ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2024 р. Справа№ 910/10936/23 (369/4481/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Доманської М.Л.

Остапенка О.М.

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

Представники учасників справи у судове засідання не з`явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) (суддя Івченко А.М.)

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення 2 236 232,44 грн

в межах справи № 910/10936/23

за заявою ОСОБА_2

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.05.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) (суддя Івченко А.М.) залишено без розгляду заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 2 236 232,44 грн.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ) та мотивоване тим, що у справу № 910/10936/23 за заявою ОСОБА_2 про неплатоспроможність позивачем подано заяву з грошовими вимогами до боржника щодо того ж договору та суми боргу, що і у позовній заяві.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить, зокрема, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) та прийняти нове судове рішення, яким матеріали справи передати на розгляд суду першої інстанції.

Як зазначає скаржник, статтею 226 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік правових підстав для залишення позову без розгляду, однак місцевий господарський суд в оскаржуваному судовому рішенні посилався лише на приписи ч. 4 ст. 7 КУзПБ.

Також, на переконання ОСОБА_1 , суд першої інстанції повинен був зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 2 236 232,44 грн до набрання законної сили ухвалою суду за результатами розгляду конкурсних вимог такого позивача.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Учасники справи відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надали, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10936/23 (369/4481/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 2 236 232,44 грн; в межах справи № 910/10936/23 за заявою ОСОБА_2 про неплатоспроможність; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

11.07.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/10936/23 (369/4481/23).

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2352/24 від 16.07.2024 у зв`язку з перебуванням судді Пантелієнка В.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10936/23 (369/4481/23).

У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23), поміж іншого, задоволено клопотання ОСОБА_1 та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 09.05.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23); відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) призначено на 21.08.2024.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2777/24 від 19.08.2024 у зв`язку з перебуванням судді Полякова Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відрядженні, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10936/23 (369/4481/23).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Доманська М.Л., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Доманська М.Л., Остапенко О.М.

Явка представників учасників справи

ОСОБА_1 (позивач/скаржник), ОСОБА_2 (відповідач) та/або їх представники у судове засідання 21.08.2024 не з`явилися; про час, місце та дату судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином; про причини нез`явлення суд не повідомив відповідач.

Слід зазначити, що 20.08.2024 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача (апелянта).

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Необхідно вказати, що копію ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) було надіслано учасникам справи засобами поштового зв?язку, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників скаржника та відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Києво - Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 09.12.2019 у розмірі 2 236 232,44 грн.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 31.03.2023 у справі № 369/4481/23, зокрема, відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу за попереднім договором купівлі-продажу.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 02.11.2023 у справі № 369/4481/23 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу за попереднім договором купівлі-продажу передано на розгляд до Господарського суду міста Києва на розгляді якого перебуває справа № 910/10936/23 за заявою фізичної особи ОСОБА_2 про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) (суддя ОСОБА_3) прийнято справу № 369/4481/23 до розгляду в межах справи № 910/10936/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 № 013-16/523/24 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/10936/23 (369/4481/23) у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 .

За результатами повторного автоматичного розподілу справ справу №910/10936/23 (369/4481/23) передано на розгляд судді Мандичеву Д.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 у справі №910/10936/23 (369/4481/23) прийнято справу № 910/10936/23 (369/4481/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 09.12.2019 у розмірі 2 236 232,44 грн до свого провадження.

03.04.2024 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_2 надійшла заява про передачу справи іншому складу суду.

В подальшому, місцевий господарський суд дійшов висновку про залишення без розгляду заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 2 236 232,44 грн, про що було постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, предметом апеляційного перегляду у цій справі постало питання щодо залишення без розгляду позовної заяви у зв`язку з поданням позивачем заяви з грошовими вимогами до відповідача, відносно якого відкрито провадження у справі про неплатоспроможність.

Як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, у березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Києво - Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 09.12.2019 у розмірі 2 236 232,44 грн.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 31.03.2023 у справі № 369/4481/23, зокрема, відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу за попереднім договором купівлі-продажу.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2023 відкрито провадження у справі № 910/10936/23 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_2 .

При цьому, судом встановлено, що в межах справи про неплатоспроможність ОСОБА_2 , позивачем подано заяву з грошовими вимогами до боржника щодо того ж договору та суми боргу, що і в позовній заяві, а отже предмет та підстави позову є тотожними із предметом та підставами заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами у справі № 910/10936/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 . При цьому, тотожність заявлених вимог про стягнення заборгованості не заперечується також самим скаржником.

Відтак, проблемним у цій справі постало питання конкуренції розгляду позовної заяви в частині стягнення коштів з відповідача та заяви того ж позивача із тотожними грошовими вимогами, заявленими в межах справи про неплатоспроможність відповідача.

Стаття 7 КУзПБ встановлює порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник та передбачає концентрацію спорів, стороною яких є боржник, у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

15.04.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 2971-IX від 20.03.2023, яким статтю 7 КУзПБ доповнено частиною четвертою такого змісту: «4. У разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду».

Отже, встановивши, що ОСОБА_1 подано до господарського суду у справі про неплатоспроможність заяву з грошовими вимогами до ОСОБА_2 , вимоги якої є тотожними позовним вимогам, що розглядалися в позовному провадженні, суд першої інстанції вірно застосував положення ч. 4 ст. 7 КУзПБ та залишив позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без розгляду.

Слід також зазначити, що у постанові Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/4455/19 було наведено висновок щодо застосування ст.ст. 7, 45 КУзПБ в редакції до внесення змін Законом України № 2971-IX від 20.03.2023, суть якого полягає у тому, що якщо заяву з кредиторськими вимогами подано позивачем до завершення розгляду позовних вимог, то господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, має зупинити провадження у справі за позовом з майновими (грошовими) вимогами до боржника на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України до набрання законної сили ухвалою суду за результатами розгляду конкурсних вимог такого позивача. За відсутності такого звернення та прийняття його до розгляду суд не має підстав для зупинення позовного провадження. Після постановлення господарським судом ухвали за результатами розгляду цих вимог позовне провадження у справі з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що розглядається в межах справи про банкрутство, підлягає закриттю повністю або в частині заявлених кредитором вимог на підставі пункту 2 частини першої статті 175, пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України у випадку тотожності суб`єктного складу, предмета і підстав позову.

Водночас, Законом України № 2971-IX від 20.03.2023, яким зокрема доповнено статтю 7 КУзПБ частиною четвертою, законодавець конкретизував дії господарського суду щодо порядку розгляду позову про стягнення з боржника грошових коштів, у випадку подання позивачем заяви з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство (неплатоспроможність) відповідача.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з преамбулою КУзПБ цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, передбачаючи ряд процесуальних норм, які регулюють порядок здійснення судочинства в цих процедурах (відкриття провадження у справі про банкрутство, види судових рішень у банкрутстві та порядок їх оскарження тощо). (п. 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22)).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, застосуванням спеціальних способів захисту тощо. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. При розгляді справ про банкрутство спеціальні норми КУзПБ мають пріоритет у застосуванні щодо інших законодавчих актів.

У справах про банкрутство поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності суттєве значення має принцип судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/420/16, постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20, від 23.09.2021 у справі №904/4455/19).

Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможним боржником. При цьому обов`язковим завданням провадження у справі про банкрутство є справедливе задоволення усієї сукупності вимог кредиторів в порядку черговості встановленому законом. Тому провадження у справах про банкрутство об`єктивно формується на засадах конкуренції кредиторів.

Тобто призначення провадження у справі про банкрутство полягає у збалансуванні реалізації прав та законних інтересів учасників справи. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів.

Раціональність механізму конкурсної процедури полягає саме в тому, що вона надає інструментарій для узгодження прав та інтересів усіх кредиторів, а також забезпечує взаємні права та інтереси сукупності кредиторів і боржника. При цьому інструментом гарантування прав кожного із сукупності кредиторів є принцип конкурсного імунітету, за яким кредитор не має права задовольнити свої вимоги до боржника інакше, як в межах відкритого провадження у справі про банкрутство. Кредитори можуть задовольнити свої вимоги за правилами конкретної конкурсної процедури (висновок, викладений у постановах судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №910/9535/18 та від 09.09.2021 у справі №916/4644/15).

Отже, залишення позову без розгляду про стягнення заборгованості на підставі ч. 4 ст. 7 КУзПБ, у зв`язку з тим, що позивачем подано заяву з грошовими вимогами до боржника (відповідача), яка підлягає розгляду у попередньому засіданні господарського суду, який розглядає справу про банкрутство (неплатоспроможність) відповідача не є обмеженням доступу позивача до правосуддя.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду від 21.03.2024 у справі № 922/1302/22 (369/11910/21).

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Таким чином, враховуючи звернення ОСОБА_1 з кредиторськими вимогами до боржника у справі про неплатоспроможність та незважаючи на результати розгляду такої заяви, беручи до уваги аналогічність предмету і підстав вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як в позовному провадженні у справі № 910/10936/23 (369/4481/23), так і в процедурі неплатоспроможності ОСОБА_2 у справі № 910/10936/23, з метою виключення «паралельності» двох проваджень і прийняття двох судових рішень за вимогами кредитора з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, місцевий господарський суд належним чином дослідивши матеріали справи, дотримуючись норм процесуального та матеріального права, дійшов вірного висновку про залишення позову у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) без розгляду на підставі ч. 4 ст. 7 КУзПБ.

При цьому, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 09.05.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23), а отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 09.05.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2024 у справі № 910/10936/23 (369/4481/23) залишити без змін.

3. Справу № 910/10936/23 (369/4481/23) повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 30.08.2024

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді М.Л. Доманська

О.М. Остапенко