номер провадження справи 4/116/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2024 Справа № 908/1817/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Наталя Григорівна, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу

за позовом Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7», (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 11)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131в)

про стягнення 14767,15 грн.

28.06.2024 до господарського суду Запорізької області через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла позовна вих. № 932 від 27.06.2024 (вх. № 2008/08-07/24 від 28.06.2024) Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7», м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя»,», м. Запоріжжя про стягнення 14767,15 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 320/0 від 14.12.2017, в тому числі 7129,49 грн. заборгованості зі сплати орендної плати, 1562,76 грн. 3 % річних, 5772,42 грн. інфляційних втрат та 302,84 грн. штрафу.

Пунктом першим прохальної частин позовної заяви позивач просить суд розгляд справи здійснювати без виклику сторін.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2024 справу №908/1817/24 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1817/24 в порядку спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 4/116/24, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наразі строк, на який введено в Україні режим воєнного стану, продовжений до 11.11.2024.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та обґрунтовані посиланням на 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 18, 19, 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»,договором оренди нежитлового приміщення № 320/0 від 14.12.2017, на підставі яких позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 14767,15 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 320/0 від 14.12.2017, в тому числі 7129,49 грн. заборгованості зі сплати орендної плати, 1562,76 грн. 3 % річних, 5772,42 грн. інфляційних втрат та 302,84 грн. штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до Витягу (Безкоштовного) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» () є: 69035,м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131в, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Ухвалою суду від 03.07.2024 у справі № 908/1817/24 відповідачу запропоновано у строк до 19.07.2023, але не пізніше 15 днів з дня отримання ухвали суду, подати відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження його заперечень проти позову або його визнання.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду від 03.07.2024 про відкриття провадження у справі № 908/1817/24 доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» - 03.07.2024 19.11, про що свідчить наявна в матеріалах справи Довідка Господарського суду Запорізької області про доставку електронного листа.

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до «Електронного кабінету» в розділі «Моїсправи».

Передбачена частиною 10 розділу 1 Підсистема «Електронний кабінет» Положення, наявне в матеріалах справи підтвердження доставлення заявнику електронної копії оскаржуваної ухвали на його електронну пошту свідчить про належність повідомлення сторони.

Отже, суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/1817/24.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідачі могли дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень»://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Також судом зазначається, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України», від 02.12.2010 «Шульга проти України», від 21.10.2010 «Білий проти України»).

Відзив на адресу суду від відповідача як у встановлений в ухвалі суду від 03.07.2024 у справі №908/1817/24 процесуальний строк для подачі відзивуне надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У зв`язку із не поданням відповідачем відзиву на позовну заяву відповідь на відзив на позовну заяву від позивача не надходила.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 02.08.2024 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 29.08.2024.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

14.12.2017 між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (далі - Орендодавець), Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради (далі - Балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (далі - Орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення №320/0 (далі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Орендодавець, Балансоутримувач на пiдставi наказу департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 25.10.2017 №246р передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно нежитлове приміщення №№:271, 272 підвалу (літ.А-5) загальною площею 139,40 кв.м. у складі приміщень з 1-1 по 1-6, з 2-1 по 2-9, за адресою вул. Поштова, 159 -б, яке перебуває на балансі комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради, вартість якого визначена у звіті про незалежну оцінку і становить за висновком про його вартість 530 550, 00 грн. без ПДВ станом на 30.09.2017.

Майно використовується Орендарем на правах оренди для розташування управителя баготоквартирних будинків (п.1.2 Договору).

Згідно п. 2.1. Договору Орендар вступає у строкове платне користування комунальним майномз моменту підписання сторонами Договорута та Акту приймання-передачі майна (Додаток №2 до Договору).

Орендар вступає у строкове платне користування приміщення з моменту підписання Договору та Акту приймання-передачі.

Згідно п. 3.4 Договору в редакціі? Додаткової угоди від 01.10.2018 орендна плата розраховується та спрямовується Орендарем: - 70% від розміру орендноі? плати (без нарахування ПДВ) за кожний місяць до місцевого бюджету; - 30% розміру орендноі? плати (з нарахуванням ПДВ) за кожний місяць Балансоутримувачу. Розрахунок орендноi плати за вищевказаними вiдсотками у тому числі нарахування ПДВ на суму орендноi плати, здiи?онюється орендарем самостіи?но та сплачується щомісячно н пізніше 15 числа місяця наступного за звітним.

Згідно п. 3.7. Договору за порушення строків оплати та обсягу платежу Орендар сплачує штраф у розмірі 3% від місячного розміру орендного платежу, щодо якого було допущено відповідне порушення.

Згідно п.3.12. Договору припинення діі? цього договору не тягне за собою припинення зобов`язання орендаря з погашення заборгованості з орендноі? плати, штрафів. Припинення даногозобов`язання вiдбуваеться лише при и?ого виконаннi у повному обсязі.

Згідно п. 5.2. Договору Орендар зобов`язании? своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату з урахуванням індексаціі? незалежно від наслідків своєі? діяльності.

Згідно п. 11.1. Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців з 14 грудня 2017року до 14 листопада 2020 року.

Додатковою угодою від 01.10.2018 замінено балансоутримувача на КП «ВРЕЖО №7».

Акт приймання-передачі орендованого майна підписаний - 14.12.2017.

Додатковою угодою від 26.04.2019 розірвано договір оренди від 14.12.2017 № 320/0 нежитлового приміщення №№271,272 підвалу (літ.А-5) площею139,40кв.м у складі приміщень: з 1-1 по 1-6, 3 2-1 по 2-9 в будинку №159-б по вул. Поштовій, за згодою сторін.

Пунктом 2 Додаткової угоди від 26.04.2019 визначено - Орендарю здійснити остаточний розрахунок з Орендодавцем та Балансоутримувачем по орендній платі, згідно з договором оренди від 14.12.2017 №320/0 по дату передачі об??єкта оренди за актом прийому-передачі (по 26.04.2019 включно).

Предмет оренди повернуто з орендного користування згідно акту прии?мання- передачі від 26.04.2019.

Як свідчать матеріали справи, за даними бухгалтерського обліку позивача за період з 01.03.2019 по 26.04.2019 за Орендарем наявна заборгованість з оплати орендної плати до місцевого бюджету за Договором у розмірі 7 129,49 грн.

Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» 14767,15 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 320/0 від 14.12.2017, в тому числі 7129,49 грн. заборгованості зі сплати орендної плати до місцевого бюджету, 1562,76 грн. 3 % річних, 5772,42 грн. інфляційних втрат та 302,84 грн. штрафу. є предметом позовних вимог у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Правовідносини сторін є господарськими та виникли на підставі договору № 320/0 від 14.12.2017 оренди нежитлового приміщення, який за своєю природою є договором оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1, 6 ст.283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Згідно п.5.2. Договору орендар зобов?язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату з урахуванням її індексації незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Як свідчать матеріали справи, за відповідачем наявна заборгованість з оплати орендної плати за Договором у розмірі 7129,49грн. на користь місцевого бюджету, за період з 01.03.2019 по 26.04.2019.

Згідно п. 3.4 Договору в редакціі? Додаткової угоди від 01.10.2018 орендна плата розраховується та спрямовується Орендарем: - 70% від розміру орендноі? плати (без нарахування ПДВ) за кожний місяць до місцевого бюджету; - 30% розміру орендноі? плати (з нарахуванням ПДВ) за кожний місяць Балансоутримувачу. Розрахунок орендноi плати за вищевказаними вiдсотками у тому числі нарахування ПДВ на суму орендноi плати, здiи?онюється орендарем самостіи?но та сплачується щомісячно н пізніше 15 числа місяця наступного за звітним.

Відповідачем доказів сплати заявленої до стягнення заборгованості за Договором не надано. Доказів відсутності підстав для сплати вказаної суми боргу також не надано.

Позивачем, в свою чергу, доведено належними доказами наявність у відповідача спірної заборгованості за Договором в розмірі 7129,49грн. на користь місцевого бюджету.

Таким, чином вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 7129,49грн. заборгованість з орендної плати на користь місцевого бюджету підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, наведеною нормою закону встановлені альтернативні підстави визначення розміру штрафних санкцій і передбачена можливість обрання їх розміру сторонами договору.

За приписами ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно п. 3.7. Договору за порушення строків оплати та обсягу платежу Орендар сплачує штраф у розмірі 3% від місячного розміру орендного платежу, щодо якого було допущено відповідне порушення.

Враховуючи прострочення відповідачем оплати орендних платежів, позивачем заявлена вимога про стягнення з ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» 302,84 грн. штрафу на користь місцевого бюджету.

Судом перевірений наданий позивачем розрахунок штрафу та встановлено, що даний розрахунок позивачем виконаний неправильно, оскільки розрахований не на суму загальної заборгованості.

Згідно проведеного судом перерахунку стягненню з відповідача підлягає штраф в розмірі 213,88 грн. на користь місцевого бюджету.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача штрафу заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом частково в розмірі 213,88грн. на користь місцевого бюджету. В іншій частині вимог про стягнення штрафу в задоволені позову відмовляється.

Нормами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Так, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплати гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основною боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, порушення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, вимоги про стягнення з нього 3 % річних та інфляційних втрат заявлені позивачем обґрунтовано.

Так, позивачем заявлена вимога про стягнення 1562,76 грн. на користь місцевого бюджету, за період з 16.04.2019 по 26.06.2024.

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок 3 % річних та встановлено, що даний розрахунок позивачем виконаний правильно, оскільки розрахований не на суму загальної заборгованості.

Згідно проведеного судом перерахунку стягненню з відповідача підлягають 3 % річних в розмірі 1 123,13 грн. на користь місцевого бюджету.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача 3 % річних заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом частково в розмірі 1 123,13грн. на користь місцевого бюджету, (за період з 16.04.2019 по 31.05.2019 на суму заборгованості в розмірі 10094,75грн., та за період з 01.06.2019 по 26.06.2024 на суму заборгованості - 7 129, 49 грн.). В іншій частині вимог про стягнення 3 % річних в задоволені позову відмовляється.

Що стосується інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Позивачем заявлена вимога про стягнення 5772,42 грн. інфляційних втрат на користь місцевого бюджету за період з травня 2019 по травень 2024.

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, та встановлено, що даний розрахунок виконаний не правильно, оскільки розрахований не на суму загальної заборгованості.

Згідно проведеного судом перерахунку стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати в розмірі 4 105, 80 грн. на користь місцевого бюджету.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом частково в розмірі 4 105, 80 грн. на користь місцевого бюджету (за період травень 2019 на суму заборгованості в розмірі 10094, 75 грн., та за період з червня 2019 по травень 2024 на суму заборгованості 7 129, 49 грн.). В іншій частині вимог про стягнення інфляційних втрат в задоволені позову відмовляється.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 7129,49 грн. заборгованості зі сплати орендної плати, 1 123,13 грн. 3 % річних, 4 105, 80 грн. інфляційних втрат та 213,88 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7», м. Запоріжжядо Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», м. Запоріжжязадовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131в, код) на користьмісцевого бюджету розрахунковий рахунок (IBAN) № UA008479 ГУК у Зап.Обл/ТГм.Запоріжжя/22080402, код отримувача (ЄДРПОУ) 37941997, код класифікації доходів бюджету 22080402, банк отримувача Казначейство України (Ел.Адм.Подат.) 7 129 (сім тисяч сто двадцять дев`ять) грн.. 49 коп. заборгованості з оплати орендної плати, 213 (двісті тринадцять) грн. 88 коп. штрафу,1 123(одну тисячу сто двадцять три) грн.13 коп. 3% річних, 4 105 (чотири тисячі сто п`ять) грн. 80 коп. інфляційних втрат.

Стягувач - Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об?єднання№7».Видати наказ.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131в, код) на користь Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7», (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 11, ідентифікаційний код юридичної особи 05478717, розрахунковий рахунок(IBAN) НОМЕР_1 в філії ЗОУ АТ «Ощадбанк», МФО 313957, ) 2 062 (дві тисячі шістдесят дві) грн 36 коп. судового збору. Видати наказ.

5.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено « 29» серпня2024 р.

Суддя Н.Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.