ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" серпня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1598/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., при секретарі судового засідання Боднарук І.В.розглянувши справу за позовом: Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1 Д, )

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Колола Сергія Георгійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" звернулось з позовом до ФОП Колола Сергія Георгійовича про стягнення 314 587,03грн., а саме заборгованість за кредитним договором № -КД-1 від 07.10.2020р., в розмірі 314587,03 грн., з яких 234666,72 грн. заборгованості за тілом кредиту та 79920,31 грн. заборгованості за процентами. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем кредитного договору № -КД-1 від 07.10.2020р.

Ухвалою від 17.04.2024р. суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 13 травня 2024 р.

25.04.2024р. через підсистему Електронний суд відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідач просить відмовити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення з ФОП Кололи Сергія Георгійовича на його користь заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № -КД-1 від 07.10.2020 в розмірі 181 253,78 грн.

02.05.2024 року через підсистему Електронний суд позивач надав відповідь на відзив, згідно якої вважає заперечення відповідача безпідставними та наполягає на задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою від 13.05.2024р. суд відклав підготовче засідання на 24.06.2024 року.

04.06.2024 року через підсистему Електронний суд від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення грошових коштів в сумі 34013,10 грн.

Відповідач повідомив, що з часу відкриття провадження у справі відповідачем було погашено кредитну заборгованість за кредитним договором в сумі 34013,10 грн, що підтверджується:

- Платіжною інструкцією № 240417P118342240, дата виконання 17.04.2024, призначення платежу «Head-office. Автоматичне погашення простроченої заборгованості», сума платежу 24013,10 грн.;

- Платіжною інструкцією № 0.0..1, дата виконання 31.05.2024, призначення платежу «Погашення кредиту», сума платежу 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 24.06.2024р. було відкладено підготовче засідання на 15.07.2024р.

12.07.2024 року до суду надійшло клопотання про долучення доказів про сплату частини основної заборгованості та закриття провадження в частині основної заборгованості в розмірі 13 000 грн.

Ухвалою суду від 15.07.2024р. відкладено підготовче засідання на 22.07.2024р.

22.07.2024р. до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог та повернення надмірно сплаченного судового збору представника позивача. Суд прийняв до розгляду заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду від 22.07.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 12.08.2024 року.

Ухвалою суду від 23.07.2024 року було повернуто з Дежавного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області судовий збір в сумі 564,15 грн.

Судом після повернення з нарадчої кімнати 12.08.2024 року, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

07.10.2020 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (Позивач) та Фізичною особою - підприємцем Колола Сергієм Георгійовичем (Відповідач) було укладено кредитний договір №-КД-1 (Кредитний договір) відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 321904,12 гривень, а саме: у розмірі 320000 грн. на будівництво міні готелю та у розмірі 1904,12 грн. (одна тисяча дев?ятсот чотири гривні 12 коп.) на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього Договору. (п. А.2. Кредитного договору), вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія, (А.1. Кредитного договору) в обмін на зобов?язання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, та інших платежів, які передбачені умовами Договору.

Пунктом 6.1. Кредитного договору було визначено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами.

Сторони узгодили, що за користування кредитними коштами Відповідач сплачує відсотки у розмірі 15,5% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пункти А.6. Договору), а термін повернення кредитних коштів 06.10.2025 року (пункт А.3 Договору).

Пунктом А.7. Договору передбачено, що у випадку порушення позичальником

термінів сплати кредиту, позичальник сплачує відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 31% річних.

Пунктом А.8. проценти нараховуються та сплачуються щомісячно, починаючи з дати підписання цього Договору, відповідно до графіку, який є невід?ємною частиною договору, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього Договору.

Відповідач порушив свої зобов?язання за Кредитним договором, припинив здійснювати щомісячні платежі, які передбачені Графіком платежів.

Відповідно до умов п. 2.3.2. кредитного договору при настанні будь-якої з наступних подій - порушенні Позичальником будь-якого із зобов?язань, передбачених умовами цього Договору. Банк, на свій розсуд, має право: а) змінити умови цього Договору - зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов?язань за цим Договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення.

При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов?язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов?язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов?язання за цим Договором.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором №-КД-1 від 07.10.2020 року, Банком, 06.03.2024 року направлено на електронну пошту Відповідача вимогу та надано строк у термін не пізніше 06.04.2024 погасити прострочену заборгованість, та попереджено, що у разі непогашення простроченої заборгованості у термін до 06.04.2024 - строк (06.10.2025), що узгоджений п. А.3. кредитного договору №-КД-1 від 07.10.2020 буде вважатися таким, що настав 06.04.2024.

Дана вимога банку залишена відповідачами без належного реагування.

Заборгованість Боржника перед Заявником за Кредитним договором станом на 09.04.2024 становить 314587,03 грн., з яких 234666,72 грн. заборгованості за тілом кредиту та 79920,31 грн. заборгованості за процентами.

Під час розгляду справи відповідачем була сплачена частково заборгованість на суму 44 013, 10 грн.

Позивачем була надана заява про зменшення розміру позовних вимог, яка судом була задоволена. З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, заборгованість відповідача складає 267 573,93 грн.

Неналежне виконання відповідачами своїх договірних зобов`язань стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Частинами 1 та 2 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Приписами статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 2 статті 1050 ЦК України встановлено - якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий кредитний Договір №-КД-1 від 07.10.2020р., укладений між Банком та Колола Сергієм Георгійовичем , відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 321904,12 гривень, а саме: у розмірі 320000 грн. на будівництво міні готелю та у розмірі 1904,12 грн. (одна тисяча дев?ятсот чотири гривні 12 коп.) на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього Договору. (п. А.2. Кредитного договору), вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія, (А.1. Кредитного договору) в обмін на зобов?язання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, та інших платежів, які передбачені умовами Договору.

Відповідач порушив свої зобов?язання за Кредитним договором, припинив здійснювати щомісячні платежі, які передбачені Графіком платежів.

Враховуючи викладене, господарський суд доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та стягнення на його користь з Колола С.Г. 234 666,72 грн заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку із допущенням порушення виконання зобов`язань в частині повернення кредитних кошті.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як зазначено, приписами частини 2 статті 1050 ЦК України встановлено - якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із приписами частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Приписами частин 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Осільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання по поверненню тіла кредиту, господарський суд вважає, що Колола С.Г , має сплатити АТ КБ "ПРИВАТБАНК" 32 907,21 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, враховуючи часткову сплату, з урахуванням чого відповідна вимога підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача до уваги судом не примайютсья з наступних підстав.

Відповідач частково заперечує проти позову, посилаючись на неналежне повідомлення відповідача про зміну відсотків та відсутність направлення відповідачу повідомлення/вимоги про достроковке повернення коштів.

Згідно розрахунків заборгоаності позивачем застосовувалась ставка по кредиту у розмірі 15,5% річних від суми непогашеної заборгованості згідно п. А.6 Договору.

Стосовно не повідомлення відповідача про дострокове повернення коштів, суд зазначає, що відповідно до умов п. 2.3.2. кредитного договору при настанні будь-якої з наступних подій - порушенні Позичальником будь-якого із зобов?язань, передбачених умовами цього Договору. Банк, на свій розсуд, має право: а) змінити умови цього Договору - зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов?язань за цим Договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов?язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов?язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов?язання за цим Договором.

Відповідно до пункту А.10. будь-які повідомлення, запити та кореспонденція за цим Договором або у зв?язку з ним повинні бути в письмовій формі або можуть передаватися по електронній пошті, за умови, що оригінали юридично важливої кореспонденції і документації повинні передаватися визнаною в Україні кур?єрською службою або вручатися особисто. Будь-яке таке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, яка може час від часу повідомлятися в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Для доказу вручення повідомлення або документа буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений (відповідно до вимог даного пункту, і всі поштові витрати були повністю оплачені), або що повідомлення електронною поштою було відправлено на адресу електронної пошти відповідної сторони. Адреса, згадана для обміну повідомленнями, така: Адреса Банку: вул. Набережна Перемоги, 50,

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором №-КД-1 від 07.10.2020 року, позивачем, 06.03.2024 року направлено на електронну пошту Відповідача вимогу та надано строк у термін не пізніше 06.04.2024 погасити прострочену заборгованість, та попереджено, що у разі непогашення простроченої заборгованості у термін до 06.04.2024 - строк (06.10.2025), що узгоджений п. А.3. кредитного договору №-КД-1 від 07.10.2020 буде вважатися таким, що настав 06.04.2024.

Дана вимога банку залишена відповідачем без належного реагування.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) до Фізичної особи - підприємця Колола Сергія Георгійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Колола Сергія Георгійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за тілом кредиту в сумі 234 666 (Двісті тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 72 коп., заборгованість за процентами за в сумі 32 907 (Тридцять дві тисячі дев`ятсот сім) грн. 21 коп. та судовий збір в сумі 3 210 (Три тисячі двісті десять) грн. 89 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 серпня 2024 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна