ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23 серпня 2024 рокуСправа № 912/2105/24

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Бестаченко О.Л., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова фірма "РУДЬ" (03179, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 148/1) від 20.08.2024 про видачу судового наказу в порядку наказного провадження,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2024 до господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова фірма "РУДЬ" від 20.08.2024 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Кудінової Олени Миколаївни 604,92 грн боргу за поставлену продукцію, 269,19 грн інфляційних витрат, а також 54,52 грн - 3 % річних.

Вказана заява обґрунтована неналежним виконанням боржником умов Договору поставки від 24.08.2020 № 1596 в частині оплати за поставлений товар.

Згідно з ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

До заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору (ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що до заяви про видачу судового наказу у справі № 912/2105/24 додано платіжну інструкцію від 13.08.2024 № 40020605 про сплату судового збору у розмірі 302,80 грн, яка раніше була долучена до заяви про видачу судового наказу за ідентичними вимогами до цього ж боржника у справі 912/2054/24.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 19.08.2024 у справі № 912/2054/24 заявнику відмовлено у видачі судового наказу за цими ж вимогами до цього ж боржника на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заяву подано з порушенням вимоги ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, як вбачається з виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судовий збір за вищевказаною квитанцією був зарахований за подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова фірма "РУДЬ" аналогічної заяви про видачу судового наказу в межах справи № 912/2054/24.

Тоді як, згідно ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Таким чином, платіжна інструкція від 13.08.2024 № 40020605 може бути повторно використана та зарахована в якості частини судового збору, у випадку, якщо після відмови у видачі судового наказу, заявник звертається з такими ж вимогами в порядку позовного провадження.

У випадку ж звернення із цією ж заявою про видачу судового наказу повторно в наказному провадженні, заявник повинен сплатити судовий збір за новим платіжним дорученням, оскільки приписи процесуального законодавства не передбачають можливість зарахування судового збору за одним і тим же платіжним документом двічі.

Таким чином, до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова фірма "РУДЬ" від 20.08.2024 про видачу судового наказу не було додано платіжного документа, на підставі якого суд міг би зарахувати судовий збір.

Крім того, за правилами п. 4 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Суд установив, що вимоги заявника суперечать зазначеним у заяві обставинам. Зокрема, у прохальній частині заяви про видачу судового наказу заявник просить стягнути з боржника борг за поставлену продукцію в розмірі 604,92 грн, інфляційні втрати в розмірі 269,19 грн, а також 3% річних в розмірі 54,52 грн, що сумарно становить 928,63 грн, тоді як зі змісту заяви вбачається, що стягувач заявляє вимоги на загальну суму 921,63 грн, з яких 604,92 грн - борг за поставлену продукцію, 262,19 грн - інфляційні втрати та 54,52 грн 3% річних. При цьому, заявник зазначає про суму штрафних санкцій у розмірі 316,71 грн, тоді як у прохальній частині штрафні санкції до стягнення не заявлені, натомість заявлені інфляційні втрати і 3% річних на іншу суму 323,71 грн (269,19 грн + 54,52 грн).

Крім того, заявляючи вимогу про стягнення інфляційних втрат у розмірі 269,19 грн та 3% річних у розмірі 54,52 грн, заявник не зазначив у заяві, якими обставинами обґрунтовуються саме такі суми. Зокрема, не наданий розрахунок відповідних вимог, у зв`язку з чим неможливо установити, за який період та з урахуванням яких показників нараховані інфляційні втрати та 3% річних.

Отже, заявник зазначив у прохальній частині заяви вимоги про стягнення суми, розмір якої відрізняється від суми, вказаної на обґрунтування заяви, а також не надав розрахунку заявлених до стягнення інфляційних втрат і 3% річних, натомість зазначив про нарахування штрафних санкцій, які до стягнення не заявляв.

Ураховуючи зазначені суперечності, суд дійшов висновку, що заява не відповідає вимогам ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, у видачі судового наказу належить відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Одночасно суддя звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 2-1, 8, 9 ч. 1ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 148, 151-154 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгова фірма "РУДЬ" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Кудінової Олени Миколаївни боргу за поставлену продукцію в розмірі 604,92 грн, інфляційних втрат у сумі 269,19 грн, 3 % річних у сумі 54,52 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її постановлення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Копії ухвали направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгова фірма "РУДЬ" до електронного кабінету у системі "Електронний суд"; Фізичній особі - підприємцю Кудіновій Олені Миколаївні простим листом ( АДРЕСА_1 ).

Ухвалу підписано 23.08.2024.

Суддя О.Л. Бестаченко