №916/2105/22, яке було задоволено і арешт було скасовано ухвалою Господарського суду Одеської області від 29 08.2022, яка набрала законної сили.

Проте, як зазначає заявник, одразу після цього Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. від імені власника судна в односторонньому порядку змінила умови пропозиції Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI, зазначивши, що загальна сума претензії складає 138 000 дол. США, власник сплачує лише 60 000 дол. США на користь Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI та надала список суден для подальших можливих рейсів.

При цьому, Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI згоди на зміну домовленостей не надавала та таких змін до первісної пропозиції не підписувала.

Як зазначає заявник, у подальшому Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA., FRIENDS SHIPPING CO, BROTHERS SHIPPING CO на зв`язок не виходили, не пропонували судна для подальших рейсів та уникали будь-яких спроб комунікації.

Отже, заявник зазначає, що, враховуючи оплату у розмірі 60 000 дол. США, несплаченою залишається сума морської вимоги у розмірі 77 947, 20 дол. США, у зв`язку із чим 16.05.2024 року через уповноважених представників до боржників було направлено лист-претензію щодо порушення умов договору чартеру від 17.06.2022 та порушення виконання умов мирової угоди від 31.08.2022, але будь-якої відповіді отримано не було.

За таких обставин, Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI зазначає, що має чинну морську вимогу до Компаній FRIENDS SHIPPING CO. SA., FRIENDS SHIPPING CO у сумі 77 947, 20 дол. США у зв`язку із порушенням умов договору чартеру від 17.06.2022 року, а саме, щодо шкоди, завданої вантажу, який перевозився на судні, та порушенням умов мирової угоди від 31.08.2022.

Крім того, заявник зазначив, що Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. є зареєстрованим власником судна BAY 10, IMO 9162760, прапор Танзанія, а Компанія FRIENDS SHIPPING CO - менеджером даного судна, що підтверджується даними бази суден з міжнародної інформаційної системи EQUASIS.

Водночас, заявник зауважив на тому, що у зв`язку з перебуванням судна BAY 10 (IMO 9162760, прапор Танзанія) в акваторії Ізмаїльського морського порту, у відповідності до положення ст.138 Господарського процесуального кодексу України питання щодо накладення арешту на вказане судно підлягає розгляду Господарським судом Одеської області незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

Також, заявник зазначив, що згідно ч. 4 ст. 3 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна, ратифікованої Законом України від 07.09.2011р. №3702-VI (Конвенція 1952 року), якщо у випадку договору оренди судна з передачею володіння фрахтувальнику, фрахтувальник, а не зареєстрований власник несе відповідальність щодо морської вимоги, яка стосується цього судна, позивач може накласти арешт на таке судно чи на будь-яке інше судно, що належить такому фрахтувальникові, з дотриманням положень цієї Конвенції, але жодне інше судно, що належить зареєстрованому власникові, не може бути піддано арештові у зв`язку з такими морськими вимогами.

На підтвердження обставин, викладених в заяві, Компанією FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI додано:

копію договору чартеру від 17.06.2022;

роздруківку відомостей із онлайн-бази даних Equasis, щодо судна BEEK 6;

копію коносаменту;

копію листа-протесту від 14.08.2022;

копію звіту про перевірку №0296/2022/2.1;

копію претензії від 20.08.2022;

копію пропозиції від 31.08.2022 (Соntract);

роздруківку електронного листування між сторонами;

копію підтвердження здійснення оплати на суму 60 000 дол. США;

копію пропозиції 31.08.2022 року підписаної FRIENDS SHIPPING CO. SA;

лист-претензію від 16.05.2024 року;

роздруківку з міжнародної бази даних суден Equasis щодо судна BAY 10, IMO 9162760, прапор Танзанія;

копію розпорядження капітана порту від 17.07.2024;

інформацію щодо реєстрації FRIENDS SHIPPING CO. SA;

- інформацію щодо реєстрації FRIENDS SHIPPING CO.;

- інформацію щодо реєстрації FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI;

- інформацію щодо реєстрації BROTHERS SHIPPING CO.

Також колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановлено, що 26.08.2022 року Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI вже зверталась до Господарського суду Одеської області із заявою (вх.№4-40/22) до подання позовної заяви до Компанії BROTHERS SHIPPING CO про накладення арешту на судно, за якою Господарським судом Одеської області ухвалою 29.08.2022 року було задоволено заяву та накладено арешт на судно, який в подальшому було скасовано судом за клопотанням заявника.

Предметом апеляційного перегляду у даному разі є наявність або відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову у справі №916/3178/24 до його подання, вжитих ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року у справі № 916/3178/24.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу приписів ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Отже, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення.

Згідно із ч. 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ч. 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення балансу інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Наведена правова позиція викладена і у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, і у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 року у справі № 916/3245/19, від 16.10.2019 року у справі № 904/2285/19.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у п. 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі № 914/1570/20).

Так, звертаючись із заявою про забезпечення позову у даній справі, Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI стверджувала про існування у неї чинної морської вимоги до Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA через невиконання зобов`язань за договором чартеру від 17.06.2022 року та мировою угодою від 31.08.2022, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на морське судно.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року заяву Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна BAY 10 ( IMO 9162760) задоволено; накладено арешт на морське судно BAY 10 ( IMO 9162760), судновласником якого є Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA ( Trust Compane Complex Ajeltake Road, Ajeltake Island, Majuro,Republic of the Marshall Island, MH 96960), менеджером Компанія FRIENDS SHIPPING CO ( Unit No 802, Maketab, Port Saeed, Dubai, United Arab Emirates), яке знаходиться в акваторії морського порту Ізмаїл, Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту), оскільки судновласник є особою, відповідальною перед заявником за морською вимогою.

Проте, судова колегія вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції помилковою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального законодавства, враховуючи таке.

Як було раніше зазначено судовою колегією, відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Порядок накладення та звільнення з-під арешту морських суден врегульовано Міжнародною конвенцією з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952 року, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 07.09.2011 року № 3702-VІ.

Відповідно до ст. 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952 року, ратифікованої Законом України «Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 07 вересня 2011 року (далі - Конвенція) "Морська вимога" означає вимогу, що виникає на підставі одного чи більше із зазначених нижче пунктів: збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб; загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов`язані з його експлуатацією; рятування судна або вантажу; договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше; договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше; втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном; загальної аварії; морської позики; буксирування; лоцманства; поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів; заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу; витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника; спорів, що стосуються права власності на морське судно; спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації; іпотеки або морської застави будь-якого судна.

Пунктом 2 ст. 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна встановлено, що «арешт» означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 2 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна, судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

У ч. 3 ст. 3 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна передбачено, що судно не заарештовують, і застава або інший вид забезпечення не надаються більше одного разу в межах однієї чи більше юрисдикцій будь-якої з Договірних Держав за однією й тією самою морською вимогою одного й того самого позивача та, якщо судно було заарештовано в межах однієї з юрисдикцій чи були надані в межах такої юрисдикції застава або інший вид забезпечення для зняття арешту або з метою уникнення можливого арешту, то будь-який наступний арешт цього судна чи будь-якого судна, що належить тому самому власникові, за тією самою морською вимогою того самого позивача буде відмінений, а судно буде звільнене судом чи будь-яким іншим відповідним судовим органом цієї держави, якщо тільки позивач не переконає суд чи інший відповідний судовий орган, що гарантія чи інше забезпечення були остаточно зняті до накладення наступного арешту або що є інша достатня підстава для залишення арешту чинним.

Відповідно до ст. 4 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна на судно може бути накладений арешт не інакше, як з дозволу суду або відповідного судового органу Договірної Держави, в якій здійснено арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції, з урахуванням положень п. 4 цієї статті й ст. 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "о","p" або "q" п.1 ст. 1.

За змістом вказаної статті судно не може бути заарештовано більше одного разу в межах однієї чи більше юрисдикцій будь-якої з Договірних Держав за однією й тією самою морською вимогою одного й того самого позивача.

Згідно з ст. 6 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна усі питання щодо відповідальності позивача за збитки, заподіяні внаслідок арешту судна, або за витрати, пов`язані із наданням застави або іншого виду забезпечення з метою звільнення судна або запобігання його арешту, будуть вирішуватися за правом Договірної Держави, у межах юрисдикції якої був здійснений арешт чи було подано клопотання щодо його здійснення.

Процесуальні норми, що стосуються арешту судна, клопотання про одержання дозволу, згаданого в статті 4, та всіх інших процесуальних питань, що можуть виникнути в зв`язку з арештом, визначаються правом Договірної Держави, в якій арешт був здійснений чи було подано клопотання щодо його здійснення.

У частині 2 ст. 8 вказаної Конвенції передбачено, що судно, що ходить під прапором Держави, яка не є Договірною Державою Конвенції, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав щодо будь-якої з морських вимог, що перераховані у ст. 1, чи будь-якої іншої вимоги, щодо якої закон цієї Договірної Держави дозволяє арешт.

Відповідно до Законів України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ про арешт на морські судна" від 20.12.2011 року №4190-VI та "Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна" від 07.09.2011 року №3702-VI з 16.05.2012 року до господарського процесу України був запроваджений процесуальний інститут арешту судна для забезпечення морської вимоги.

Ці зміни було розроблено та внесено до чинного законодавства України з метою його приведення у відповідність до ст. 4 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року.

Завданням національного законодавства країни-учасниці Конвенції про арешт 1952 року є: забезпечення можливості своєчасного арешту судна; захист інтересів судновласника від зловживання правом на арешт шляхом вимоги від заявника внесення забезпечення для покриття можливих збитків; можливість судновласника звільнити судно з-під арешту шляхом надання грошового забезпечення позову (за виключенням випадків оскарження права власності на само судно); встановлення розумного строку, в продовж якого заявник повинен надати докази про початок розгляду його морської вимоги компетентним судом.

При розгляді справ про арешт морських суден судові органи керуються положеннями Конвенції 1952 року, але процесуальні норми передбачені процесуальними кодексами.

Будучи специфічним інститутом матеріального морського права, арешт морських суден розглядається в Україні за процесуальними вимогами забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, п. 9 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначені заходи забезпечення позову, згідно з якими позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна подається в письмовій формі і повинна містити розмір та суть морської вимоги, що є підставою для арешту судна.

Так, Господарським судом Одеської області в якості підстави для забезпечення позову (арешту судна) було визначено про те, що судно BAY 10 ( IMO 9162760, прапор Танзанія), про арешт якого просить заявник, належить на праві власності Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA. При цьому, як зазначено судом, Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. є фактично отримувачем фрахту за договором чартеру від 17.06.2022 року.

Водночас, як вбачається з наявного тексту договору чартеру, останній взагалі не передбачає таку сторону в договорі, як Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA., яка вказана тільки в якості «бенефіціара». В чартері від 17.06.2022 року сторонами є FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI (фрахтувальник) та BROTHERS SHIPPING CO (судновласник)

Отже, висновки суду про те, що Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. є самостійною стороною чартеру, є необґрунтованими припущеннями та спростовуються перш за все текстом самого договору чартеру від 17.06.2022 року. До того ж, норми Конвенції взагалі не містять такого поняття, як «бенефіціар», аби можна було зробити висновок, що саме така особа, а не судновласник або фрахтувальник судна, на якому відбулися події з пошкодження вантажу, в зв`язку з чим заявнику була спричинена шкода, що може бути стягнута судом за результатами розгляду його майбутнього позову, є відповідальною особою, до якої може бути заявлена морська вимога.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Господарським судом Одеської області двічі в ухвалах від 29.08.2022 року та від 01.09.2022 року по справі №916/2105/22 які набрали законної сили, було встановлено, що сторонами за договором фрахтування (чартеру від 17.06.2022 року) є саме Компанія FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI (фрахтувальник) та Компанія BROTHERS SHIPPING CO (судновласник). Ці обставини є преюдиційними, тобто, такими, що не потребують доказування.

Так, ухвалою від 29.08.2022 року по справі №916/2105/22 за заявою Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI судом вже накладався арешт на судно BEEK 6, IMO 9044061 на тих самих підставах, на яких заявник звернувся і в даній справі: той самий чартер від 17.06.2022 року, коносамент, висновок сюрвейєра, тощо в забезпечення морської вимоги на суму 137 947,20 доларів США, а ухвалою від 01.09.2022 року по справі №916/2105/22 суд скасував заходи забезпечення за заявою заявника.

При цьому, при скасуванні арешту суд першої інстанції також дійшов висновку, що спір щодо морської вимоги виник саме між Компанією FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI (фрахтувальник) та Компанією BROTHERS SHIPPING CO (судновласник), до якої сама морська вимога і була пред`явлена, що слідує з тексту ухвали від 01.09.2022 року по справі №916/2105/22.

Тобто, Господарським судом Одеської області у справі №916/2105/22 чітко встановлено, що спір за чартером від 17.06.2022 року (морською вимогою) стосується двох сторін: Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI (фрахтувальник) та Компанії BROTHERS SHIPPING CO (судновласник).

При цьому, за умовами договору за належне виконання своїх зобов`язань відповідає саме судновласник, який в даному випадку і є особою, до якої може бути пред`явлена морська вимога. Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, в даному випадку заявник заявив про ті ж самі події, які спричинили йому шкоду з причини незабезпечення судновласником збереження якісних та товарних властивостей вантажу, доповнивши тільки тим, що в даному випадку він посилається на неналежне виконання апелянтом умов договору чартеру та мирової угоди..

Отже, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі помилково застосовано положення ч.4 ст.3 Конвенції, оскільки в даному випадку було вже встановлено, що Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. не є судновласником або фрахтувальником судна, тобто, отримувала у володіння або оренду судно, з експлуатацією якого виникли події, на підставі яких у заявника виникло право звернення до суду за відшкодуванням спричиненої йому шкоди.

Відповідно до вказаної норми, якщо у випадку договору оренди судна з передачею володіння фрахтувальнику фрахтувальник, а не зареєстрований власник несе відповідальність щодо морської вимоги, яка стосується цього судна, позивач може накласти арешт на таке судно чи на будь-яке інше судно, що належить такому фрахтувальникові, з дотриманням положень цієї Конвенції, але жодне інше судно, що належить зареєстрованому власникові, не може бути піддано арештові у зв`язку з такими морськими вимогами.

Договір чартеру 17.06.2022 року укладався на виконання перевезень судном BEEK 6, IMO 9044061, власником судна є Компанія BROTHERS SHIPPING CO, а фрахтувальником судна визначено, навпаки, самого заявннка вимоги. Тому, дана норма щодо можливості накладення арешту на інше судно фрахтувальника, а не судновласннка (щодо якого взагалі діє заборона цього) взагалі не може бути застосована в даному випадку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що у випадку наявності спору щодо того, хто є фрахтувальником, перевізником або іншою особою («менелжером», «бенефіциаром») тощо, це повинно бути встановлено судом при розгляді позовних вимог по суті, а не при вирішенні питання щодо забезпечення позову у вигляді арешту судна за морською вимогою.

Так, заявником не надано жодного договору перевезень вантажу між Компанією FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI та Компанією FRIENDS SHIPPING CO. SA, для того, аби зазначати, що остання є саме тією особою, до якої могла бути пред`явлена морська вимога.

В претензії, складеній від імені заявника тими самими представниками 17 червня 2022 року, яка додана до матеріалів даної справи, Компанія FRIENDS SHIPPING CO. SA. навіть не фігурує як адресат та особа, до якою звертається заявник з морською вимогою.

Тобто, на момент виникнення подій, які спричинили шкоду вантажу, заявник не розглядав Компанію FRIENDS SHIPPING CO. SA., як особу, яка відповідає за морською вимогою та як потенційного відповідача.

Отже, судом першої інстанції фактично в оскаржуваній ухвалі необґрунтовано ототожнено поняття «перевізник», «отримувач фрахту», «бенефіціар» і очевидно «бенефіціарний власник» з поняттям «судновласник» або «фрахтувальник або орендар», всупереч наявним матеріалам оскарження ухвали.

Посилання заявника на умови «мирової угоди» та іншу морську вимогу про сплату залишку боргу від попередньої морської вимоги до іншої особи, судом апеляційної інстанції відхилені, оскільки такі обставини, як вже було зазначено вище за тестом постанови, при наявності спору між цими ж сторонами повинні бути встановлені тільки під час розгляду по суті позовних вимог і не можуть встановлюватися судом під час розгляду такої заяви на цій стадії судового провадження. Це ж стосується і питань належного або неналежного виконання умов наданого неповного тексту документу під назвою «сontract» його підписантами, оскільки в даному випадку суду не надано оформленої належним чином мирової угоди саме по справі №916/2105/22, оскільки в тексті договору, який не затверджено судом за нормами чинного процесуального законодавства в якості мирової угоди по справі, не йдеться про обов`язок апелянта перед заявником сплатити грошові кошти саме в якості залишку, і такий висновок може бути зроблений тільки судом при розгляді справи по суті, заявником зазначено суду про невиконання апелянтом умов договору чартеру разом з мировою угодою саме зі сплати залишку попередньої морської вимоги, що також не може бути в даному випадку бути прийнято судом в якості належного доказу існування у заявника саме морської вимоги саме до апелянта, що є обов`язковою підставою для застосування такого заходу забезпечення як арешт іншого судна іншої юридичної особи, яка відповідальна перед заявником за спричинення йому шкоди в зв`язку з неналежним виконанням умов договору чартеру.

У зв`язку із вищезазначеним апеляційний суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову до подання позову шляхом накладення арешту на морське судно у даній справі є помилковим та безпідставним в зв`язку з недоведенням заявником заявлення даної морської вимоги саме до тієї особи, до якої застосовано заходи забезпечення позову при умові того, що морська вимога з таких подій вже була заявлена до іншої особи раніше на підставі того ж договору, доказів укладення саме мирової угоди за цим же договором заявник не надав, як і доказів наявності у нього до апелянта іншої саме морської вимоги за нормами Конвенції, застосування судом норм КТМ України є також помилковим, бо участь у даній справі приймають іноземні контрагенти, на яких не розповсюджується його дія.

Щодо пропуску строку позовної давності за нормами Конвенції про арешт судна, судова колегія не розглядає це питання, бо дотримання такого строку досліджується судом тільки у випадку наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення позову.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA, знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року про забезпечення позову у справі № 916/3178/24 не відповідає вимогам процесуального і матеріального законодавства, тому є достатні правові підстави для її скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви в зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на заявника заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 129, 136-140, 269, 270, 271, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити апеляційну скаргу Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA, Trust Compane Complex Ajeltake Road, Ajeltake Island, Majuro,Republic of the Marshall Island, MH 96960, реєстраційний номер 00111 181 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року про забезпечення позову у справі № 916/3178/24.

Скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 року про забезпечення позову у справі № 916/3178/24.

Відмовити у задоволенні заяви Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI, Goksu Mah. 6806 Sk A2 Blok No:10/1 Ic Kapi No: 3 Kepez/Antalya-Turkey, реєстраційний номер 00116174, від 17.07.2024 (вх.4-63/24) про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Стягнути з Компанії FLEX GIDA ITHALAT IНRACAT LIMITED SIRKETI, Goksu Mah. 6806 Sk A2 Blok No:10/1 Ic Kapi No: 3 Kepez/Antalya-Turkey, реєстраційний номер 00116174, на користь Компанії FRIENDS SHIPPING CO. SA, Trust Compane Complex Ajeltake Road, Ajeltake Island, Majuro,Republic of the Marshall Island, MH 96960, реєстраційний номер НОМЕР_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3028 грн.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 30.08.2024 року.

Повний текст постанови складено 02.09. 2024 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош