ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"28" серпня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3136/24

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АМС 2021» (49083, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Слобожанський, буд. 35, )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський авіаційний завод» (65121, м. Одеса, просп. Небесної Сотні, буд. 32, корп. А, , електронна пошта: )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Корчевський М.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю ( далі- ТОВ) «АМС 2021», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Одеський авіаційний завод» про стягнення заборгованості у розмірі 8 731 грн 80 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.07.2024р. відкрито провадження у справі № 916/3136/24, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у порядку письмового провадження.

07 серпня 2024р. до суду надійшла заява ТОВ «Одеський авіаційний завод» (вх.№29512/24 від 07.08.2024р.) про закриття провадження у справі №916/3136/24 в порядку п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку із повною оплатою заборгованості у розмірі 8 731 грн 80 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №2524 від 06.08.2024р.

Крім того, 12.08.2024р. до суду від ТОВ «АМС 2021» надійшла заява про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп., у зв`язку зі сплатою боргу після відкриття провадження у справі, а також про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування заяви, ТОВ «АМС 2021» зазначає, що згідно Договору про надання правової допомоги б/н від 21.06.2023р. адвокат Бедрінець А.І. надає правову допомогу ТОВ «АМС 2021».

05 липня 2024р. між позивачем та адвокатом Бедрінець А.І. до Договору про надання правової допомоги від 21.06.2023р. узгоджено та підписано Додаткову угоду, п.1 якої сторони визначили предмет додаткової угоди, а саме: «Адвокат надає правову допомогу Клієнту у справі про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський авіаційний завод») по договору № 503/МТЗ-22 від 16.11.2022р.

Згідно п. 2 вищевказаної Додаткової угоди та умов розділу 3 Договору про надання правової допомоги сторони домовились, що вартість послуг Адвоката за ведення цієї справи в суді першої інстанції складатиме 5 000 грн.

Пунктом 4 Додаткової угоди передбачено, що відповідно до умов Договору про надання правової допомоги сторони домовились, що Клієнт здійснює оплату послуг впродовж 30 календарних днів з дня набрання рішенням суду по справі законної сили. При цьому, результат рішення не впливає на обов`язок Клієнта по оплаті наданих послуг.

Відповідно до пп. 2.3.2. Договору про надання правової допомоги від 21.06.2023р. Клієнт зобов`язаний прийняти надані Адвокатом послуги шляхом підписання акту здачі-прийомки наданих послуг, а при відмові у їх прийняті - протягом 3-х календарних днів після повідомлення Адвоката про виконання доручення письмово мотивувати таку відмову. У випадку ненадання Клієнтом обґрунтованої письмової відмови у вказаний строк послуги вважатимуться наданими належним чином та прийнятими Клієнтом.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору про надання правової допомоги від 21.06.2023р. та Додаткової угоди адвокатом Бедрінець А.І. надано, а ТОВ «АМС 2021» отримано послуги, що підтверджується Актом наданих послуг від 12.08.2024р. до Договору про надання правової допомоги від 21.06.2023р. за ведення справи, визначеної у Додатковій угоді від 05.07.2024р.

Як стверджує позивач, підписаний Акт наданих послуг від 12.08.2024р. до Договору про надання правової допомоги від 21.06.2023р. за ведення справи, визначеної у Додатковій угоді, містить детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно п. 4 Акту наданих послуг від 12.08.2024р. Додаткова угода від 05.07.2024р. до Договору про надання правової допомоги від 21.06.2023р. є виконаною. Клієнт не має претензій до кількості та якості наданих послуг, у зв`язку з чим, позивач має сплатити на користь адвоката Бедрінець А.І. вартість наданих послуг у розмірі 5 000 грн. протягом 30 календарних днів, з дня набрання рішення суду по справі законної сили.

В обґрунтування стягнення витрат на правничу допомогу, ТОВ «АМС 2021» також посилається на положення ст.ст.123, 126, 129 ГПК України.

19 серпня 2024р. до суду від ТОВ «Одеський авіаційний завод» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, заявлених позивачем, до 2 000 грн.

Відповідач - ТОВ «Одеський авіаційний завод», не погоджується із зазначеною позивачем сумою витрат на професійну правничу допомогу з підстав, зазначених у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, та, зокрема, посилаючись на ч. 4 ст. 126 ГПК України, зазначає, що позивач просить стягнути витрат за професійну правничу допомогу, розмір якої становить більше ніж 50 відсотків ціни позову.

Крім того, відповідач зауважив, що зазначена справа не відноситься до складних спорів, і розглядалася в порядку письмового провадження, отже, позивач або його представник у судових засіданнях участь не приймав, жодних заперечень не надавав.

У зв`язку із доводами, викладеними в клопотання, відповідач просить зменшити розмір витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги з 5 000 грн до 2 000 грн.

Розглянув матеріали справи, заяву про закриття провадження у справі, заяву про стягнення понесених позивачем у справі витрат з відповідача, клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до ТОВ «Одеський авіаційний завод» про стягнення заборгованості у розмірі 8 731 грн 80 коп.

Відповідно до платіжної інструкції №2524 від 06.08.2024р. відповідачем сплачено на користь позивача заборгованість у розмірі 8 731 грн 80 коп.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі №916/3136/24 у зв`язку з відсутністю предмету спору, адже, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

За приписами ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Пред`являючи позовну заяву, позивачем було зазначено, що він не може подати докази, що підтверджують розмір судових витрат, які будуть понесені в майбутньому, такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи №916/3136/24, позивач 13.08.2024р. звернувся до суду із заявою про стягнення понесених у справі витрат та надав до суду Договір про надання правової допомоги від 21.06.2023р., Додаткову угоду від 05.07.2024р. до нього та Акт наданих послуг від 12.08.2024р.

Таким чином, позивачем дотримано вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України при зверненні до суду з заявою про розподіл судових витрат.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017р., розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі № 910/4201/19).

За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «АМС 2021» та адвокатом Бедрінець А.І. укладено Договір про надання правової допомоги б/н від 21.06.2024р., відповідно до п.1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги Клієнту та/або Підзахисному. Правова допомога надається: в будь-яких справах/провадженнях/спорах (кримінальних, адміністративних, цивільних, господарських тощо) на території України та за її межами відносно Клієнта та/або Підзахисного, або за його (їх) участю чи ініціативою; у переговорах за участю Клієнта та/або Підзахисного; при супроводі діяльності Клієнта; за окремими письмовими дорученнями Клієнта та/або Підзахисного.

Згідно п. 1.2. Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання представляти, відстоювати та захищати права, свободи та законні інтереси Клієнта та/або Підзахисного, зокрема, у місцевих господарських судах.

Відповідно до п. 4.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Адвокатом та Клієнтом та діє до 31 грудня 2024р.

За розділом 3 Договору розмір, порядок обчислення та порядок сплати гонорару Адвоката за доручення Клієнта узгоджується сторонами та визначається у Додатку до цього Договору, який є його невід`ємною частиною.

Також, між позивачем та адвокатом Бедрінець А.І. до Договору про надання правової допомоги узгоджено та підписано Додаткову угоду від 05.07.2024р., п. 1 якої сторони визначили, що Адвокат надає правову допомогу Клієнту у справі про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський авіаційний завод») по договору № 503/МТЗ-22 від 16.11.2022р.

Згідно з п. 2 Додаткової угоди відповідно до умов розділу 3 Договору сторони домовились, що вартість послуг Адвоката за ведення цієї справи у суді першої інстанції складатиме 5 000 грн.

Пунктом 4 Додаткової угоди передбачено, що відповідно до умов Договору про надання правової допомоги сторони домовились, що Клієнт здійснює оплату послуг впродовж 30 календарних днів, з дня набрання рішення суду по справі законної сили. При цьому результат рішення не впливає на обов`язок Клієнта по оплаті наданих послуг.

Відповідно до пп. 2.3.2. Договору Клієнт зобов`язаний прийняти надані Адвокатом послуги шляхом підписання акту здачі-прийомки наданих послуг, а при відмові у їх прийняті - протягом 3-х календарних днів після повідомлення Адвоката про виконання доручення письмово мотивувати таку відмову. У випадку ненадання Клієнтом обґрунтованої письмової відмови у вказаний строк послуги вважатимуться наданими належним чином та прийнятими Клієнтом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору та Додаткової угоди адвокатом Бедрінець А.І. та ТОВ «АМС 2021» підписано Акт наданих послуг від 12.08.2024р. до Договору про надання правової допомоги від 21.06.2023р. за ведення справи, визначеної у Додатковій угоді від 05.07.2024р., без зауважень, в якому зазначено найменування послуг, наданих адвокатом, а саме: вивчення документів у справі про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський авіаційний завод») по договору № 503/МТЗ-22 від 16.11.2022р.; формування та узгодження правової позиції з Клієнтом; формування матеріалів справи; досудове врегулювання спору- складання та відправлення відповідачу вимоги №09/07-24 від 09.07.2024р. стосовно оплати заборгованості; складання позовної заяви про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський авіаційний завод») по договору № 503/МТЗ-22 від 16.11.2022р.; підготовка та оформлення письмових матеріалів,, що додаються до позовної заяви, організація процедури сплати Клієнтом судового збору, оформлення копій доданих письмових доказів до позовної заяви; формування матеріалів справи; подання позовної заяви до суду; складання заяви про стягнення судових витрат, підготовка та оформлення письмових матеріалів, до додаються до заяви; підготовка до відправлення стороні у справі та до суду.

Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Верховний Суд у постанові від 18.12.2019р. у справі №522/17845/15-ц зазначив, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц звернула увагу не те, що: 1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу; 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95), від 26.02.2015 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Суд враховує, що 12.05.2020р. Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), в якій підтвердила свій висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19)), та зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000р. у справі "Іатрідіс проти Греції" ("Iatridis v. Greece",заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.03.2021р. у справі №910/15621/19 від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020р. у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зауважує, що у даному випадку, враховуючи наявність заяви ТОВ «Одеський авіаційний завод» про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на оплату правничої допомоги до 2 000 грн, є необхідність зауважити, що справа №916/3136/24 не є складною, у зв`язку із чим розглядалася в порядку письмового провадження, без виклику сторін. Розмір заявлених позивачем вимог складав 8 731 грн 80 коп., у зв`язку із чим суд погоджується з позицією відповідача щодо того, що сума витрат на правничу допомогу перевищує 50% від суми заборгованості.

Таким чином, враховуючи складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду ТОВ « АМС 2021» заяв та матеріалів, їх значення для справи, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумності їх розміру, враховуючи погашення відповідачем заборгованості до ухвалення судом рішення, на думку суду, розумним, співмірним та справедливим, у даному випадку, буде стягнення з ТОВ «Одеський авіаційний завод» витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Що стосується стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп., то у цій частині вимоги позивача є правомірними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

ЄСПЛ у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України»).

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі зазначеного, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись п.п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 234-235, 254-255 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський авіаційний завод» (вх.№29512/24 від 07.08.2024р.) про закриття провадження у справі №916/3136/24 - задовольнити.

2. Закрити провадження у справі №916/3136/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМС 2021» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський авіаційний завод» про стягнення заборгованості у розмірі 8 731 грн 80 коп. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АМС 2021» (вх.№29961/24 від 13.09.2024р.) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. - задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський авіаційний завод» (65121, м. Одеса, просп. Небесної Сотні, буд. 32, корп. А, , електронна пошта: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМС 2021» (49083, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Слобожанський, буд. 35, ) судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

4. У задоволенні решти заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали складено 28 серпня 2024р.

Суддя Н.В. Рога