ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 Справа № 917/969/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., після виходу з відпустки, розглянувши справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укртранснафта", вул. Князів Острозьких, 32/2, м. Київ, 01010

до відповідача Громадської організації "Кременчуцький міський спортивний клуб "Атлетик", вул. Чкалова, 2-А, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 1 204 227,48 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Без виклику учасників справи,

установив:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Акціонерне товариство "Укртранснафта" просить суд стягнути з Громадської організації "Кременчуцький міський спортивний клуб "Атлетик" 1 204 227,48 грн заборгованості, що виникла внаслідок не належного виконання останнім умов укладеного 11.05.2021 року між сторонами Договору оренди № О-2, з яких : 718 103,99 грн основний борг, 278 778,59 грн пеня, 108 588,39 грн штраф, 74 832,97 грн інфляційні втрати та 23 923,54 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами Договору оренди № О-2 від 11.05.2021 року, зокрема не здійснив оплату орендних платежів. За порушення строків оплати позивач нарахував відповідачу пеню, штраф, 3% річних та інфляційні нарахування передбачені умовами Договору.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази : копію договору оренди № О-2 від 11.05.2021 року; копію Додаткової угоди № 1 від 01.01.2022 до Договору оренди; копію Додаткової угоди № 2 від 01.12.2022 до Договору оренди; копію акту технічного стану майна від 11.05.2021; копії рахунків-фактур; копію акту № 50 від 30.11.2023; копії платіжних інструкцій; копію листа від 24.08.2022 щодо погашення заборгованості; копію акту приймання-передачі майна від 24.11.2023; копії актів № 46-49; копію Повідомлення № 45-01/16/7902-23 від 23.10.2023 про розірвання договору оренди; копію Претензії № 04-03/11/251-24 від 11.01.23; копію Листа ГО "Атлетик" № 4799/6-23 від 01.09.23 на претензію.

Інші заяви по суті спору до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

11.06.2024 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртранснафта" до відповідача Громадської організації "Кременчуцький міський спортивний клуб "Атлетик" про стягнення 1 204 227,48 грн заборгованості, що виникла внаслідок не належного виконання останнім умов укладеного 11.05.2021 року між сторонами Договору оренди № О-2, з яких: 718 103,99 грн основний борг, 278 778,59 грн пеня, 108 588,39 грн штраф, 74 832,97 грн інфляційні втрати та 23 923,54 грн 3% річних.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2024 справу № 917/969/24 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 17.06.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали.

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 17.06.2024, яка направлялась відповідачу за наявною в матеріалах справи адресою, що співпадає з адресою зазначеною у витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася до Господарського суду Полтавської області з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Повідомлення про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання відповідач суду не надав.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.

Отже, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 17.06.2024 вважається врученою відповідачу 26.06.2024 р.

Відповідач клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суду не надав.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень ГПК України строк не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

11.05 2021 року між Акціонерним товариством "Укртранснафта" (далі - Орендодавець) та Громадською організацією "Кременчуцький міський спортивний клуб "Атлетик" (далі - Орендар) укладено Договір оренди № 0-2 (далі Договір, а.с. 10-13).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Орендодавець передає, а Орендар приймає тимчасове платне користування - оренду та зобов`язується повернути Орендодавцю після закінчення строку, встановленого цим Договором, частину спортивно-оздоровчого комплексу, загальною площею 489,0 м2 (далі - Майно), що знаходиться за адресою : м. Кременчук, вул. Європейська, 68 (п. 1.1 Договору);

- розмір орендної плати за користування Майно; складає 30 000,00 грн з ПДВ за 1 (один) місяць (п. 3.2 Договору);

- що розмір орендної плати підлягає обов`язковому коригування (перегляду) на річний індекс інфляції (пп. 3.2.1 п. 3.2 Договору);

- орендна плата сплачується Орендарем щомісячно, не пізніше 5-го числа поточного місяця у безготівковій формі на банківський рахунок Орендодавця, що зазначений у Розділі 11 цього Договору. По закінченню кожного місяця користування Майном, але не пізніше 20-го числа наступного місяця, Сторонами підписується Акт надання послуг. Обов`язок складання акту надання послуг за цим Договором покладається на Орендодавця (п. 3.3 Договору);

- вартість фактично спожитих Орендарем комунальних та інших послуг підлягає відшкодуванню (компенсації) Орендарем Орендодавцю до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі виставлених Орендодавцем рахунків, що формуються на підставі рахунків організації постачальників таких комунальних послуг та інших послуг. По закінченню кожного місяця користування Майном, але не пізніше 20-го числа наступного місяця Сторонами підписується Акт наданих послуг. Обов`язок складання Акту наданих послуг за цим Договором покладається на Орендодавця (п. 3.5 Договору);

- закінчення строку дії Договору не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню та штрафні санкції, передбачені цим Договором (п. 3.6 Договору);

- Орендар зобов`язаний щомісячно, у відповідності до умов цього Договору, вносити плату за користування майном (пп. 5.1.2 Договору);

- у разі виявлення уповноваженими особами Орендодавця фактів, які свідчать про порушення Орендарем п. 5.1.1-5.1.8 даного Договору, розірвати даний Договір в односторонньому порядку шляхом направлення письмового повідомлення Орендарю. В такому випадку договір вважатиметься розірваним з дати, вказаної в такому повідомленні, а майно підлягає поверненню Орендодавцеві в порядку та строки, передбачені п. 5.1.7 Договору (п. 5.4.5 Договору);

- за несплату або несвоєчасну сплату орендної плати, Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період нарахування пені, від несплаченої суми за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання (п. 6.3 Договору);

- при простроченні плати за користування Майном, що передбачена Розділом 3 цього Договору понад 15 календарних днів, Орендар додатково крім пені, передбаченої п. 6.3 Договору, сплачує Орендодавцю штраф у розмірі 10% від суми непогашеного боргу (п. 6.4 Договору)

Додатковою угодою № 1 до Договору від 01.01.2022 відкориговано розмір орендної плати та визначено, що її розмір становить 33 000,00 грн за місяць.

В подальшому, відповідно до пункту 3.2 Договору відкориговано розмір орендної плати на суму 41 778,00 грн (копія акту № 47 від 31.10.2023 підписаного представниками сторін та скріплена печатками сторін наявна у матеріалах справи, а.с. 53).

В дотримання умов Договору позивач надав відповідачу рахунки-фактури на оплату орендних платежів (копії наявні у матеріалах справи).

Наявними у матеріалах справи копіями платіжних інструкцій підтверджується, що відповідачем за період з 06.06.2021 по листопад 2023 частково та з порушенням встановлених у Договорі строків сплачено на рахунок позивача орендні платежі.

З огляду на неналежне виконання відповідачем умов Договору щодо сплати орендних платежів, 24 серпня 2022 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення № 45-00/16/4577-22 щодо погашення заборгованості за Договором. Вказане повідомлення залишене відповідачем без задоволення.

01.09.2023 відповідач надіслав позивачу лист № 47799/6-23 в якому зазначив, що фінансування Громадської організації "Кременчуцький міський спортивний клуб "Атлетик" відбувається за рахунок доброчинних та членських внесків, але з огляду на повномасштабне вторгнення РФ на територію України, надходження до бюджету організації дуже обмежені. Відповідач повідомив позивача, що планує погасити заборгованість, яка виникла перед позивачем до кінця 2023 року. Також відповідач просив позивача не нараховувати орендні платежі за період дії форс-мажорних обставин з 24.02.2022 по 30.05.2022, в додатки до листа відповідач залучив копію сертифікату №5301-221380 виданого Полтавською ТПП (а.с. 60-61).

23.10.2023 року АТ "Укртранснафта" до ГО "КМСК "Атлетик" направлено повідомлення № 45-01/16/7902-23 про розірвання Договору, повернення майна та погашення заборгованості (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 55). У вказаному повідомленні позивач наголосив про систематичну несплату відповідачем орендної плати та фактично спожиті комунальні послуги за Договором, що стало підставою для одностороннього розірвання Договору з 24.11.2023 року.

З метою досудового врегулювання спору 18.01.2024 року представник Позивача особисто вручив керівнику ГО "КМСК "Атлетик" Чумаку В.І. претензію № 04-03/11/251-24 від 11.01.2024 з вимогою сплатити основний борг, пеню, штраф, 3% річних та інфляційні витрати за неналежне виконання умов Договору, що підтверджується наявним підписом ОСОБА_1 на другому екземплярі претензії.

За твердженням позивача, в порушення умов Договору, відповідач не сплатив орендних платежів за лютий травень 2022, грудень 2022 та січень-листопад 2023 та не оплатив комунальні послуги за березень 2023, квітень 2023, червень 2023 та листопад 2023, з огляду на що у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 718 103,99 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 204 227,48 грн заборгованості, що виникла внаслідок не належного виконання останнім умов укладеного 11.05.2021 року між сторонами Договору оренди № О-2, з яких : 718 103,99 грн основний борг, 278 778,59 грн пеня, 108 588,39 грн штраф, 74 832,97 грн інфляційні втрати та 23 923,54 грн 3% річних.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Статтею 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати : з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є : договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Приписами ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору оренди.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме : майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ч. 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення між позивачем та відповідачем Договору оренди, за умовами якого відповідач як орендар прийняв у строкове платне користування майно та зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату у розмірі, погодженому сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за Договором. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вищезазначеним Договором не сплатив орендних платежів у визначені Договором строки. Заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає 718 103,99 грн (в тому числі : заборгованість по орендній платі за лютий - травень 2022, грудень 2022 та січень-листопад 2023 та заборгованість за комунальні послуги за березень 2023, квітень 2023, червень 2023 та листопад 2023. Дана обставина відповідачем не спростована.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів відсутності заборгованості, суд приходить до висновку, що в частині стягнення з відповідача боргу в розмірі 718 103,99 грн вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України). Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6.3 Договору визначено, що за несплату або несвоєчасну сплату орендної плати, Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період нарахування пені, від несплаченої суми за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання.

У пункті 6.4 Договору сторони узгодили, що при простроченні плати за користування Майном, що передбачена Розділом 3 цього Договору понад 15 календарних днів, Орендар додатково крім пені, передбаченої п. 6.3 Договору, сплачує Орендодавцю штраф у розмірі 10% від суми непогашеного боргу.

Тобто, при укладені Договору сторони дійшли згоди щодо стягнення одночасно штрафу та пені у разі невиконання відповідачем умов договору, тому їх одночасне застосування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного між сторонами договору. Положеннями ст. ст. 627, 628, 629 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 01.06.2021 року у справі №910/12876/19.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 278 778,59 грн за період з 06.06.2021 по 04.01.2024 (з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов`язань з оплати орендних платежів та платежів за комунальні послуги за кожний окремий місяць та проведених відповідачем оплат) та 108 588,39 грн штрафу, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Перевірка розрахунку суми пені судом здійснена за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт".

При цьому суд враховує приписи п. 7 розділу ІХ Прикінцеві положення ГК України та п. 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 74 832,97 грн інфляційних втрат та 23 923,54 грн 3% річних за період з 06.06.2021 по 04.01.2024, нарахованих за несвоєчасну сплату відповідачем орендних платежів.

Суд, перевіривши розмір заявлених вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, не виявив завищення їх розміру з боку позивача, а тому вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є: позовна заява; відзив на позовну заяву.

Відповідач контррозрахунку ціни позову не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку не висловив.

Згідно з приписами частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

В матеріалах справи наявна копія сертифікату №5301-221380 виданого відповідачу Полтавською ТПП, проте відповідач не довів, як саме проявився форс-мажор у конкретному зобов`язанні.

Згідно з приписами частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 718 103,99 грн основного боргу, 278 778,59 грн пені, 108 588,39 грн штрафу, 74 832,97 грн інфляційних втрат та 23 923,54 грн 3% річних, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 14 450,73 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236, 237-238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Громадської організації "Кременчуцький міський спортивний клуб "Атлетик" (вул. Чкалова, 2-А, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код юридичної особи за ) на користь Акціонерного товариства "Укртранснафта" (вул. Князів Острозьких, 32/2, м. Київ, 01010, ідентифікаційний код юридичної особи за ) 718 103,99 грн основного боргу, 278 778,59 грн пені, 108 588,39 грн штрафу, 74 832,97 грн інфляційних втрат, 23 923,54 грн 3% річних та 14 450,73 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Рішення підписане 22.08.2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик