ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2024 Справа № 914/542/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 15248,75 доларів США та 107723,14 грн

за участю представників:

від позивача ОСОБА_3

від відповідача не з`явився

Суть спору: Позовні вимоги заявлено за позовом Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 15248,75 доларів США та 107723,14 грн. Зокрема позивач у позовній заяві просить стягнути авансовий платіж в розмірі 10000,00 доларів США та три проценти річних від цієї простроченої суми в розмірі 98,51 доларів США, штраф в розмірі 5100,00 доларів США та три проценти річних від цієї простроченої суми в розмірі 50,24 США, а також грошові кошти в розмірі 107723,14 грн, з яких 105000,00 грн заборгованості, 1688,73 грн - інфляційних втрат та 1034,74 грн - 3% річних.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи представника позивача, суд встановив таке.

Між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до пункту 1 якого покупець має бажання купити в майбутньому, а продавець має намір продати належний йому транспортний засіб, тому маючи намір бути пов`язаними взаємними правами та обов`язками відповідно до ст.635 ЦК України сторони уклали цей попередній договір купівлі-продажу про наступне:

1.1. Сторони беруть на себе зобов`язання укласти в майбутньому, у строк визначений цим договором основний договір купівлі-продажу транспортного засобу на умовах, встановлених цим договором;

1.2. Транспортний засіб, який є предметом договору купівлі-продажу має наступні ознаки: марка D1 IFA спеціалізований вантажний, платформа, колір жовтий, об`єм двигуна 2380р.н. НОМЕР_1 ;

1.3. Продавець гарантує до укладення основного договору купівлі-продажу провести зміну двигуна транспортного засобу, відремонтувати кузов/провести кузовні роботи /, встановити маніпулятор та на переобладнання оформити документи.

Продавець підтверджує виконання таких робіт Актом виконаних робіт.

Відповідно до пункту 1.3.1. попереднього договору, за бажанням покупця продавець може встановити маніпулятор, вартість якого не входить в ціну продажу транспортного засобу, а визначається сторонами у додатковій угоді до цього договору.

Пунктами 1.4. та 1.5. попереднього договору встановлено, що основний договір укладається шляхом надсилання пропозиції однієї сторони укласти цей договір і прийняття пропозиції другою стороною. Пропозицію укласти договір може зробити кожна із сторін.

Згідно з пунктом 1.6. попереднього договору, сторони зобов`язуються укласти основний договір до 30.05.2023.

Відповідно до пункту 1.7. попереднього договору, істотними умовами основного договору є:

- вартість транспортного засобу становить 17700 доларів США;

- право власності на майно переходить до покупця після повної сплати вартості майна та всіх обумовлених робіт та оформлення транспортного засобу на покупця;

- останній платіж визначений пунктом 2 цього договору проводиться в день реєстрації транспортного засобу на покупця.

- продавець гарантує, що транспортний засіб на момент укладення основного договору не буде знаходитись під заставою та іншими обмеженнями. На нього не претендуватимуть треті особи, воно не буде і не є на даний час предметом спору у суді.

Згідно з пунктом 1.8. попереднього договору, попередній договір вважається укладеним з моменту його підписання.

Пунктом 2.1. попереднього договору встановлено, що на підтвердження дійсних намірів щодо укладення основного договору купівлі-продажу транспортного засобу покупець сплачує ціну договору/вартість транспортного засобу наступним чином:

- в момент підписання цього договору покупець сплачує авансовий платіж в розмірі 10000 доларів США;

- оплата проводиться готівковим розрахунком;

- на підтвердження отриманих грошей продавець складає відповідну розписку про отримання грошових коштів від покупця у 2-ох екземплярах по одній для кожної сторони;

- решта суми вартості транспортного засобу покупець сплачує після реєстрації транспортного засобу на покупця. Оплата проводиться готівкою та підтверджується розпискою.

Згідно з пунктом 3 попереднього договору, у випадку коли покупця не влаштовують виконані роботи визначені пунктом 1.3. договору, сума виконаних робіт повертається покупцю або роботи переробляються продавцем. У випадку відмови укласти основний договір транспортного засобу покупцем, продавець має право не вертати покупцю, а залишити собі 10 відсотків від сплаченої на умовах попереднього договору суми вартості транспортного засобу. При виникненні обставин непереборної сили або за станом здоров`я покупця, коли неможливо ним буде виконати умови договору, отримані кошти за мінусом 10-ти відсотків продавець повертає дружині покупця.

05.04.2023 ОСОБА_2 при двох свідках підписав розписку про те, що він взяв у ОСОБА_1 валютний платіж в розмірі 10000 доларів США.

Також, як вказано у позовній заяві, 06.05.2023 позивач перерахував на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 40000 грн., 15.05.2023 - 35000 грн., а 23.05.2023 року - 30000 грн., що підтверджується відповідними дублікатами чеків про здійснення вказаних розрахункових операцій (призначення платежу "переказ власних коштів за ремонт авто").

Як також зазначив позивач, в обумовлений сторонами в попередньому договорі купівлі-продажу транспортного засобу строк, а саме в строк до 30.05.2023, основний договір купівлі-продажу транспортного засобу між сторонами не було укладено та реєстрація автомобіля за покупцем не була здійснена з причин невиконання продавцем умов попереднього договору та не завершення відповідачем до вказаної дати робіт з ремонту та переобладнання транспортного засобу.

30.05.2023 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) укладено додаткову угоду №1 до попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № б/н від 05.04.2023, відповідно до якої на підставі статті 6 Цивільного кодексу України, глави 47 Цивільного кодексу України, ст. 635 Цивільного кодексу України, на виконання п. 1.3.1., п. 4.1. попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № б/н від 05 квітня 2023 року, з огляду на неможливість виконання продавцем обумовленого у попереднього договорі обсягу робіт, що відповідно виключає можливість укладення між сторонами основного договору купівлі-продажу транспортного засобу в строк до 30 травня 2023 року, та з метою уточнення умов укладеного між сторонами попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № б/н від 05 квітня 2023 року, за взаємною згодою сторін, уклали дану додаткову угоду (надалі - угода) до попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № б/н 05 квітня 2023 року (надалі - Попередній договір) про наступне:

1) Сторони домовились внести наступні зміни/доповнення в попередній договір:

- викласти п. 1.2. попереднього договору в наступній редакції:

"п. 1.2. Транспортний засіб, який є предметом Договору купівлі-продажу, має наступні ознаки : марка IFA 50, спеціалізований вантажний, платформа, рік випуску - 1989, колір жовтий, об`єм двигуна 2380 куб.см, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 ."

- викласти п. 1.3. попереднього договору в наступній редакції:

"п. 1.3. Продавець гарантує до укладення основного договору купівлі-продажу транспортного засобу провести заміну двигуна транспортного засобу на двигун марки Mercedes-Benz ОМ636, відремонтувати кузов (провести кузовні роботи), а саме пофарбувати кабіну з жовтого в зелений колір, встановити лебідку, встановити мости з повним приводом і новими колесами (нові диски, нові покришки), переобладнати автомобіль в самосвал, встановити маніпулятор та оформити документи на проведене переобладнання".

2) Сторони домовились, що визначений в п. 1.6. попереднього договору строк укладення основного договору продовжується та сторони зобов`язуються укласти основний договір до 01 вересня 2023 року.

3) Сторони домовились доповнити попередній договір пунктами 3.1., 3.2., 3.3., виклавши їх в наступній редакції:

« 3.1. За порушення продавцем зобов`язань щодо строків укладення основного Договору, визначених в п.1.6. попереднього договору (до 01 вересня 2023 року) продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 1% вартості транспортного засобу, визначеного сторонами в п.1.7. попереднього договору (17000 доларів США) за кожен день прострочення.»

« 3.2. Сплата Продавцем на користь покупця штрафу в розмірі, визначеному в п. 3.1. попереднього договору, не звільняє продавця від виконання своїх зобов`язань за попереднім договором.»

« 3.3. У разі невиконання продавцем своїх зобов`язань перед покупцем за попереднім договором в строк до 01 жовтня 2023 року, в тому числі невиконання продавцем робіт в обсягах обумовлених сторонами в п. 1.3. попереднього договору, покупець набуває права в односторонньому порядку розірвати попередній договір. У випадку розірвання попереднього договору з ініціативи покупця та з причин невиконання продавцем своїх зобов`язань за попереднім договором в строк до 01 жовтня 2023 року, продавець зобов`язується повернути покупцю авансовий платіж в розмірі 10000 доларів США, перераховані покупцем на рахунок продавця в безготівковій формі грошові кошти в сумі 105000,00 грн. та штраф у розмірі, який визначено в п.3.1. попереднього договору. Повернення грошових коштів продавцем на користь покупця здійснюється в доларах США або ж в гривневому еквіваленті, який обраховується за комерційним курсом долара США, що діє станом на момент повернення коштів.»

4) Сторони домовились викласти абзац 1 пункту 3 «Відповідальність сторін» попереднього договору в наступній редакції:

«У випадку коли покупця не влаштовують виконані роботи, визначені п.1.3. попереднього договору, сума виконаних робіт повертається покупцю або роботи перероблюються продавцем тільки за умови отримання згоди на це покупця.»

5) Сторони домовились викласти п. 4. попереднього договору в наступній редакції:

«п. 4. Дія попереднього договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, що оформлюється відповідною додатковою угодою до цього попереднього договору. Допускається розірвання попереднього договору в односторонньому порядку з ініціативи покупця та з підстав визначених в п. 3.3. попереднього договору. Про розірвання попереднього договору покупець повідомляє продавця шляхом направлення відповідного листа на поштову адресу продавця, яка вказана в попередньому договорі. Після отримання листа продавець впродовж 3-х робочих днів має виконати свої зобов`язання з повернення покупцю грошових коштів про які зазначено в п. 3.3. попереднього договору.»

Як зазначив позивач, у строк до 01.09.2023 основний договір купівлі-продажу транспортного засобу між сторонами укладено не було, реєстрація автомобіля за покупцем не здійснена з причин невиконання продавцем умов попереднього договору та умов додаткової угоди №1 від 30.05.2023 і не завершення продавцем до обумовленої дати робіт з ремонту та переобладнання транспортного засобу.

Також позивач вказав, що ФОП ОСОБА_2 своїх зобов`язань за попереднім договором та додатковою угодою не виконав і в строк до 01 жовтня 2023 року, що в силу приписів п. 3.3. попереднього договору в редакції додаткової угоди № 1 надало ФОП ОСОБА_1 право в односторонньому порядку розірвати укладений між сторонами попередній договір.

07.10.2023 на виконання п. 4 попереднього договору та додаткової угоди №1 ФОП ОСОБА_1 направив лист від 07.10.2023 на поштову адресу ФОП ОСОБА_2 із повідомленням про розірвання попереднього договору б/н від 05.04.2023, в якому ФОП ОСОБА_1 повідомив про розірвання договору в односторонньому порядку у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань до 01 жовтня 2023 року.

Відправлення із вказаним листом вручено особисто ФОП ОСОБА_2 18.10.2023. Як зазначив позивач, після отримання листа 18.10.2023 ФОП ОСОБА_2 відповідач впродовж трьох робочих днів не виконав своїх зобов`язань з повернення позивачу грошових коштів, про які зазначено в п. 3.3. попереднього договору.

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача сплачені 10000 доларів США та 105000,00 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 5100 доларів США за неукладення основного договору за період з 01.09.2023 по 30.09.2023.

Крім того, керуючись частиною 2 статті 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми (від 10000,00 доларів США) в розмірі 98,51 доларів США, 3% від простроченої суми (від 5100,00 доларів США) в розмірі 50,24 США, а також 1688,73 грн інфляційних втрат та 1034,74 грн 3% річних від простроченої суми (від 105000,00 грн).

Враховуючи наведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 10000,00 доларів США та три проценти річних від цієї простроченої суми в розмірі 98,51 доларів США, штраф в розмірі 5100,00 доларів США та три проценти річних від цієї простроченої суми в розмірі 50,24 США, а також грошові кошти в розмірі 107723,14 грн, з яких 105000,00 грн заборгованість, 1688,73 грн - інфляційні втрати та 1034,74 грн - 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи представника позивача, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Частиною 2 статті 635 ЦК України встановлено, що сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Як встановлено судом, між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого сторони зобов`язуються укласти основний договір до 30.05.2023.

Як також встановлено судом, 30.05.2023 між сторонами укладено додаткову угоду до попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якої сторони домовились, що визначений в п.1.6. попереднього договору строк укладення основного договору продовжується та сторони зобов`язуються укласти основний договір до 01.09.2023.

Відповідно до частини 3 статті 635 ЦК України, зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Як вбачається із матеріалів справи, основний договір до 01.09.2023 між сторонами не укладений, з огляду на що, з урахуванням положень частини 3 статті 635 ЦК України, зобов`язання, встановлені попереднім договором припиняються 01.09.2023.

Як також вбачається із матеріалів справи, всупереч умовам попереднього договору та додаткової угоди до попереднього договору відповідач не повернув сплачені позивачем авансовий платіж в розмірі 10000 доларів США та перераховані покупцем на рахунок продавця в безготівковій формі грошові кошти в сумі 105000,00 грн, у зв`язку з невиконанням продавцем своїх зобов`язань перед покупцем в строк до 01 жовтня 2023 року.

Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення 10000,00 доларів США та 105000,00 грн є обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, з огляду на що підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За умовами статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності із статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як встановлено судом, пунктом 3.1. попереднього договору в редакції додаткової угоди сторони погодили, що за порушення продавцем зобов`язань щодо строків укладення основного Договору, визначених в п.1.6. попереднього договору (до 01 вересня 2023 року) продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 1% вартості транспортного засобу, визначеного сторонами в п.1.7. попереднього договору (17000 доларів США) за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 1.7. попереднього договору, істотними умовами основного договору є, зокрема, вартість транспортного засобу - 17700 доларів США.

При цьому необхідно зазначити, що сторони у додатковій угоді домовились, що визначений в п. 1.6. попереднього договору строк укладення основного договору продовжується та сторони зобов`язуються укласти основний договір до 01 вересня 2023 року.

Разом з тим, як зазначалося судом, відповідно до частини 3 статті 635 ЦК України, зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Таким чином, враховуючи те, що сторонами погоджено строк для укладення основного договору до 01 вересня 2023 року, зважаючи на те, що основний договір до 01.09.2023 між сторонами не був укладений, а відтак в силу частини 3 статті 635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором щодо укладення основного договору припинилося 01.09.2023, тому нарахування штрафу в розмірі 1% від 17700,00 доларів США можливе лише за сам факт неукладення договору, а не за період з 01.09.2023 по 30.09.2023 за кожен день неукладення основного договору. Тобто після 01.09.2023 зобов`язань щодо укладення основного договору у сторін немає.

Також, проаналізувавши зміст додаткової угоди, зокрема пунктів 3.1. та 3.3., суд дійшов висновку, що з урахуванням приписів частини 3 статті 635 ЦК України, конструкція додаткової угоди виглядає таким чином, що зобов`язання, встановлені попереднім договором припиняються 01.09.2023, оскільки сторонами погоджено строк для укладення основного договору до 01 вересня 2023 року, проте зобов`язання зазначені у пункті 3.3. додаткової угоди (за винятком укладення основного договору) виникають у відповідача окремо на підставі додаткової угоди та з урахуванням умов попереднього договору.

Водночас суд погоджується з тим, що порушення продавцем зобов`язань щодо строків укладення основного договору, як це передбачено пунктом 3.1. в редакції додаткової угоди, є ухилення відповідача від укладення основного договору шляхом, зокрема, невиконання робіт обумовлених сторонами в п. 1.3. попереднього договору.

Беручи до уваги вказане, суд дійшов висновку, що розмір штрафу за неукладення договору становить 177,00 доларів США, а не 5100,00 доларів США.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних від суми заборгованості по штрафу, тобто від 177,00 доларів США, суд дійшов висновку, що розмір 3% річних становить 1,75 доларів США.

Перевіривши розрахунок три проценти річних від простроченої суми 10000,00 доларів, а також інфляційні втрати та 3% річних від 105000,00 грн заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 98,51 доларів США 3% річних від 10000,00 доларів США, а також 1688,73 грн інфляційних втрат та 1034,74 грн 3% річних від суд суми заборгованості 105000,00 грн є обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, з огляду на що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 10000,00 доларів США авансового платежу, 98,51 доларів США 3% річних нарахованих на заборгованість по авансовому платежу, 177,00 доларів США штрафу, 1,75 доларів США 3% річних, нарахованих на заборгованість по штрафу, 105000,00 грн заборгованості, 1688,73 грн інфляційних втрат нарахованих на прострочену заборгованість та 1034,41 грн 3% річних нарахованих на прострочену заборгованість.

При поданні позовної заяви до Господарського суду Львівської області позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 6915,17 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.02.2024.

При цьому необхідно зазначити, що відповідно до абзацу 6 частини 1 статті 6 ЗУ "Про судовий збір", за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 7547,20 грн витрат по сплаті судового збору.

Крім того як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається із попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, розмір витрат на професійну правову допомогу адвоката складає 20000,00 грн.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із поданих матеріалів, 25.01.2024 між Фізичною особою-підприємецем ОСОБА_1 (клієнт) та ОСОБА_3 (адвокат) укладено договір №01-2024/г про надання правничої допомоги, відповідно до пункту 1.1. якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу ОСОБА_1 у правовідносинах між ним, як фізичною собою-підприємцем, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 щодо стягнення з останнього авансового платежу, додатково сплачених клієнтом в безготівковій формі грошових коштів, штрафів та інших коштів, які підлягають сплаті у зв`язку з порушенням зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу № б/н від 05.04.2023 та додатковою угодою №1, яку було укладено 30 травня 2023 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною собою-підприємцем ОСОБА_2 .

Згідно з пунктом 4.3. договору, за надання правової допомоги відповідно до даного договору, а саме складення позовної заяви та представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі в розмірі 20000 гривень, що відповідає домовленості сторін та узгоджується з Рекомендаціями щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області № 119 від 17 березня 2023 року.

Також позивачем долучено до позовної заяви розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, платіжну інструкцію на суму 20000,00 грн, ордер на надання правничої допомоги, посвідчення адвоката та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом з тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не подано заперечень щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду (постанова КГС ВС від 07.08.2018 у справі №916/1283/17, від 30.07.2019 у справі №902/519/18), у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, додаткова ухвала ВС від 21.07.2020 справі №915/1654/19, постанова ВП ВС від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, постанова ВС від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи та надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, керуючись критеріями розумності розміру адвокатських витрат, враховуючи категорію та складність справи, оцінюючи необхідність, обґрунтованість та неминучість судових витрат, а також співмірність заявленого позивачем розміру витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 14512,23 грн витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) 10000,00 доларів США - авансового платежу, 98,51 доларів США - 3% річних нарахованих на заборгованість по авансовому платежу, 177,00 доларів США - штрафу, 1,75 доларів США - 3% річних нарахованих на заборгованість по штрафу, 105000,00 грн - заборгованості, 1688,73 грн - інфляційних втрат нарахованих на прострочену заборгованість, 1034,41 грн - 3% річних нарахованих на прострочену заборгованість, 7547,20 грн - витрат по сплаті судового збору та 14512,53 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 29.08.2024.

Суддя Петрашко М.М.