ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

28.08.2024р. Справа № 904/2715/24

За позовом: Керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, м. Дніпро

До: Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича, м. Дніпро

Про: усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

Суддя Васильєв О.Ю.

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ :

Керівник Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (позивач) звернувся до суду з позовом до ФОП Кузьмінова В.О. (відповідач) про :

- зобов`язання ФОП Кузьмінова В.О. усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні самовільно зайнятою земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська (колишня назва вул. Братів Трофімових) 213Г, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва: автостоянки, яка складається з будівлі охорони літ. А-1 площею 7,0 кв. м., ганок площею 2 кв. м., вольєр літ. Б площею 18,3 кв. м., навіс літ. В площею 350,5 кв. м., навіс літ. Г площею 332,5 кв.м., навіс літ. Д площею 369,9 кв.м., огорожа №1-3 площею 509,6 кв. м., замощення літ. І, загальною площею 2381,0 кв.м.;

- припинити володіння ФОП Кузьмінова В.О. нерухомим майном: автостоянкою, яка складається з будівлі охорони літ. А-1 площею 7,0 кв. м., ганок площею 2 кв. м., вольєр літ. Б площею 18,3 кв. м., навіс літ. В площею 350,5 кв. м., навіс літ. Г площею 332,5 кв.м., навіс літ. Д площею 369,9 кв.м., огорожа №1-3 площею 509,6 кв. м., замощення літ. І, загальною площею 2381,0 кв. м., та розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Вулика Діївська (колишня назва вул. Братів Трофімових) 213Г, проведену рішенням приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Андрєєвою Ганною Олегівною номер 29244792 від 14.04.16р. (номер запису - 14155710) шляхом внесення до Державного реєстру запису про відсутність права із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна № 01.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням прокурора на порушення відповідачем та попередніми користувачами спірної земельної ділянки установленого чинним законодавством порядку набуття у користування земельної ділянки, самочинне будівництво на ній об`єкту нерухомого майна (автостоянки) та набуття права власності на нього на підставі документів, які уповноваженим органом не видавались . Окрім того, прокурор вказує на скасування Дніпропетровським апеляційним господарським судом рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.14р. у справі №904/4829/14, після чого, право власності на нерухоме майно перейшло до одного із незаконних землекористувачів. Тому на підставі ст.376 ЦК України спірна земельна ділянка підлягає поверненню в розпорядження Дніпровської міськради шляхом знесення розташованого на ній об`єкту самочинного будівництва.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.24р. відкрите провадження у справі та вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами

Господарський суд враховує, що відповідно до ухвали Великої Палати Верховного Суду від 03.07.24р. у справі № 914/1785/22 прийнято до розгляду цю справу та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 18.09.24р.

Передаючи справу № 914/1785/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд виходив з того, що вимогу про зобов`язання звільнити самовільно зайняті земельні ділянки шляхом демонтажу (знесення) спірних нежитлових приміщень позивач (власник земельних ділянок) заявив до відповідача 1.

Частинами третьою - п`ятою статті 376 ЦК України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо ж власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Зазначивши, що положення частини четвертої статті 376 ЦК України обмежують коло осіб, зобов`язаних знести об`єкт самочинного будівництва, їх забудовником, Касаційний господарський суд дійшов висновку, що застосування положень наведеної норми ЦК України призводить до вирішення спору між особою - власником земельної ділянки та особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

У той же час, згідно із доводами Касаційного господарського суду, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду (далі - Касаційний цивільний суд) у своїх постановах від 02 червня 2021 року у справі № 509/11/17, від 30 вересня 2022 року у справі № 201/2471/20, від 15 березня 2023 року у справі № 205/213/22, від 05 квітня 2023 року у справі № 199/6251/18, від 31 травня 2023 року у справі № 201/4483/20 дотримується правової позиції, що належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва є не забудовник, а саме останній набувач такого об`єкта, який зареєстрував за собою право власності на самочинне будівництво.

Колегія суддів Касаційного господарського суду з викладеним не погоджується і вважає за необхідне відступити від цього висновку, викладеного у зазначених постановах Касаційного цивільного суду.

Велика Палата Верховного Суду встановила, що у справах № 509/11/17, № 201/2471/20, № 205/213/22, № 199/6251/18, № 201/4483/20, від висновків Касаційного цивільного суду у яких вважає за необхідне відступити Касаційний господарський суд, позови в частині звільнення земельних ділянок шляхом знесення (демонтажу) об`єктів самовільного будівництва були пред`явлені уповноваженими органами власників земельних ділянок до осіб, які здійснили таку самовільну забудову, тоді як спірні земельні ділянки не були відведені для цієї мети, або без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Касаційний цивільний суд, керуючись положеннями частини четвертої статті 376 ЦК України, а також частини другої статті 212 ЗК України, виснував, що позови у цих справах у цій частині вимог задоволенню не підлягають, оскільки належним відповідачем за такою вимогою є особа, яка є власником відповідної забудови на день подання позову, тобто останній набувач такого майна, а не особи, які вчинили такі забудови і надалі здійснили їх відчуження.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, від 03 квітня 2024 року у справі № 917/1212/21), тобто встановлення особи, до якої належить подавати позов, безпосередньо впливає на результат вирішення спору у таких правовідносинах і може стати підставою для скасування судових рішень.

Оскільки обставини справи № 914/1785/22 і обставини справ № 509/11/17, № 201/2471/20, № 205/213/22, № 199/6251/18, № 201/4483/20 є подібними, а Касаційний господарський суд не погоджується із висновками Касаційного цивільного суду щодо застосування частини четверної статті 376 ЦК України, внаслідок чого вважає за необхідне відступити від цього висновку, а також зважаючи на відсутність висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, справа № 914/1785/22 підлягає розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Правовідносини, спір із приводу яких вирішується в цій справі, є подібними до правовідносин, що є предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду по справі № 914/1785/22; а відтак, у суд наявні правові підстави для зупинення провадження згідно із приписами пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до закінчення перегляду зазначеної справи в касаційному порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись приписами статей 195, 228, 229, 233, 234, 235, 236 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №904/2715/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/1785/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Суддя Васильєв О.Ю.