ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/1244/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ковіка Олександра Миколайовича

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.04.2024, ухвалене суддею Ржепецьким В.О., м. Миколаїв, повний текст складено 29.04.2024

у справі № 915/1244/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ковіка Олександра Миколайовича

про: стягнення 262272,13 грн,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Ковіка Олександра Миколайовича (далі ФОП Ковік О.М.), в якому просило суд стягнути з останнього 262272,13 грн, з яких:

- 99830 грн суму прострочених платежів по тілу кредиту;

- 157606,04 грн суму прострочених платежів по процентах;

- 4836,09 грн суму прострочених платежів за комісією.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами в електронній формі договором про надання кредиту від 25.01.2022 № 065511-КС-009 (далі договір) в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів, а також сплати процентів за користування та комісії за надання кредиту.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти її задоволення, зазначав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що договір укладено між сторонами, а грошові кошти отримані відповідачем. Також зазначено, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування заборгованості у спірній сумі. Крім того, відповідач посилається на настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначив, що відзив ґрунтується лише на припущеннях та поданий з метою ухилення від виконання зобов`язань за договором. Позивач також звертав увагу на те, що відповідач на виконання умов договору здійснив два платежі на загальну суму 35000 грн, що свідчить про визнання відповідачем факту укладення договору, а також обізнаність з його умовами.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.04.2024 у справі № 915/1244/23 позов ТОВ «Бізнес Позика» задоволено повністю, стягнуто з ФОП Ковіка О.М. на його користь загалом 262272,13 грн, а також витрати по сплаті судового збору.

Місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог. Зокрема, суд дійшов висновку, що укладення між сторонами договору про надання кредиту підтверджене належними та допустимими доказами: анкетою клієнта від 16.05.2023, довідками про перерахування відповідачу коштів від 07.06.2023, листом АТ «Ощадбанк» від 30.10.2023 за вих.№ 46/12-11/73305/2023/Б та інформацією про рух коштів по карті № НОМЕР_1 за період з 25.01.2022 по 23.02.2023.

Не погодившись з рішенням суду, ФОП Ковік О.М. подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги ідентичні тим, які викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що відповідачем та його представником повний текст оскаржуваного рішення не було отримано, а з оскаржуваним рішенням відповідач ознайомився на сайті Єдиного реєстру судових рішень 17.05.2024.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 апеляційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику 10-ти денний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів сплати судового збору у сумі 4720,91 грн (за належними реквізитами) та доказів надсилання копії скарги відповідачу

02.07.2024 від ФОП Ковіка О.М. надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію від 28.06.2024 № 0.0..1 та опис вкладення на адресу позивача.

У зв`язку з перебуванням судді-учасника колегії Діброви Г.І. у відпустці, за розпорядженням керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду для апеляційного розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2024 справу № 915/1244/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М., ФОП Ковіку О.М. поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.04.2024 у справі № 915/1244/23, за апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено позивачу строк до 26.07.2024 для подання відзиву та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.04.2024 у справі № 915/1244/23.

09.07.2024 від ТОВ «Бізнес Позика» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, зокрема, що скаржником не спростовані висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні.

Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

25.01.2022 ТОВ «Бізнес Позика» направлено ФОП Ковіку О.М. пропозицію (оферту) укласти договір № 065511-КС-009 про надання кредиту (далі договір) (а.с.16).

ФОП Ковік О.М. прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору (а.с.17).

25.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та ФОП Ковіком О.М. (позичальник) укладено договір № 065511-КС-009 про надання кредиту (далі договір).

ТОВ «Бізнес Позика» направлено ФОП Ковіку О.М. через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-3376, на номер телефону НОМЕР_2 , що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, який позичальником було введено/відправлено.

Відповідно до п. 1 договору, ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) надає ФОП Ковіку О.М. (позичальнику) грошові кошти у розмірі 100000 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (далі Правила).

Кредит надається строком на 24 тижні, де першим днем є дата списання коштів з рахунку Кредитодавця. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,08020781 процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2. Договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (далі проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3. Договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало ФОП Ковіку О.М. грошові кошти в розмірі 100000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідками про видачу коштів.

Водночас, ФОП Ковік О.М. здійснив лише часткову оплату за договором на загальну суму 35000 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів цієї справи, на виконання вимог ухвали суду від 13.10.2023 АТ «Ощадбанк» надано суду повідомлення від 30.10.2023 за вих.№ 46/12-11/73305/2023/Б про те, що картка № НОМЕР_1 відкрита на ім`я - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Згідно доданої до листа АТ «Ощадбанк» інформації про рух коштів за вказаним рахунком, 26.01.2022 на картку № НОМЕР_1 було зараховано кредитні кошти в сумі 93069,29 грн.

Предметом позову у цій справі є вимоги ТОВ «Бізнес Позика» стягнути з ФОП Ковіка О.М. заборгованість за договором у загальній сумі 262272,13 грн, а саме: 99830 грн тіло кредиту 157606,04 грн процентів та 4836,09 грн за комісії.

Місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів · ( суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається· на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями статей 627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил про надання грошових коштів у кредит (далі Правил) після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» та відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною Договору. Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор.

У випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу (п. 3.1.3 Правил).

Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, про повне та безумовне її прийняття (акцепт) надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю, підписаного в порядку, передбаченому ст.. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (п. 3.1.4. Правил).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалось раніше, позивач 25.01.2022 направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір. Того ж дня відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору на умовах, визначених офертою шляхом направлення через ІТС одноразового ідентифікатора G-3376, направленого позичальнику на номер телефону НОМЕР_2 , вказаний позичальником в заявці, електронного СМС-повідомлення.

Факт виникнення між сторонами правовідносин за кредитним договором підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами: анкетою клієнта від 16.05.2023, довідками про перерахування відповідачу коштів від 07.06.2023 (а.с.20-21), листом АТ «Ощадбанк» від 30.10.2023 за вих.№ 46/12-11/73305/2023/Б та інформацією про рух коштів по карті № НОМЕР_1 за період з 25.01.2022 по 23.02.2023.

Крім того, як вже зазначалось, на виконання вимог ухвали суду від 13.10.2023 АТ «Ощадбанк» надано суду повідомлення від 30.10.2023 за вих.№ 46/12-11/73305/2023/Б про те, що картка № НОМЕР_1 відкрита на ім`я - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Згідно доданої до листа АТ «Ощадбанк» інформації про рух коштів за вказаним рахунком, 26.01.2022 на картку № НОМЕР_1 було зараховано кредитні кошти в сумі 93069,29 грн.

За таких підстав колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано укладення між сторонами договору про надання кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов?язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом вище, позивач виконав умови договору та перерахував відповідачу грошові кошти, проте відповідач своє зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 99830 грн (тіло кредиту).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1-2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як зазначалося вище, сторонами у п. 1 договору погоджено, що проценти за користування кредитом за цим договором є фіксованими та становлять 1,08020781 за кожен день користування кредитом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів за користування та комісії за отримання кредиту, колегія суддів погоджується з ним. Крім того, жодних заперечень щодо арифметичної правильності заявлених до стягнення сум апеляційна скарга відповідача не містить.

Щодо посилання скаржника на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), колегія суддів зазначає наступне.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК).

Приписами ст. 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 ст. 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», ТПП України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч. 2 ст. ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України»).

Статтею 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 №44 (5) (далі Регламент), вказано, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі сертифікат) - це документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно з п. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

За результатами розгляду заяви і наданих документів та прийняття рішення уповноваженою особою щодо можливості засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за наявністю підстав, видає Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (п. 6.10 Регламенту).

За умовами укладених між сторонами договорів сторона, яка посилається на форс-мажорні обставини як на підставу невиконання зобов`язань за цим договором зобов`язана підтвердити наявність обставин непереборної сили та їх тривалість довідкою (сертифікатом), що видані відповідними компетентними органами, а саме територіальним органом Торгово-промислової палати України, який має право згідно чинного законодавства підтверджувати настання форс-мажорних обставин (п. 7.3. договору);

Проте, відповідний Сертифікат, виданий відповідно до Закону України «Про торгово-промислові палати України» та Регламенту, в матеріалах даної справи відсутній.

Колегія суддів враховує, що листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, розміщеному в мережі Інтернет, та адресованому «Всім кого це стосується», ТПП України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.97 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Разом з тим, вказаний загальний офіційний лист ТПП України не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зокрема, укладеного між сторонами даної справи, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Лист, як вже зазначалось, фактично адресований «Всім кого це стосується».

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 79 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 встановлений принцип щодо повідомлення іншої сторони у разі порушення зобов`язання, відповідно до якої сторона, яка не виконує свого зобов`язання, повинна повідомити іншу сторону про перешкоду і про її вплив на її здатність здійснити виконання. Якщо це повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як про цю перешкоду стало чи повинно було стати відомо не виконуючій свого зобов`язання стороні, ця остання сторона несе відповідальність за збитки, які є результатом того, що таке повідомлення не було отримане.

Аналогічний підхід міститься в узагальнених нормах європейського звичаєвого права.

Так, у Принципах міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА, UPICC в редакції 2016 року) у ч. 3 ст. 7.1.7 «Непереборна сила (форс-мажор)» вказано, що сторона, яка не виконала зобов`язання, має повідомити іншу сторону про виникнення перешкоди та її вплив на здатність виконувати зобов`язання. Якщо повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як сторона, яка не виконала, дізналася або могла дізнатися про перешкоду, вона несе відповідальність за збитки, які стали результатом неотримання повідомлення. У Принципах Європейського договірного права у ст. 8.108(3), присвяченій питанням форс-мажору, вказано, що невиконуюча зобов`язання сторона має впевнитися у тому, що повідомлення про перешкоду та її вплив на виконання отримане іншою стороною впродовж розумного строку після того, як невиконуюча сторона дізналася або повинна була дізнатися про ці перешкоди. Інша сторона має право на компенсацію збитків, завданих внаслідок неотримання такого повідомлення.

Таким чином, можна зробити висновок, що чинне законодавство та звичаї ділового обороту звільняють від відповідальності за порушення зобов`язання лише в тому випадку, коли сторона порушник завчасно, в розумний строк повідомила іншу сторону про обставини, що впливають на неможливість виконання зобов`язання.

Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх зобов`язань.

Водночас, відповідач таких дій не вчинив і жодного разу не повідомляв позивача про неможливість своєчасного виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів цілком погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 ГПК України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом, підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ковіка Олександра Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.04.2024 у справі № 915/1244/23 - без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Н.М. Принцевська

Я.Ф. Савицький