УХВАЛА

13 серпня 2024 року

м. Київ

cправа № 904/1718/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М.,

за участю представників:

позивача - Одринського К. А. (адвоката, в режимі відеоконференції),

відповідача - не з`явилися,

третьої особи на стороні позивача - не з`явилися,

третьої особи на стороні відповідача - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКОМ СЕРВІС"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2024 (колегія суддів: Кощеєв І. М. - головуючий, Чус О. В., Дармін М. О.) і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 (суддя Манько Г. В.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКОМ СЕРВІС",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча",

про стягнення 4 341 470,53 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" (далі - ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКОМ СЕРВІС" (далі - ТОВ "АСКОМ СЕРВІС") про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 4 341 470,53 грн у порядку поруки за договором факторингу з регресом від 07.07.2016 № Ф-DN1-52 та за договором від 30.07.2021 № 1126.

1.2. Позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" обґрунтовані тим, що ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" всупереч умовам договору факторингу з регресом від 07.07.2016 № Ф-DN1-52 не виконало обов`язок, встановлений пунктом 3.6 зазначеного договору, щодо необхідності виконання порушеного боржником зобов`язання в порядку поруки.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2024 у справі № 904/1718/23, задоволено у повному обсязі позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" до ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 4 341 470,53 грн.

2.2. Задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс", господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" не виконало обов`язок, встановлений пунктом 3.6 договору факторингу з регресом від 07.07.2016 № Ф-DN1-52, щодо необхідності виконання порушеного боржником зобов`язання у порядку поруки. Водночас господарські суди встановили, що на час ухвалення рішень заборгованість ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" становить 4 341 470,53 грн. Крім того, господарські суди попередніх інстанцій установили, що Господарський суд Запорізької області 02.03.2023 у справі № 908/2465/22 про банкрутство постановив ухвалу, відповідно до якої, зокрема, визнано грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" до боржника - Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" в розмірі 56 775 873,90 грн основного боргу та 5368,00 грн судового збору.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2024 та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 у справі № 904/1718/23, до Верховного Суду звернулося ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" до ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 4 341 470,53 грн.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" зазначає, що оскаржувані судові рішення господарських судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. ТОВ "АСКОМ СЕРВІС", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. Скаржник вважає, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані рішення, не врахували висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16 та постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14.

3.4. ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін. ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" зазначає, що підлягають застосуванню висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, які викладені в раніше ухвалених постановах Верховного Суду та поширюються саме на подібні, тобто аналогічні правовідносини. Водночас, на думку ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс", наведені ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду та Верховного Суду ухвалені за інших обставин та в інших правовідносинах, ніж у цій справі, що розглядається.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 07.07.2016 між Публічним акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" (далі - ПАТ "Перший Український міжнародний банк") (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОЛМЕТРЕСУРС" (нова назва - ТОВ "АСКОМ СЕРВІС") (клієнт) укладено договір факторингу з регресом № Ф-DNI-52, відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується здійснювати факторингове фінансування клієнта за плату на умовах факторингу з регресом.

4.2. Ліміт факторингового фінансування за цим договором встановлюється в розмірі 5 000 000,00 грн зі строком дії до 31.12.2016 (пункт 1.2 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

4.3. Клієнт гарантує та несе відповідальність за те, що права вимоги відповідають таким критеріям: права вимоги дійсно виникли за контрактом на підставі документів за фактично поставлене майно (продукцію) / виконані роботи / надані послуги в сумі, кількості та строки, відповідно до умов контракту і документів; права вимоги виникнуть у майбутньому відповідно до умов контрактів (пункти 1.6, 1.6.1 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

4.4. Клієнт гарантує та несе відповідальність за те, що права вимоги відповідають таким критеріям: права вимоги є дійсними на момент їх відступлення фактору або на момент їх виникнення у майбутньому (пункти 1.6, 1.6.2 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

4.5. Клієнт гарантує та несе відповідальність за те, що права вимоги відповідають таким критеріям: боржник не має заперечень проти права грошової вимоги клієнта та/або фактора (пункти 1.6, 1.6.3 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

4.6. Клієнт гарантує та несе відповідальність за те, що права вимоги відповідають таким критеріям: права вимоги не обумовлені виконанням клієнтом будь-яких зобов`язань, крім передбачених контрактом, перед боржником (пункти 1.6, 1.6.4 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

4.7. Перелік боржників визначається сторонами в переліку боржників згідно з додатком № 1 до цього договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52 (пункт 2.1 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

4.8. За умови підписання сторонами реєстру, банк (фактор) перераховує грошові кошти в національній валюті України на поточний рахунок клієнта двома частинами (пункт 2.11 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

4.9. Керуючись принципом "свободи договору" та частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу України сторони встановлюють, що цей договір є змішаним. До відносин сторін у цьому договорі застосовуються положення договору поруки, встановлені статтями 553- 559 Цивільного кодексу України (пункт 3.1 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

4.10. Укладенням договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52 сторони домовилися про те, що клієнт поручається перед фактором за виконання боржником грошових зобов`язань перед фактором, що випливають з контракту / документів, права вимоги за якими відступлено фактору в сумі несплаченої вартості прав вимог (пункт 3.2 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

4.11. Клієнт відповідає передає фактором за виконання зобов`язання (так і будь-яку його частину) боржником в обсязі, визначеному в пункті 3.2 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52 (пункт 3.3 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

4.12. У разі порушення (невиконання чи неналежного / часткового виконання) боржником зобов`язання (так і будь-якої його частини) боржник і клієнт відповідають перед фактором як солідарні боржники, що означає право фактора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і клієнта разом, так і від кожного з них окремо (пункт 3.4 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

4.13. Момент, з якого клієнт набуває статусу поручителя за виконання зобов`язання боржника, є момент підписання сторонами реєстру (пункт 3.5 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

4.14. Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що 30.07.2021 між Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (замовник) та ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" (підрядник) укладено договір № 1126, відповідно до пункту 1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах цього договору роботи в листопрокатному цеху замовника.

4.15. Щомісячна вартість робіт за цим договором є орієнтовною і складає 1 314 000,00 грн без ПДВ (пункт 3.1 договору від 30.07.2021 № 1126).

4.16. У пункті 3.2 договору від 30.07.2021 № 1126 сторони визначили, що сума цього договору є орієнтовною і складає 31 536 000,00 грн.

4.17. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 17.01.2023 між АТ "Перший Український міжнародний банк" (клієнт) та ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" (фактор) укладено договір факторингу № 17/01-2023, відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, фактор передає клієнту грошові кошти в розпорядження за винагороду, яка розраховується як різниця між сумою фінансування та вартістю отриманих прав вимоги, а клієнт безумовно та безвідклично відступає (передає) фактору, який набуває (приймає) від клієнта усі права клієнта за контрактами незалежно від того, чи існують вони зараз або виникнуть у майбутньому, в тому числі, але не обмежуючись, усі права вимоги.

4.18. На підставі положень пункту 1.1 договору від 17.01.2023 № 17/01-2023 клієнт безумовно та безвідклично відступає (передає), а фактор набуває (приймає) від клієнта відповідні права грошової вимоги на отримання від боржників, визначених у додатку № 1 до цього договору, всієї заборгованості за контрактами, включаючи права на отримання вартості майна (продукції) / виконаних робіт / наданих послуг, суми будь-яких штрафних санкцій (неустойок, штрафів, пені) та суми інших платежів, що виникли / виникнуть на підставі контрактів, вказаних у додатку № 1 до цього договору (пункт 1.2 договору від 17.01.2023 № 17/01-2023).

4.19. Разом із відступленням права вимоги на користь фактора відступаються всі інші права вимоги клієнта до боржників та їх поручителів, що випливають із контрактів, зокрема, але не виключно, право вигодонабувача за договорами страхування, право на забезпечення, що передане боржником (боржниками) за контрактами, тощо (у разі їх наявності та можливості відступлення) (пункт 1.3 договору від 17.01.2023 № 17/01-2023).

4.20. Наявність у клієнта прав вимоги, що відступаються на користь фактора, а також загальний обсяг таких прав вимоги підтверджується такими договорами: договір факторингу з регресом від 07.07.2016 № Ф-DNI-52 зі змінами та доповненнями до нього згідно з додатковими угодами № 1- 38 (пункти 1.4, 1.4.2 договору від 17.01.2023 № 17/01-2023).

4.21. Крім того, господарські суди попередніх інстанцій установили, що Господарський суд Запорізької області 02.03.2023 у справі № 908/2465/22 про банкрутство постановив ухвалу, відповідно до якої, зокрема, визнано грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" до боржника - Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" в розмірі 56 775 873,90 грн основного боргу та 5368,00 грн судового збору.

4.22. При цьому господарський суд першої інстанції, з посиланням на приписи частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України зазначив, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

4.23. ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс", вважаючи, що ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" усупереч умовам договору факторингу з регресом від 07.07.2016 № Ф-DN1-52 не виконав обов`язок, встановлений пунктом 3.6 зазначеного договору, щодо необхідності виконання порушеного боржником зобов`язання у порядку поруки, звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із цим позовом.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" належить закрити з огляду на таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" до ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 4 341 470,53 грн у порядку поруки за договором факторингу з регресом від 07.07.2016 № Ф-DN1-52 та договором від 30.07.2021 № 1126.

5.4. Підставою позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" є порушення відповідачем умов договору факторингу з регресом від 07.07.2016 № Ф-DN1-52 та невиконання обов`язку, встановленого пунктом 3.6 зазначеного договору, щодо необхідності виконання порушеного боржником зобов`язання в порядку поруки.

5.5. Господарські суди попередніх інстанцій, розглянувши цю справу № 904/1718/23 по суті позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс", установили, що ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" не виконало обов`язок, встановлений пунктом 3.6 договору факторингу з регресом від 07.07.2016 № Ф-DN1-52, щодо необхідності виконання порушеного боржником зобов`язання в порядку поруки.

5.6. ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" не погоджується з висновками господарських судів, а тому звернулося з касаційною скаргою. ТОВ "АСКОМ СЕРВІС", звертаючись з касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.7. Пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.8. Касаційну скаргу з посиланням на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивовано тим, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані рішення, не врахували висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16 та постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14.

5.9. Верховний Суд зазначає, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарження судових рішень з підстав, зазначених у пункті 1 частини 2 цієї статті, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, в якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.10. Верховний Суд також зазначає, що на предмет подібності слід оцінити саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін у справі та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність необхідно також визначати за суб`єктним і об`єктним критерієм відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими. Подібний висновок викладений у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

5.11. Процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

5.12. Самі по собі предмет позову та сторони справи можуть не допомогти встановити подібність правовідносин за жодним із критеріїв. Не завжди обраний позивачем спосіб захисту є належним й ефективним. Тому формулювання предмета позову може не вказати на зміст і об`єкт спірних правовідносин. Крім того, сторонами справи не завжди є сторони спору (наприклад, коли позивач або відповідач неналежний). Тому порівняння сторін справи не обов`язково дозволить оцінити подібність правовідносин за суб`єктами спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пунктах 96- 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.04.2024 у справі № 918/775/23, від 12.09.2023 у справі № 916/1828/22, від 03.10.2023 у справі № 911/1212/22, від 03.10.2023 у справі № 922/3953/21, від 03.10.2023 у справі № 922/1653/21.

5.13. Верховний Суд, проаналізувавши правовідносини у цій справі та у справах, на які посилається скаржник, установив їх неподібність з огляду на таке.

5.14. Колегія суддів установила, що постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16, на яку посилається скаржник, ухвалена за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" до Спільного українсько-індійського підприємства "Кораса" про стягнення 868 369,68 грн. У зазначеній постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено висновок, який, на думку скаржника, не було враховано господарськими судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень:

"10.18. Водночас, відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

10.19. Як встановлено судами, пунктом 2.2 Договору відступлення передбачено, що новий кредитор набуває права кредитора з моменту здійснення розрахунків за даним договором відповідно до розділу 4 цього Договору, пунктом 4.1.1 якого визначено, що ціна договору в повному обсязі сплачена на момент укладення договору.

10.20. В той же час, встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за Договором.

10.21. Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14.

10.22. З огляду на викладене, за відсутності відповідних доказів здійснення оплати за відступлене право вимоги, посилання Скаржника (підпункт 6.2) на те, що ціна Договору відступлення оплачена до моменту укладення цього Договору і цей пункт має обов`язкову силу для учасників відповідних цивільних правовідносин, Суд вважає необґрунтованим. Суд апеляційної інстанції критично оцінив пункт 4.1.1 Договору відступлення, згідно з яким ціна договору в повному обсязі сплачена Новим кредитором на час укладення Договору відступлення, тобто не визнав це положення достатнім доказом на підтвердження зазначеної обставини. Верховний Суд, розглядаючи справу в межах, визначених статтею 300 ГПК України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази".

5.15. Верховний Суд установив, що постанова Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14, на яку посилається скаржник, ухвалена за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі" про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зазначеній постанові Верховного Суду викладено висновок, який, на думку скаржника, не було враховано господарськими судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень:

"4.2.5. Разом з тим, як зазначено вище у п.2.2.2 цієї постанови, відмовляючи заявнику у задоволенні його заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції встановив, що ТОВ "Маркет-Сервіс" не надало належних та допустимих доказів у підтвердження обставин здійснення повної оплати банку за Договором відступлення права вимоги, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання ним своїх зобов`язань за договором.

Зазначені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови ТОВ "Маркет-Сервіс" у задоволенні його заяви про заміну стягувача за наказом Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 у справі №910/16109/14. У цій частині суд касаційної інстанції погоджується з висновками апеляційного господарського суду".

5.16. Колегія суддів установила, що постанови Верховного Суду у справах № 916/2286/16, № 910/16109/14, на які посилається скаржник, ухвалені за результатами перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду заяв про заміну сторони виконавчого провадження.

5.17. При цьому у справі № 916/2286/16, на яку посилається скаржник, господарські суди встановили, що відповідно до пункту 2.2 договору відступлення новий кредитор набуває права кредитора з моменту здійснення розрахунків за цим договором згідно з розділом 4 договору, пунктом 4.1.1 якого визначено, що ціна договору в повному обсязі сплачена на момент укладення договору. Водночас у справі № 916/2286/16, на яку посилається скаржник, господарські суди встановили відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які би підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

5.18. Крім того, у справі № 910/16109/14, на яку посилається скаржник, господарські суди встановили, що відповідно до пункту 2.2 договору відступлення права вимоги новий кредитор у день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів відповідно до пункту 4.1 цього договору, набуває всі права кредитора за основними договорами. При цьому у справі № 910/16109/14, на яку посилається скаржник, установлено відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати новим кредитором за договором відступлення права вимоги.

5.19. Разом з тим у справі № 904/1718/23, яка розглядається, господарські суди встановили, що укладенням договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52 сторони домовилися про те, що клієнт (Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОЛМЕТРЕСУРС" (нова назва - ТОВ "АСКОМ СЕРВІС") поручається перед фактором (ПАТ "Перший Український міжнародний банк") за виконання боржником грошових зобов`язань перед фактором, що випливають з контракту / документів, права вимоги за якими відступлено фактору, в сумі несплаченої вартості прав вимог (пункт 3.2 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

5.20. Крім того, господарські суди попередніх інстанцій установили, що клієнт відповідає передає фактором за виконання зобов`язання (так і будь-яку його частину) боржником в обсязі, визначеному в пункті 3.2 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52 (пункт 3.3 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52). У разі порушення (невиконання чи неналежного / часткового виконання) боржником зобов`язання (так і будь-якої його частини) боржник і клієнт відповідають перед фактором як солідарні боржники, що означає право фактора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і клієнта разом, так і від кожного з них окремо (пункт 3.4 договору від 07.07.2016 № Ф-DNI-52).

5.21. Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що 17.01.2023 між АТ "Перший Український міжнародний банк" (клієнт) та ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" (фактор) укладено договір факторингу № 17/01-2023, відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, фактор передає клієнту грошові кошти в розпорядження за винагороду, яка розраховується як різниця між сумою фінансування та вартістю отриманих прав вимоги, а клієнт безумовно та безвідклично відступає (передає) фактору, який набуває (приймає) від клієнта усі права клієнта за контрактами незалежно від того, чи існують вони зараз або виникнуть у майбутньому, в тому числі, але не обмежуючись, усі права вимоги.

5.22. На підставі положень пункту 1.1 договору від 17.01.2023 № 17/01-2023 клієнт безумовно та безвідклично відступає (передає), а фактор набуває (приймає) від клієнта відповідні права грошової вимоги на отримання від боржників, визначених у додатку № 1 до цього договору, всієї заборгованості за контрактами, включаючи права на отримання вартості майна (продукції) / виконаних робіт / наданих послуг, суми будь-яких штрафних санкцій (неустойок, штрафів, пені) та суми інших платежів, що виникли / виникнуть на підставі контрактів, вказаних у додатку № 1 до цього договору (пункт 1.2 договору від 17.01.2023 № 17/01-2023).

5.23. Крім того, господарський суд першої інстанції, розглядаючи справу № 904/1718/23 по суті позовних вимог, встановив, що 02.03.2023 Господарський суд Запорізької області у справі № 908/2465/22 про банкрутство постановив ухвалу, відповідно до якої, зокрема, визнав грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" до боржника - Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" в розмірі 56 775 873,90 грн основного боргу та 5368,00 грн судового збору. Господарський суд першої інстанції з посиланням на приписи частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України зазначив, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

5.24. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, також установив, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.03.2023 у справі № 908/2465/22, якою визнано грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" до боржника - Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

5.25. Отже, наведені фактичні обставини у цій справі № 904/1718/23 свідчать про те, що господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу по суті позовних вимог, на підставі частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України врахували обставини, встановлені у справі № 908/2465/22, в якій визнано грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" до боржника.

5.26. Наведені установлені обставини у цій справі № 904/1718/23 свідчать про те, що правовідносини у справах № 916/2286/16, № 910/16109/14, на які посилається скаржник, є неподібними із правовідносинами у справі № 904/1718/23, що розглядається, з огляду на відмінні установлені фактичні обставини у цих справах, що впливають на зміст відповідних правовідносин.

5.27. Отже, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень з цих підстав.

5.28. Крім того, Верховний Суд зазначає, що деякі доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, а тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

5.29. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

5.30. Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають із подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

5.31. Враховуючи викладене, Верховний Суд закриває касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 у справі № 904/1718/23, оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися після відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 234, 235, 296, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКОМ СЕРВІС" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 у справі № 904/1718/23 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак