РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.08.2024Справа № 910/6520/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

до Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

про стягнення 189 905,39 грн.,

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - позивач, Оператор ГТС) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 189 905,39 грн. пені, нарахованої за порушення відповідачем умов укладеного між сторонами 28.06.2022 року договору про закупівлю послуг № (далі - Договір).

Ухвалою від 03.06.2024 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/6520/24 та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.06.2024 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача від 18.06.2024 року № 1001ВИХ-24-3817 на позовну заяву, в якому останній вказав про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що умови Договору передбачають нарахування пені лише за порушення граничного терміну надання послуг (31.12.2023 року), тоді як відповідач за кожним з етапів надав послуги за Договором до настання цієї дати. Крім того, Товариство зазначило, що у порушення вимог підпункту 6.1.3 пункту 6.1 Договору позивач несвоєчасно та не у повному обсязі надав відповідачу інформацію, необхідну для підготовки технічних звітів, а також дозволи на виконання робіт в охоронній зоні.

Крім того, у наведеному відзиві відповідач просив суд здійснювати розгляд вказаної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 25.06.2024 року господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

25.06.2024 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь позивача від 24.06.2024 року № ТОВВИХ-24-9409 на відзив на позовну заяву, в якій останній зазначив, що за порушення граничних термінів надання послуг за кожним об`єктом, наведеним у додатку А до Додатку 1 до Договору, або термінів, визначених з урахуванням вимог пунктів 4.4 і 4.5 Договору, виконавець сплачує на користь замовника пеню в розмірі 0,1 % вартості послуг, за якими допущено прострочення надання, за кожний день прострочення, тоді як відповідач повністю і беззаперечно погодився з умовами, що вказані у Договорі та додатках до нього, в тому числі з вимогами щодо строку надання послуг.

Крім того, у вказаній заяві по суті справи позивач наголосив, що безпідставне затягування відповідачем строку надання необхідних для отримання дозволів/допусків заяв та документів або надання їх з недоліками призвело до того, що такі дозволи/допуски були надані замовником не одразу; в даному випадку відповідач намагається ввести суд в оману та перекласти свою провину на позивача, що не відповідає фактичним договірним умовам; фактично послуги відповідачем, хоча із порушенням строку, проте були надані, що свідчить про отримання вказаних допусків та дозволів. При цьому, слід враховувати, що умовами Договору, зокрема, підпунктом 6.3.2 пункту 6.3 Договору, передбачено негайне письмове інформування про ускладнення, які виникають під час надання послуг; виконавцем жодних претензій щодо несвоєчасності надання послуг до замовника не надходило, що свідчить про відсутність будь-яких об`єктивних обставин, які підтверджують наявність прострочення виконання зобов`язання боржником з вини кредитора.

01.07.2024 року через систему «Електронний суд» надійшли заперечення відповідача від 01.07.2024 року, в яких Товариство підтримало правову позицію, наведену у відзиві на позовну заяву, та просило суд зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення штрафних санкцій на 99 %.

Інших заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.06.2022 року між Оператором ГТС (замовник) і Товариством (виконавець) було укладено Договір, за умовами якого виконавець зобов`язався за завданням замовника надати послуги з технічного огляду та випробувань (діагностування переходів газопроводів через водні перешкоди (з водолазного обстеження) (далі - послуги), а замовник зобов`язався оплатити такі послуги.

Згідно з пунктом 1.2 Договору технічні вимоги до надання послуг, включаючи якісні та кількісні характеристики, а також перелік об`єктів, наведені в додатку 1 до Договору.

У пунктах 1.3-1.4 Договору його сторони погодили, що вартість послуг наведена в прейскуранті вартості послуг з технічного огляду та випробовувань (Діагностування переходів газопроводів через водні перешкоди (з водолазним обстеженням) (додаток 2 до Договору). Результатом надання послуг за Договором є технічний звіт, виконаний згідно з вимогами додатку 1 до Договору.

У пункті 1.6 Договору виконавець гарантував, що має всі необхідні дозволи, ліцензії, сертифікати для надання послуг, зазначених у пункті 1.1 цього Договору.

В силу пункту 2.1 Договору (з урахуванням додаткової угоди від 14.09.2023 року № 2 до нього) ціна Договору становить 27 033 516,00 грн. з ПДВ, у тому числі ПДВ - 4 505 586,00 грн.

Згідно з пунктом 4.1 Договору передбачені ним послуги виконавець надає етапами на об`єктах, перелік яких наведений в додатку 1 до Договору: етап 1 послуг - «Підготовчі роботи, польові роботи, надання звіту з польових робіт»; етап 2 послуг - «Складання Технічного звіту».

Граничні дати надання послуг виконавцем за кожним підводним переходом згідно з етапом 1 (приймання послуг замовником) наведені в додатку А до Додатку 1; фактичні дати надання послуг на об`єктах погоджуються замовником та виконавцем в робочому порядку, враховуючи вимоги додатку 1 до Договору (пункт 4.3 Договору).

Згідно з пунктом 4.4 Договору виконавець протягом 60-ти календарних днів з дати підписання замовником акта наданих послуг за етапом 1 формує та офіційним листом передає замовнику технічний звіт за результатами діагностування за кожним з об`єктів, виконаний відповідно до додатку 1.

У пункті 4.5 Договору сторони погодили, що граничний термін надання усіх послуг за Договором - до 31.12.2023 року.

Відповідно до пункту 4.6 Договору перед початком надання послуг на об`єктах замовника виконавець повинен отримати у замовника допуск на об`єкти у порядку, визначеному у додатку 1 до Договору. Замовник допускає виконавця в місце надання послуг шляхом направлення листа на адресу виконавця, зазначену в розділі 17 Договору, та/або електронну адресу виконавця, вказану в пункті 16.13 Договору.

Підставою для підписання замовником актів наданих послуг є приймання замовником: за етапом 1 - звіту з польових робіт, за кожним з об`єктів діагностування, який надсилається виконавцем на адресу замовника офіційним листом; за етапом 2 - Технічного звіту за кожним з об`єктів діагностування, який надсилається виконавцем на адресу замовника офіційним листом (пункт 5.1 Договору).

Згідно з пунктом 5.2 цієї угоди виконавець складає, оформлює та надає замовнику акти наданих послуг за звітний місяць не пізніше, ніж 3-го числа наступного за звітним місяця за формою, що наведена в Додатку 3 до Договору, за умови попереднього надання замовнику звіту з польових робіт або Технічного звіту у терміни, передбачені Договором на їх приймання замовником.

Пунктом 6.3.2 Договору передбачений обов`язок виконавця негайно письмово інформувати замовника про ускладнення, які виникають в ході надання послуг, або про наявність обставин, що впливають на їх якість, строки чи ведуть до відхилення від норм та вимог, встановлених Договором та чинним законодавством.

В силу пункту 6.3.11 Договору виконавець зобов`язаний не пізніше, ніж за 7 (сім) робочих днів до дати початку надання послуг надати замовнику заяву за встановленою формою та необхідний перелік документів для отримання допуску персоналу виконавця на об`єкти замовника відповідно до вимог внутрішніх документів щодо охорони праці та допуску працівників сторонніх організацій та відвідувачів для виконання робіт (послуг) на об`єктах позивача.

Виконавець має право запитувати та отримувати від замовника інформацію та документи, необхідні для належного надання послуг за Договором (пункт 6.4.2 Договору).

У пункті 9.2 наведеного правочину його сторони погодили, що за порушення граничних термінів надання послуг за кожним об`єктом, наведеним у додатку А до додатку 1, або термінів, визначених з урахуванням вимог пунктів 4.4 і 4.5 Договору, виконавець сплачує на користь замовника пеню в розмірі 0,1 % вартості послуг, за якими допущено прострочення надання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів виконавець додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості ненаданих у строк послуг.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 року (включно); в частині гарантійних зобов`язань Договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (пункт 12.1 Договору).

Додатком А до додатку 1 до Договору (в редакції додаткової угоди від 14.09.2022 року) передбачені граничні терміни надання послуг за кожним з об`єктів.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження надання послуг за етапом 1 замовник та виконавець підписали акти наданих послуг від 30.06.2023 року № 41/1/106, від 25.08.2023 року № 43/1/08, від 23.02.2023 року № 17/1/02, від 28.02.2023 року № 19/1/02, від 28.02.2023 року № 20/1/02, від 28.02.2023 року № 22/1/02, від 24.04.2023 року № 29/01/04.

Крім того, на виконання положень пункту 4.4 Договору виконавець листами від 02.05.2023 року № 3107ВИХ-23-54, від 28.04.2023 року № 3107ВИХ-23-57, від 18.05.2023 року № 3102ВИХ-23-36, від 22.05.2023 року № 310ВИХ-23-51 та від 26.06.2023 року № 3102ВИХ-23-136 надсилав на електронну адресу замовника листи з технічними звітами за результатами діагностування за етапом 2.

У позовній заяві на обґрунтування пред`явлених вимог Оператор ГТС посилався на те, що Товариство не дотрималось встановлених Договором строків надання послуг, у зв`язку з чим позивач на підставі пункту 9.2 Договору нарахував відповідачу пеню в сумі 189 905,39 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як було зазначено вище, у пункті 9.2 Договору сторони визначили, що за порушення граничних термінів надання послуг за кожним об`єктом, наведеним у додатку А до додатку 1, або термінів, визначених з урахуванням вимог пунктів 4.4 і 4.5 Договору, виконавець, зокрема, сплачує на користь замовника пеню в розмірі 0,1 % вартості послуг, за якими допущено прострочення надання, за кожний день прострочення.

Зважаючи на порушення виконавцем граничних термінів надання послуг за етапом 1, позивач просив суд стягнути з відповідача 177 942,95 грн. пені згідно з наданим Оператором ГТС розрахунком, зокрема:

- 28 417,32 грн. пені у розмірі 0,1 % від 424 139,04 грн. (вартість надання послуг) за період з 29.04.2023 року по 29.06.2023 року за актом від 30.06.2023 року № 41/1/0 за газопроводом «Ананьїв-Тираспіль-Ізмаїл Ду 1220» (гранична дата надання послуг відповідно до Додатку А до Додатку 1 до Договору - 31.12.2022 року);

- 30 274,22 грн. пені у розмірі 0,1 % від 451 854,00 грн. (вартість надання послуг) за період з 29.04.2023 року по 29.06.2023 року за актом від 30.06.2023 № 41/1/06 за газопроводом «Ананьїв-Тираспіль-Ізмаїл Ду 1220» (гранична дата надання послуг відповідно до Додатку А до Додатку 1 до Договору - 31.12.2022 року);

- 60 633,92 грн. пені у розмірі 0,1 % від 891 675,36 грн. (вартість надання послуг) за період з 24.04.2023 року по 30.06.2023 року за актом від 25.08.2023 № 43/1/08 за газопроводом «Відвід до м. Білгород-Дністровський ДУ 219» (гранична дата надання послуг відповідно до Додатку А до Додатку 1 до Договору - 31.12.2022 року);

- 30 274,22 грн. пені у розмірі 0,1 % від 451 854,00 грн. (вартість надання послуг) за період з 24.04.2023 року по 29.06.2023 року за актом від 30.06.2023 № 41/1/06 за газопроводом «Кривий Ріг-Одеса (ШДКРІ Березівка-Орлівка) Ду 1020» (гранична дата надання послуг відповідно до Додатку А до Додатку 1 до Договору - 31.12.2022 року);

- 28 343,27 грн. пені у розмірі 0,1 % від 352 528,20 грн. (вартість надання послуг) за період з 24.04.2023 року по 29.06.2023 року за актом від 30.06.2023 № 41/1/06 за газопроводом «Роздільна-Ізмаїл Ду 1020» (гранична дата надання послуг відповідно до Додатку А до Додатку 1 до Договору - 31.12.2022 року).

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

З наведених норм вбачається, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання, зокрема, у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання.

Аналізуючи в сукупності вищевказані норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що на основі норм господарського законодавства пеня може бути застосована для забезпечення будь-якого зобов`язання, оскільки вона відноситься до штрафних санкцій.

Про це, зокрема, свідчить використання законодавцем таких термінів, як «зобов`язання», «грошова сума».

Як наслідок, враховуючи приписи частини 2 статті 9 Цивільного кодексу України та частину 2 статті 4 Господарського кодексу України, що передбачають наявність спеціальних норм, регулюючих господарські відносини, сторони господарського договору мають право забезпечувати пенею виконання будь-якого зобов`язання, а не лише грошового.

За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за етапом 1, суд вважає його арифметично правильним та таким, що відповідає положенням чинного законодавства і умовам Договору.

Крім того, за умовами пункту 4.4 Договору виконавець протягом 60-ти календарних днів з дати підписання замовником акта наданих послуг за етапом 1 формує та офіційним листом передає замовнику технічний звіт за результатами діагностування за кожним з об`єктів, виконаний відповідно до додатку 1.

За порушення відповідачем умов пункту 4.4 Договору в частині своєчасності передання виконавцем замовнику вказаних технічних звітів, позивач заявив до стягнення з відповідача 11 962,44 грн. пені, нарахованої відповідно до пункту 3.1.2 Договору на 40 % від вартості послуг за Договором, а саме:

- 1 023,11 грн. - з 25.04.2023 року (за актом від 23.02.2023 № 17/1/02 звіт мав бути переданий до 24.04.2024 року включно) по 01.05.2023 року (переданий листом від 02.05.2023 року № 3107ВИХ-23-54);

- 769,53 грн. - з 25.04.2023 року (за актом від 23.02.2023 року № 17/1/02 звіт мав бути переданий до 24.04.2024 року включно) по 03.05.2024 року (переданий 04.05.2023 року листом від 28.04.2023 року № 3107ВИХ-23-57);

- 1 397,53 грн. - з 02.05.2023 року (за актом від 28.02.2023 року № 19/1/02 звіт мав бути переданий до 01.05.2024 року включно) по 17.05.2023 року (переданий 18.05.2023 року листом від 18.05.2023 року № 3102ВИХ-23-36);

- 903,51 грн. - з 02.05.2023 року (за актом від 28.02.2023 року № 19/1/02 звіт мав бути переданий до 01.05.2024 року включно) до 22.05.2023 року (переданий 23.05.2023 року листом від 22.05.2023 року № 310ВИХ-23-51);

- 2 191,33 грн. - з 02.05.2023 року (за актом від 28.02.2023 року № 20/1/02 звіт мав бути переданий до 01.05.2024 року включно) до 22.05.2023 року (переданий 23.05.2023 року листом від 22.05.2023 року № 310ВИХ-23-51);

- 2 188,24 грн. - з 02.05.2023 року (за актом від 28.02.2023 року № 20/1/02 звіт мав бути переданий до 01.05.2024 року включно) до 22.05.2023 року (переданий 23.05.2023 року листом від 22.05.2023 року № 310ВИХ-23-51);

- 2 305,83 грн. - з 02.05.2023 року (за актом від 28.02.2023 року № 20/1/02 звіт мав бути переданий до 01.05.2024 року включно) до 22.05.2023 року (переданий 23.05.2023 року листом від 22.05.2023 року № 310ВИХ-23-51);

- 740,26 грн. - з 02.05.2023 року (за актом від 28.02.2023 № 22/1/02 звіт мав бути переданий до 01.05.2024 року включно) до 17.05.2023 року (переданий 18.05.2023 року листом від 18.05.2023 року № 3102ВИХ-23-36);

- 187,16 грн. - з 24.06.2023 року (за актом від 24.04.2023 року № 29/01/04 звіт мав бути переданий до 23.06.2024 року включно) до 26.06.2023 року (переданий 27.06.2023 року листом від 26.06.2023 року № 3102ВИХ-23-136);

- 127,97 грн. - з 24.06.2023 року (за актом від 24.04.2023 року № 29/01/04 звіт мав бути переданий до 23.06.2024 року включно) до 26.06.2023 року (переданий 27.06.2023 року листом від 26.06.2023 року № 3102ВИХ-23-136);

- 127,97 грн. - з 24.06.2023 року (за актом від 24.04.2023 року № 29/01/04 звіт мав бути переданий до 23.06.2024 року включно) до 26.06.2023 року (переданий 27.06.2023 року листом від 26.06.2023 року № 3102ВИХ-23-136).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за порушення строків виконання зобов`язань з передання звітів, суд вважає його арифметично правильним та таким, що відповідає положенням чинного законодавства і положенням Договору.

Відтак, загальна обґрунтована сума пені за Договором, що підлягає стягненню з відповідача на користь Оператора ГТС, складає 189 905,39 грн.

При цьому, суд критично оцінює наведені у відзиві посилання Товариства на те, що нарахування позивачем пені за кожним з етапів окремо є неправомірним, оскільки граничний термін надання усіх послуг згідно з пунктом 4.5 Договору встановлений до 31.12.2023 року.

Дійсно, відповідно до пункту 4.5 Договору граничний термін надання усіх послуг за Договором встановлений до 31.12.2023 року, проте Договором також встановлені граничні дати надання виконавцем послуг за кожним з етапів, а зокрема граничні дати за етапом 1 (приймання послуг замовником) наведені в додатку А до Додатку 1), тоді як пунктом 4.4 Договору передбачено, що виконавець протягом 60-ти календарних днів з дати підписання замовником акта наданих послуг за етапом 1 формує та офіційним листом передає замовнику технічний звіт за результатами діагностування за кожним з об`єктів, виконаний відповідно до додатку 1.

Таким чином, оскільки у пункті 9.2 Договору його сторони передбачили нарахування пені за порушення граничних термінів надання послуг за кожним об`єктом, наведеним у додатку А до додатку 1, або термінів, визначених з урахуванням вимог пунктів 4.4 і 4.5 Договору, суд не бере до уваги посилання відповідача не неправомірність нарахування вказаної штрафної санкції.

У той же час, відповідач не долучив до матеріалів справи належних доказів на підтвердження несвоєчасності та неповноти надання позивачем технічної документації, необхідної для складання відповідних звітів, як і несвоєчасності надання Оператором ГТС відповідних дозволів на проведення робіт в охоронній зоні магістральних газопроводів.

Щодо викладеного відповідачем у запереченнях від 01.07.2024 року на відповідь на відзив клопотання про зменшення розміру пені на 99 %, суд зазначає таке.

Означене клопотання Товариством мотивоване наданням відповідачем послуг за Договором на загальну суму 27 181 842,00 грн., скрутним фінансовим становищем, наявністю заборгованості контрагентів відповідача перед останнім, стратегічним значенням Товариства для економіки та безпеки держати та відсутністю у Оператора ГТС збитків внаслідок прострочення Товариством виконання зобов`язань за Договором.

За частиною 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

За частинами 1, 2 статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, слід оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд зазначає, що неустойка має подвійну правову природу. Вона є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником. Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання. Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності. Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості. При цьому законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і дане питання вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У свою чергу, суд взяв до уваги відсутність у матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків, у зв`язку з допущеним відповідачем простроченням виконання його зобов`язань, а також врахував поведінку відповідача та ступінь виконання ним основного зобов`язання, яке виконано останнім у повному обсязі до звернення позивача до суду з наведеним позовом та з незначним простроченням.

Крім того суд зауважує, що позивач та відповідач є підприємствами, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави.

Отже, стягнення з відповідача пені у повному розмірі може призвести до невиправданих негативних наслідків для відповідача як суб`єкта господарської діяльності та економіки України в цілому. Водночас, судом взято до уваги й те, що позивач також має стратегічне значення для економіки і безпеки України, а зменшення заявленої останнім до стягнення пені на 99 % фактично призведе до звільнення відповідача від відповідальності за порушення останнім своїх договірних зобов`язань та нівелює сам інститут забезпечення виконання зобов`язання.

З огляду на вищевказане та з урахуванням інтересів обох сторін, суд дійшов висновку про те, що в даному конкретному випадку є можливим часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру нарахованої позивачем пені на 30 %. Таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Відтак, стягненню з Товариства на користь позивача підлягає 132 933,77 грн. пені, тоді як у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача решти нарахованої суми цієї штрафної санкції слід відмовити.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано доказів на підтвердження вчасного надання послуг за Договором, у зв`язку з чим, на підставі встановлених під час розгляду справи обставин, суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з урахуванням зменшення нарахованої позивачем пені.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Разом із тим, суд звертає увагу на положення пункту 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за яким судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, місто Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (03065, місто Київ, проспект Любомира Гузара, будинок 44; ) 132 933 (сто тридцять дві тисячі дев`ятсот тридцять три) грн. 77 коп. пені та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 21.08.2024 року.

Суддя В.С. Ломака