ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

30.08.2024м. ДніпроСправа № 904/3199/24 (904/3829/24)

за позовом ОСОБА_1 , м. Запоріжжя

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ", м. Дніпро

відповідача-2 ОСОБА_2 , м. Запоріжжя

про визнання договору недійсним

Суддя Соловйова А.Є.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ", відповідача-2 ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» від 26.06.2024, укладений між ОСОБА_2 і ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ».

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 31.07.2024 Господарським судом Дніпропетровської області відносно відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ" (49100, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22, ) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/3199/24, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А.Є.

21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/3199/24(904/3829/24) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 30.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Судом встановлено, що в матеріалах позовної заяви міститься заява б/н від 28.08.2024 про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), посадовим особам Міністерства юстиції України, його територіальним органам, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, до вирішення спору по суті та набрання судовим рішенням законної сили, проводити будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» (ідентифікаційний код юридичної особи 13622789), в тому числі, але не виключно, щодо зміни складу учасників (засновників) юридичної особи, внесення змін до відомостей про учасників (засновників) юридичної особи, зміни розміру статутного (пайового) капіталу та внесення змін до статуту ТДВ «СК «КРЕДО».

Позивач вважає, що невжиття господарським судом заходів забезпечення позову шляхом заборони проведення реєстраційних дії щодо ТДВ «СК «КРЕДО» може істотно ускладнити ефективний захист порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, оскільки підписання ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» і ОСОБА_2 акту приймання-передачі на виконання оскаржуваного договору від 26.06.2024 та здійснення державним реєстратором відповідних реєстраційних дій, пов`язаних зі зміною складу учасників (засновників) юридичної особи, в строк до 26.09.2024 включно, внаслідок яких ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» стане учасником Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», з отриманням всіх прав та обов`язків учасника господарського товариства, унеможливить поновлення порушеного переважного права позивача, як учасника ТДВ «СК «КРЕДО», на придбання частини частки відповідача-2, реалізованої з порушенням норм чинного законодавства.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Крім того має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Так, предметом позову, заявленого ОСОБА_1 , є вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» від 26.06.2024 з підстав невідповідності його умов вимогам чинного законодавства, зокрема, статті 362 ЦК України, частині 1 статті 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», та порушення майнових прав та інтересів позивача, як учасника господарського товариства.

Судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема, обґрунтовані тим, що до договору включені положення (умови), які суперечать чинному законодавству, зокрема, частині першій статті 20 Закону №2275-VIII, оскільки вирішення питання щодо реалізації іншими учасниками товариства переважного права на придбання частки у статутному капіталі товариства або відмови від такого переважного права має відбуватися до моменту укладення договору купівлі-продажу корпоративних прав, а не бути однією з його умов.

Так, пункт 2.1. договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» від 26.06.2024, укладеного з ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ», свідчить про те, що в термін до 26.09.2024 сторонами буде підписаний відповідний Акт приймання-передачі, після чого ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» стане власником частки, а після проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТДВ «СК «КРЕДО» в частині зміни складу учасників Товариства в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», відповідач-2 отримає можливість в повній мірі реалізовувати права учасника вказаного Товариства.

Отже, умовами договору передбачено підписання Акту приймання-передачі та звернення до реєстратора щодо зміни складу учасників до 26.09.2024, в той же час, сам договір купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ТДВ «СК «КРЕДО» оскаржується.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, а саме: шляхом заборони проведення реєстраційних дії щодо ТДВ «СК «КРЕДО» може істотно ускладнити ефективний захист права позивача у разі задоволення позову, оскільки підписання ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» і ОСОБА_2 акту приймання-передачі на виконання оскаржуваного договору від 26.06.2024 та здійснення державним реєстратором відповідних реєстраційних дій, пов`язаних зі зміною складу учасників (засновників) юридичної особи, в строк до 26.09.2024 включно, внаслідок яких ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» стане учасником Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», з отриманням всіх прав та обов`язків учасника господарського товариства, ускладнить поновлення переважного права позивача, як учасника ТДВ «СК «КРЕДО», на придбання частини частки відповідача-2.

Суд звертає увагу, що обрання належного й такого, що відповідає предмету спору, заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співмірності виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Частина 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не містить вичерпного переліку заходів, якими може бути забезпечений позов у справі. Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечуючи позов, судом має бути враховано баланс можливого (допустимого) заходу забезпечення позову та необхідного заходу забезпечення позову.

Вжиття відповідних заходів забезпечення позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища до прийняття рішення у справі, заходи носять тимчасовий характер та спрямовані виключно на ефективний захист порушених прав та інтересів заявника у випадку задоволення позову. Тому немає підстав вважати, що права відповідача будуть порушені. У випадку, якщо під час розгляду справи по суті суд дійде висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідач зможе продовжити розпоряджатися своїм майном.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 звернула увагу, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Отже, наявні підстави для задоволення заяви та вжиття заходів до забезпечення позову. Вжиття наведених заходів забезпечення позову у вказаний спосіб спрямоване виключно на збереження існуючого становища до прийняття рішення у цій справі та на ефективний захист порушених прав та інтересів заявника у випадку задоволення поданого позову.

Частинами 1 та 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

В частині 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне заяву позивача ОСОБА_1 б/н від 28.08.2024 про забезпечення позову задовольнити.

Керуючись статтями 42, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України , суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 б/н від 28.08.2024 про забезпечення позову - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову у справі №904/3199/24(904/3829/24) за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ", відповідача-2 ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» від 26.06.2024, укладений між ОСОБА_2 і ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» шляхом заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), посадовим особам Міністерства юстиції України, його територіальним органам, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, до вирішення спору по суті та набрання судовим рішенням законної сили, проводити будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» (ідентифікаційний код юридичної особи 13622789), в тому числі, але не виключно, щодо зміни складу учасників (засновників) юридичної особи, внесення змін до відомостей про учасників (засновників) юридичної особи, зміни розміру статутного (пайового) капіталу та внесення змін до статуту ТДВ «СК «КРЕДО».

Стягувачем за даною ухвалою є: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Боржником за даною ухвалою є: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» (69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, будинок 34, )

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з моменту її прийняття -30.08.2024, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в строк до 31.08.2027.

Ухвала з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" має статус виконавчого документа. В силу статті 129-1 Конституції України та статті 144 Господарського процесуального кодексу України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.Є. Соловйова