УХВАЛА

27 серпня 2024 року

м. Київ

cправа № 905/1482/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Жайворонок Т.Є.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області

на рішення господарського суду Донецької області від 26.03.2024

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2024

у справі № 905/1482/23

за позовом Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго"

до Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" (далі - ОКП "Донецьктеплокомуненерго", позивач) звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (далі - Головне управління ДПС, відповідач) про стягнення 826 566,17 грн, з них: 822 687,55 грн заборгованість за теплову енергію, 639,54 грн 3% річних, 3 239,08 грн інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.02.2024, зокрема, роз`єднано позовні вимоги у справі № 905/1482/23, шляхом виділення вимог щодо стягнення заборгованості за січень-квітень 2022 року у самостійне позовне провадження з присвоєнням номеру справи після автоматичного розподілу; визначено позовні вимоги ОКП "Донецьктеплокомуненерго" до відповідача про стягнення заборгованості за договором від 28.12.2021 № 106/1 у розмірі 262 141,76 грн, за листопад 2021 року в розмірі 91 542,63 грн, а також за публічним договором від 19.02.2021 № 106, розглядати в межах справи № 905/1482/23.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.03.2024, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 у справі № 905/1482/23 позов про стягнення заборгованості в сумі 95 421,25 грн, з яких: 91 542,63 грн основна заборгованість, 639,54 грн 3% річних та 3 239,08 грн інфляційні втрати задоволено; стягнуто з Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС на користь ОКП "Донецьктеплокомуненерго" заборгованість в розмірі 95 421,25 грн, з яких: 91 542,63 грн основна заборгованість, 639,54 грн 3% річних та 3 239,08 грн інфляційні втрати, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 145,06 грн.

Головне управління ДПС 16.08.2024, через підсистему "Електронний суд", звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить рішення господарського суду Донецької області від 26.03.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 у справі № 905/1482/23 скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у справі № 905/1482/23, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною п`ятою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 установлено у розмірі 2 684,00 грн.

Позов подано у 2023 році. Предметом позову у справі № 905/1482/23 є стягнення 95 421,25 грн, а отже, ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400,00 грн), тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ГПК України.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Отже, норма пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачає виключні випадки для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у малозначних справах. При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, покладається саме на скаржника.

Натомість, подана касаційна скарга не містить жодних обґрунтувань та виключних випадків, які можуть бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також Європейський суд з прав людини в ухвалі від 09.10.2018 у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18) зазначив, що застосування критерію малозначності справи було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на викладене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС на рішення господарського суду Донецької області від 26.03.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 у справі № 905/1482/23, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення господарського суду Донецької області від 26.03.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 у справі № 905/1482/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Жайворонок