РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.08.2024Справа № 910/3483/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін,

справу № 910/3483/24

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго";

до фізичної особи-підприємця Шаповал Дар`ї Олегівни;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

про стягнення 140 185,67 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця Шаповал Дар`ї Олегівни заборгованість у розмірі 140 185,68 грн, що складається з основного боргу у розмірі 110 765,30 грн, пені - 21 026,58 грн, інфляційної складової - 2 970,57 грн, 3 % річних - 2456, 00 грн, 2 967, 23 грн. - штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань згідно умов договору № 3358 від 26.04.2021 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви.

02.04.2024 до суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 25.03.2024, відповідно до яких позивач просить стягнути з фізичної особи-підприємця Шаповал Дар`ї Олегівни грошові кошти у розмірі 140 185,67 грн, що складаються з основного боргу у розмірі 110 765,30 грн, пені - 21 026,58 грн, інфляційної складової - 2 970,57 грн, 3 % річних - 2455,99 грн, 2 967,23 грн - штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 відкрито провадження у справі № 910/3483/24, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

З метою повідомлення сторін про розгляд справи, судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.04.2024 була направлена на адреси сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі № 910/3483/24 направлялася на адресу фізичної особи-підприємця Шаповал Дар`ї Олегівни: АДРЕСА_1 , проте з указаної адреси поштове відправлення повернулось з відміткою пошти про причини повернення - "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, а також день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Отже, в силу наведених положень законодавства, ухвала про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачам у справі.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1-2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачі мали доступ до судових рішень та мали можливість ознайомитися з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.04.2021 між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також - третя особа, орендодавець), фізичною особою-підприємцем Шаповал Дар`єю Олегівною (далі також відповідач, орендар) та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі також - позивач, балансоутримувач) укладено договір № 3358 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Змінюваних умов договору (далі - Умови), вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов.

Згідно з п. 4.1. Умов, в оренду відповідачеві передано нерухоме майно (нежитлові приміщення) загальною площею 125, 80 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, буд. 24-г передано в орендне користування до 26.04.2026.

За змістом п. 2.1. договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується між орендарем і балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору.

Як визначено п. 3.1. договору, орендна плата становить суму, визначену у підпункті 8.1 пункту 8 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. До складу орендної плати не входять витрати зі сплати комунальних послуг, витрати на утримання орендованого майна (послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на підставі окремих договорів, укладених безпосередньо з постачальниками комунальних послуг та/або із балансоутримувачем та/або виставлених балансоутримувачем рахунків в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору. Нарахування податку на додану вартість на орендну плату та авансовий внесок орендної плати, визначених у підпункті 8.1, пункту 8 та пункті 9 Умов, здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Нарахування податку на додану вартість на забезпечувальний депозит, зазначений у пункті 10 Умов, не здійснюється.

Орендар сплачує орендну плату щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем (п. 3.3. договору).

Пунктом 3.4. договору встановлено, що орендар сплачує орендну плату на підставі підпункту 8.1. пункту 8 Умов та пункту 3.2. цього договору оренди. Додатково до орендної плати та авансового внеску орендної плати, зазначених у підпункті 8.1 та пункті 9 Умов, нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується Орендарем разом з орендною платою та авансовим внеском. До забезпечувального депозиту, зазначеного у пункті 10 Умов, не здійснюється додаткове нарахування податку на додану вартість. Фінансово-господарські операції по цьому договору регулюються на підставі Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Міжнародних Стандартів Бухгалтерського Обліку (МСБО), Міжнародних Стандартів Фінансової Звітності (МСФЗ) та Податкового Кодексу України (ПКУ).

За умовами п. 3.8. договору, на суму заборгованості орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати. Крім того, орендар згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сплачує інфляційні витрати по заборгованості та 3 % річних від простроченої суми заборгованості. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за ними становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3 % від суми заборгованості. у випадку примусового стягнення орендної плати у порядку, встановленому законодавством України, з орендаря також можуть стягуватись у повному обсязі втрати, пов`язані з таким стягненням та іншими процедурами розірвання договорів (демонтаж, зберігання тощо).

У п. 3.10. договору сторони погодили, що припинення договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню та неустойку (за наявності).

Як передбачено п. 3.11. договору, орендар зобов`язаний на вимогу балансоутримувача проводити звіряння взаєморозрахунків за орендними платежами і оформляти акти звіряння.

Згідно з п. 6.4. договору, орендар зобов`язаний забезпечити представникам орендодавця та балансоутримувача доступ на об`єкт оренди у робочі дні у робочий час з метою здійснення контролю за його використанням та виконанням орендарем умов цього договору.

Як передбачено п. 6.5. договору, компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою орендар зобов`язаний сплачувати на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків.

Відповідно до п. 12.1. договору, цей договір укладено на строк, визначений у пункті 11 Умов. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами. Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору.

Як визначено у п. 11 Умов, строк договору - 5 років з дати набрання чинності цим договором.

Позивач вказує, що станом на момент подачі даної позовної заяви за період з 01.11.2022 по 30.11.2023 сума заборгованості відповідача перед позивачем з орендної плати становить 98 907, 80 грн та з відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою податку за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт оренди за період з 01.02.2023 по 30.11.2023 у розмірі 11 857,50 грн.

Третя особа, в письмових поясненнях по суті спору, вказує, що відповідачем порушено умови договору в частині сплати орендних платежів та податку за користування земельною ділянкою.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Так, згідно ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1, 3 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Законом можуть бути встановлені максимальні граничні строки договору найму окремих видів майна.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Як встановлено ч. 1 с. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач, на виконання умов договору, передав, а відповідач прийняв за актом прийому-передачі від 22.04.2021 нежитлове приміщення загальною площею 125,80 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, буд. 24-г.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Орендар сплачує орендну плату щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем (п. 3.3. договору).

В свою чергу, п. 1.2.2. рішення Київської міської ради від 30.03.2022 № 4551/4592 «Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ» (в редакції рішень Київської міської ради від 14.07.2022 № 4909/4950 та від 18.05.2023 № 6332/6373, Додаток 2), установлено, що з 01.08.2022 і на період дії воєнного стану та протягом одного місяця з дати його припинення орендарям, визначеним у додатку 1 до цього рішення (зокрема орендарям, які використовують об`єкт оренди для розміщення торговельних об`єктів з продажу алкогольних та/або тютюнових виробів), орендна плата нараховується в розмірі 50% розміру орендної плати, установленої договором оренди.

09 листопада 2022 року на електронну адресу орендарю надіслано повідомлення про необхідність отримання 10.11.2022 представниками балансоутримувача доступу до об`єкта оренди з метою здійснення контролю за його використанням та виконанням орендарем умов договору.

10 листопада 2022 року орендар/представник орендаря на об`єкт оренди не з`явився, доступ до частини орендованих приміщень (доступу до кімнати на другому поверсі, що знаходиться праворуч від сходів, не отримано) надано працівниками магазину (алкомаркету та магазину військової амуніції), які знаходиться на території орендованих приміщень.

При огляді об`єкта оренди встановлено факт розміщення на орендованих площах торговельного об`єкта з продажу зокрема алкогольних та тютюнових виробів, що підтверджується фотоматеріалами та такими спостереженнями: - на фасаді об`єкта оренди з правого боку та з правої сторони (з торця) від центрального входу до об`єкта оренди розміщено вивіски «RUMKA.ONLINE мережа алкомаркетів»; - в частині орендованих приміщень виставлено на продаж харчові продукти; - справа та навпроти від входу до торговельного об`єкта розміщено п`ятирівневі брендовані холодильники, в яких виставлено на продаж пляшки з пивом та слабоалкогольними напоями з відповідними цінниками; - зліва від входу до торговельного об`єкта розміщено ряд шестирівневих стелажів, на яких виставлено на продаж пляшки зі спиртними напоями (вина, шампанське, горілка, коньяки, лікери тощо) та з відповідними цінниками; - зліва біля входу до торговельного об`єкта розміщено декількарівневий стелаж з виставленими на продаж пачками тютюнових виробів та відповідними цінниками.

На підставі виявлених фактів працівниками позивача складено відповідний акт огляду орендованих приміщень та зроблено фотоматеріали.

На підставі встановленого факту, керуючись п. 1.2.2. рішення Київської міської ради від 30.03.2022 № 4551/4592 «Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ» (в редакції рішення Київської міської ради від 14.07.2022 № 4909/4950), позивачем у листопаді 2022 року здійснено нарахування орендної плати у вигляді 50% розміру орендної плати, установленої договором у розмірі 23 762,64 грн (з урахуванням ПДВ) за період з 01.08.2022 по 30.11.2022, та в подальшому продовжує щомісячне здійснення таких нарахувань, що відображається у відповідних актах здачі-прийняття робіт (надання послуг).

В свою чергу, відповідно до п. 3.2. договору, орендна плата за січень-грудень року оренди, що настає за роком, на який припадає перший місяць оренди, визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць оренди на річний індекс інфляції року, на який припадає перший місяць оренди. Орендна плата за січень-грудень третього року оренди і кожного наступного календарного року оренди визначається шляхом коригування місячної орендної плати, що сплачувалась у попередньому році, на річний індекс інфляції такого року.

Таким чином, на підставі п. 3.2. договору, у січні 2023 року розмір щомісячної орендної плати було збільшено на річний індекс інфляції за 2022 рік, тобто на 26,60%.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, внаслідок порушення умов договору станом на 28.12.2023 була наявна заборгованість відповідача зі сплати орендної платежів за періоди з 01.11.2022 по 30.11.2023, яка становить 98 907,80 грн (з урахуванням ПДВ), яка складається із сум нарахованих підприємством-балансоутримувачем на підставі наступних актів, які складені та підписані сторонами без зауважень: № 4836 від 30.11.2022 на суму 10 237,46 грн; № 5209 від 31.12.2022 на суму 5 940,66 грн; № 18 від 31.01.2023 на суму 7 520,88 грн; № 455 від 28.02.2023 на суму 7 520,88 грн; № 872 від 31.03.2023 на суму 7 520,88 грн; № 1324 від 30.04.2023 на суму 7 520,88 грн; № 1712 від 31.05.2023 7 520,88 грн; № 2129 від 30.06.2023 на суму 7 520,88 грн; № 3547 від 31.07.2023 на суму 7 520,88 грн; № 3787 від 31.08.2023 на суму 7 520,88 грн; № 4278 від 30.09.2023 на суму 7 520,88 грн; № 4764 від 31.10.2023 на суму 7 520,88 грн; № 5244 від 30.11.2023 на суму 7 520,88 грн.

При цьому, суд вказує, що по акту № 4836 від 30.11.2022 частково непогашена заборгованість з урахуванням нарахованої доплати з орендної плати згідно з Рішення КМР від 14.07.2022 № 4909/4950 за період з 01.08.2022 по 31.10.2022, а по акту № 18 від 31.01.2023 зазначений місячний розмір орендної плати відкоригований з урахуванням річного індексу інфляції за 2022 рік, згідно з п. 3.2. договору.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, після відкриття провадження у справі, часткове погашено заборгованість з орендної плати у загальному розмірі 29 990, 37 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: № 532159298.1 від 04.01.2024 на суму 1 022, 57 грн; № @2PL069370 від 08.04.2024 на суму 11 514, 85 грн; № @2PL376876 від 16.04.2024 на суму 9 800, 00 грн; № 594804009.1 від 06.06.2024 на суму 7 652, 95 грн.

Таким чином станом на 11.06.2024 заборгованість відповідача з орендної плати за договором за період з 01.02.2023 по 30.11.2023 становить 68 917,43 грн (з урахуванням ПДВ), яка складається із сум нарахованих балансоутримувачем: актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 455 від 28.02.2023 - 1229,51 грн з урахуванням ПДВ (частково непогашена заборгованість); актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 872 від 31.03.2023 - 7520,88 грн з урахуванням ПДВ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1324 від 30.04.2023 - 7520,88 грн з урахуванням ПДВ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1712 від 31.05.2023 - 7520,88 грн з урахуванням ПДВ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 2129 від 30.06.2023 - 7520,88 грн з урахуванням ПДВ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 3547 від 31.07.2023 - 7520,88 грн з урахуванням ПДВ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 3787 від 31.08.2023 - 7520,88 грн з урахуванням ПДВ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 4278 від 30.09.2023 - 7520,88 грн з урахуванням ПДВ); актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 4764 від 31.10.2023 - 7520,88 грн з урахуванням ПДВ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 5244 від 30.11.2023 - 7520,88 грн з урахуванням ПДВ.

Також у відповідача наявна заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою податку за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт оренди за період з 01.02.2023 по 30.11.2023у розмірі 11 857,50 грн (з урахуванням ПДВ), яка складається із сум нарахованих балансоутримувачем, та підтверджується наступними актами, які складені та підписані сторонами без зауважень: № 549 від 28.02.2023 на суму 1 402,38 грн; № 1001 від 31.03.2023 на суму 1 161,68 грн; № 1420 від 30.04.2023 на суму 1 161,68 грн; № 1806 від 31.05.2023 на суму 1 161,68 грн; № 2227 від 30.06.2023 на суму 1 161,68 грн; № 3658 від 31.07.2023 на суму 1 161,68 грн; № 3885 від 31.08.2023 на суму 1 161,68 грн; № 4375 від 30.09.2023 на суму 1 161,68 грн; № 4861 від 31.10.2023 на суму 1 161,68 грн; № 5303 від 30.11.2023 на суму 1 161,68 грн.

Враховуючи вищевикладене суд вказує, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і, в той же час, відповідачем належними та допустимими доказами не спростований, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 68 917,43 грн та заборгованості з відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою податку за користування земельною ділянкою у розмірі 11 857,50 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В свою чергу, суд вказує, що позовні вимоги в частині стягнення 29 990, 37 грн заборгованості з орендної плати підлягають закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу, у зв`язку зі сплатою відповідачем вказаних грошових коштів після відкриття провадження у справі.

Позивач за прострочення строків оплати, нарахував та просить стягнути з відповідача 2 970,57 грн інфляційних втрат та 2 455,99 грн 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п. 3.8. договору, на суму заборгованості орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати. Крім того, орендар згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сплачує інфляційні витрати по заборгованості та 3 % річних від простроченої суми заборгованості.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/312/18 від 13.02.2019, у справі № 910/5625/18 від 24.04.2019, у справі №910/21564/16 від 10.07.2019.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 39 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню, а саме, у 2 970,57 грн інфляційних втрат та 2 455,99 грн 3% річних, відповідно за визначений позивачем період.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 21 026,58 грн та штраф у розмірі 2 967,23 грн.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами п. 3.8. договору, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за ними становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3 % від суми заборгованості. у випадку примусового стягнення орендної плати у порядку, встановленому законодавством України, з орендаря також можуть стягуватись у повному обсязі втрати, пов`язані з таким стягненням та іншими процедурами розірвання договорів (демонтаж, зберігання тощо).

Тобто, при укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання з оплати поставленого товару у строк, який визначений у договорі.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Дослідивши та перевіривши наданий позивачем розрахунок сум штрафу та пені, господарський суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 2 967,23 грн та пені у розмірі 21 026,58 грн підлягають задоволенню.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення 29 990, 37 грн заборгованості з орендної плати.

2. В іншій частині позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Шаповал Дар`ї Олегівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, буд. 5, ідентифікаційний код 40538421) заборгованість з орендної плати у розмірі 68 917 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот сімнадцять) грн 43 коп., заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою податку за користування земельною ділянкою у розмірі 11 857 (одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн 50 коп., пеню у розмірі 21 026 (двадцять одна тисяча двадцять шість) грн 58 коп., штраф у розмірі 2 967 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят сім) грн 23 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 970 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят) грн 57 коп., 3 % річних у розмірі 2 455 (дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять) грн 99 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко