номер провадження справи 4/56/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.08.2024 Справа № 908/1107/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г., розглянувши матеріали заяви вих. № 12/08, сформована в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 13.08.2024, (вх. № 16058/08-08/24 від 13.08.2024) Фізичної особи-підприємця Павлюк Ганни Ігорівни, м. Запоріжжя про відстрочення та розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1107/24

за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Павлюк Ганни Ігорівни, ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 180 570,56 грн.

Заінтересована особа: Приватний виконавець Виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 17)

За участю представників сторін:

від позивача (стягувача): не з`явився;

від відповідача (заявника, боржника): Павлюк Г.І. (особисто), на підставі паспорту серія СЮ № 038614 від 28.05.2007;

від відповідача (заявника, боржника): Волошина Є.В., на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серія АР № 1191537 від 08.08.2024;

від заінтересованої особи (приватний виконавець): не з`явився;

13.08.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до господарського суду Запорізької області надійшла заява Фізичної особи-підприємця Павлюк Ганни Ігорівни, м. Запоріжжя про відстроченні та розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1107/24, якою заявник просить суд:

1. Відстрочити виконання рішення у справі № 908/1107/24 на один рік, з моменту прийняття рішення за результатами розгляду позовної заяви Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», м. Дніпро, до Фізичної особи-підприємця Павлюк Ганни Ігорівни, м. Запоріжжя, про стягнення 180570,56 грн. заборгованості за кредитним договором № 20.58. від 31.05.2021.

2. Розстрочити виконання рішення у справі № 908/1107/24 рівними частинами на один рік, з моменту закінчення строку, встановленого для відстрочення виконання рішення у справі № 908/1107/24, прийнятого за результатами розгляду позовної заяви Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», м. Дніпро, до Фізичної особи-підприємця Павлюк Ганни Ігорівни, м. Запоріжжя, про стягнення 180570,56 грн. заборгованості.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.08.2024 заяву про відстрочення та розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1107/24 передано для розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.08.2024 судом заява про відстрочення та розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1107/24 прийнята до розгляду та призначено судове засідання на 20.08.2024.

В судове засідання 20.08.2024 з`явилися відповідач (боржник, заявник) особисто та представник відповідача (заявника, боржника), здійснювалася фіксація судового процесу програмно-апаратним комплексом «Акорд».

Позивач (стягувач) та приватний виконавець в судове засідання 20.08.2024 не з`явилися, про причини неявки в судове засідання з розгляду заяви про відстрочення та розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1107/24 суд завчасно не повідомили. Про дату, час і місце розгляду заяви про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду у справі № 908/1107/24 позивач і приватний виконавець повідомлялися належним чином ухвалою суду по справі від 14.08.2024. Як свідчать наявні в матеріалах справи Довідки про доставку електронного листа в електронному вигляді ухвала суду від 14.08.2024 про прийняття заяви/скарги до розгляду доставлена до електронних кабінетів позивача та приватного виконавця 14.08.2024.

Будь-яких письмових пояснень, заперечень щодо заяви про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду від 06.06.2024 у справі № 908/1107/24 від позивача (стягувача) та приватного виконавця до суду станом на час проведення судового засідання не надійшло.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» сторони спору зобов`язані в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У справі «Осіпов проти України» суд зазначив, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення суду згідно приписів ст. 331 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд визнав за можливе розглянути заяву про відстрочення та розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2024 у справі № 908/1107/24 по суті в судовому засіданні 20.08.2024 за відсутністю представників позивача та приватного виконавця за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 20.08.2024 заяву про відстрочення та розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2024 у справі № 908/1107/24 розглянуто, проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 233 ГПК України дану ухвалу постановлено за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи та долучених судом до матеріалів справи.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Павлюк Ганни Ігорівни, м. Запоріжжя, про відстроченні та розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/1107/24, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Як з`ясовано судом, 15.04.2024 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна вих. № б/н від 03.04.2024 (вх. № 1208/08-07/24 від 15.04.2024) Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», м. Дніпро до Фізичної особи-підприємця Павлюк Ганни Ігорівни, м. Запоріжжя про стягнення 180570,56 грн. заборгованості за кредитним договором № 20.58. від 31.05.2021, в тому числі 124 135,27 грн. заборгованості за тілом кредиту, 35 030,29 грн. заборгованості за процентами, 12 905,00 грн. заборгованості за винагородою, 1 000,00 грн. штрафу (фіксована складова) та 7 500,00 грн. штрафу (змінна складова).

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2024 справу № 908/1107/24 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1107/24, справі присвоєно номер провадження справи 4/56/24, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

06.06.2023 Господарським судом Запорізької області прийнято рішення у справі № 908/1107/24, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Павлюк Ганни Ігорівни на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» 124 135 грн. 27 коп. заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 35 030 грн. 29 коп. заборгованості по процентах, 12 905 грн. 00 коп. заборгованості за винагородою та 2 885 грн. 46 коп. судового збору. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 06.06.2024 у справі № 908/1107/24 сторонами не оскаржувалося і у встановленому порядку набрало законної сили.

15.07.2024 Господарським судом Запорізької області на виконання рішення від 06.06.2024 у справі № 908/1107/24 видано відповідний наказ.

Мотивуючи заяву про відстрочення та розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 06.06.2024 у справі № 908/1107/24 заявник зазначає, що на даний момент своєчасне і повне виконання зазначеного судового рішення ускладнене тим, що заявник перебуває у скрутному матеріальному становищі. Як вказує заявник, заборгованість, яка стягнута у справі № 908/1107/24, виникла внаслідок тяжкого матеріального положення ФОП Павлюк Г.І., перебування її у декретній відпусті по догляду за дитиною 2020 року народження, самостійним вихованням дитини, військовими діями з боку РФ, що унеможливлювало влаштувати доньку до дитячого садочка та, відповідно, здійснювати господарську діяльність. Наразі, державна соціальна допомога як переселенцю (виплата за програмою «Є підтримка») є єдиним джерелом доходів Павлюк Г.І., про що свідчить довідка ОК5 додається). З метою погашення заборгованості, відповідач планує відновити здійснення господарської діяльності, однак на даний час це неможливо зробити враховуючи вік дитини та зважаючи, що, на виконання рішення Господарського суду Запорізької області по справі № 908/1107/24 відкрито ВП 75678916 і в рамках вказаного виконавчого провадження накладено арешти на всі рахунки Павлюк Г.І. та проводиться списання всіх грошових коштів які на них надходять. Відтак, з врахуванням цих обставин, відповідач неспроможний на даний час сплатити заборгованість в повному розмірі, у зв`язку із чим відповідач просить суд:

1. Відстрочити виконання рішення у справі № 908/1107/24 на один рік, з моменту прийняття рішення за результатами розгляду позовної заяви Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», м. Дніпро, до Фізичної особи-підприємця Павлюк Ганни Ігорівни, м. Запоріжжя, про стягнення 180570,56 грн. заборгованості за кредитним договором № 20.58. від 31.05.2021.

2. Розстрочити виконання рішення у справі № 908/1107/24 рівними частинами на один рік, з моменту закінчення строку, встановленого для відстрочення виконання рішення у справі № 908/1107/24, прийнятого за результатами розгляду позовної заяви Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», м. Дніпро, до Фізичної особи-підприємця Павлюк Ганни Ігорівни, м. Запоріжжя, про стягнення 180570,56 грн. заборгованості.

Надаючи оцінку доводам ФОП Павлюк Г.І. (відповідача у справі, заявника) щодо необхідності надання відстрочки та розстрочки виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 06.06.2024 у справі № 908/1107/24, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Разом з тим, за приписами ч., ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Частиною третьою цієї ж ГПК України встановлено, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Вказана норма чітко встановлює, що строк для відстрочення та розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення рішення, яке підлягає розстроченню.

В даному випадку період як відстрочення, так і розстрочення рішення Господарського суду Запорізької області від 06.06.2024 у справі № 908/1107/24 не може перевищувати більше одного року та тривати більше ніж до 06.06.2025.

Відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Розстрочка це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення/розстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочення/розстрочення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про відстрочку/розстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість відстрочення/розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про відстрочку/розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі «Глоба проти України» № 15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Обґрунтовуючи необхідність надання відстрочки, а потім розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2024 у справі № 908/1107/24 заявник посилається скрутне матеріальне становище та на наявність непередбачуваних обставин, які пов`язані з військовою агресією збройних сил Російської Федерації проти України та введенням на території України режиму воєнного стану.

Дослідивши надані відповідачем в обґрунтування заяви про відстрочку та розстрочку виконання судового рішення докази та обставини, на які він посилається, суд не знаходить достатньо правових підстав для задоволення цієї заяви з урахуванням наступного.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що «державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент, що визначає таку відсутність як «виняткові обставини». (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29.06.2004)

Нестабільний фінансовий стан відповідача не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язань перед позивачем та не робить неможливим виконання рішення суду. Тому посилання заявника на важкий фінансовий стан не є достатньою підставою для розстрочки виконання судового рішення.

Складний фінансовий стан не є беззаперечною підставою для надання розстрочки виконання рішення. Неможливість виплати за судовим рішенням відповідачем має доводитися в загальному порядку. При цьому, відповідачем не надані суду належні і допустимі докази, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, відсутності у нього можливості виконати судові рішення у справі № 908/1107/24.

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частина 2 статті 218 ГК України та стаття 617 ЦК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Крім того, згідно усталеної судової практики не вважаються такими, що звільняють від відповідальності, випадками, зокрема, недотримання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Це так звані фактори звичайного комерційного ризику, які не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку виконати договір.

Заявник також зазначає, що утворення заборгованості у справі № 908/1107/24 обумовлюється воєнним станом, який вплинув на фінансові можливості ФОП Павлюк Г.І., посилається на форс-мажорні обставини.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно із ст. 141 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони с форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Введення воєнного стану на території України не свідчить про те, що боржник не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти. Боржник не надав доказів того, що припинив свою підприємницьку діяльність у зв`язку з воєнним станом.

Суд звертає увагу, що стягувач у справі не перебуває в кращому становищі порівняно з боржником, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі обставини, стосуються обох сторін спору.

Таким чином, наявність форс-мажору не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань боржником та має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому доводи ФОП Павлюк Г.І. щодо настання надзвичайних подій для боржника, які можуть ускладнити виконання рішення суду, є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, обставини впливу воєнного стану на спроможність виконання договірних зобов`язань мають доводитися відповідачем щодо конкретних правовідносин. Натомість у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вплив будь-яких форс-мажорних обставин на можливість виконання відповідачем своїх зобов`язань. Отже, посилання на військову агресію без надання належних та допустимих доказів безпосереднього впливу зазначених обставин на можливість виконання судового рішення також не є підставою для розстрочення виконання рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Боржник (заявник) жодним чином не обґрунтовав та не надав доказів на підтвердження наявності у нього реальної можливості в майбутньому (через рік) виконати рішення суду у даній справі.

За таких обставин, відповідачем не подано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту неможливості виконання рішення.

Поряд з цим, надання розстрочки виконання рішення суду є правом, а не обов`язком суду. Посилання відповідача на обставини, які не підтвердженні засобами доказування, не вказують на ускладнення або неможливість виконання рішення суду та не є підставою для надання відстрочки суб`єкту господарювання.

За таких обставин, відповідачем не подано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту неможливості виконання рішення.

Питання щодо надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача, так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

З огляду на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, з урахуванням відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, а також враховуючи інтереси позивача та ступінь вини відповідача у виникненні спору, суд зазначає, що відстрочення та подальше розстрочення виконання рішення у даному випадку суперечитиме завданням господарського судочинства, якими, зокрема, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів держави, фізичних та юридичних осіб.

Приймаючи до уваги розмір заборгованості, стягнутої за рішенням суду від 06.06.2024 у справі № 908/1107/24 (172070,56 грн. заборгованості та 2885,46 грн. судового збору), зважаючи на відсутність доказів на підтвердження виняткових обставин, беручи до уваги відсутність згоди стягувача на надання відстрочки та подальшої розстрочки, правові підстави для задоволення заяви про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду відсутні.

Таким чином, заява Фізичної особи-підприємця Павлюк Ганни Ігорівни, м. Запоріжжя про відстроченні та розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1107/24 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст., ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Павлюк Ганни Ігорівни, м. Запоріжжя про відстрочення та розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2024 у справі № 908/1107/24 відмовити повністю.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено і підписано 29.08.2024.

Учасники по справі можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: http://zp.arbitr.gov.ua/sud5009/.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя Н. Г. Зінченко