ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
23.08.2024 Справа № 905/1090/24
Господарський суд Донецької області у складі судді Макарова Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвелл», м. Дніпро
до відповідача: Російської Федерації в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації, м. Москва
про відшкодування збитків у розмірі 4958294,00 доларів США, що еквівалентно 181317691,00грн та упущеної вигоди у розмірі 832125,00 доларів США, що еквівалентно 30429646,00грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Марвелл» м. Дніпро звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Російської Федерації в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації, м. Москва про відшкодування збитків у розмірі 4958294,00 доларів США, що еквівалентно 181317691,00грн та упущеної вигоди у розмірі 832125,00 доларів США, що еквівалентно 30429646,00грн.
В обґрунтування заявлених вимог товариство посилається на те, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та воєнних дій на території Донецької області зазнав майнової шкоди у загальному розмірі 211747337,00грн.
Вирішуючи питання про прийняття даної позовної заяви до розгляду, суд виходить з наступного.
Основні вимоги, що пред`являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів, визначені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Розглянувши матеріали даної позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на наступне.
1. Статтею 162 ГПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги, а відтак має обов`язок з належного відправлення іншим учасникам справи копії заяви і доданих до неї документів, тобто інформування про пред`явлення вимоги до тієї чи іншої особи лежить на позивачі і не може підлягати формальному тлумаченню.
Приписами пункту 1 частини 1 статті 164 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.
В абзацах 1 та 2 частини сьомої статті 42 ГПК України визначено, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
Позивач зобов`язаний до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу (ч. 1 ст. 172 ГПК України).
Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів статей 2, 7 ГПК України.
Враховуючи наведені вище норми та вимоги встановлені ст.ст. 164, 172 ГПК України, належним доказом надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів є в тому числі опис вкладення до поштового відправлення, який повинен містити вичерпний перелік найменувань документів, що надсилаються, засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення.
Опис вкладення є офіційним підтвердженням наявності у відправленні того пакету документів, який був надісланий відправником.
У виконання вказаних вище вимог процесуального законодавства доказів направлення відповідачу у паперовій формі листом з описом вкладення позовної заяви з додатками матеріали позовної заяви не містять.
Суд не приймає вищевказаний скріншот з електронної пошти у якості доказу направлення позовної заяви і доданих до неї документів іншому учаснику справи з огляду на наступне.
Відтак, скріншот з електронної пошти представника позивача не доводить, що на адресу відповідача були надіслані всі матеріали позовної заяви, які надійшли до суду.
Опис вкладення, яким би був визначений перелік направлених на адресу відповідача документів не був наданий.
Крім того, у зазначеній роздруківці неможливо встановити дату здійснення такого відправлення, зі скриншоту вбачається лише відомості «сьогодні 11:15».
У разі направлення електронної копії позовної заяви з додатками на електронну пошту відповідача позивач має також надати роздруківку підтвердження або про доставку електронного листа, або про те, що електронний лист не доставлений адресатові з певних причин.
Підсумовуючи викладене, у разі направлення позивачем відповідачу додатково засобами електронного зв`язку електронної копії поданого до суду позову з додатками необхідно надати відповідні докази, які відповідатимуть таким вимогам:
- надані докази мають містити інформацію, що відправлення обліковується саме у вихідних документах електронної пошти позивача (його представника);
- у відправленні має бути інформація, яка ідентифікує позов та всі інші документи, які відправляються;
- позивач має надати роздруківку підтвердження або про доставку електронного листа, або про те, що електронний лист не доставлений адресатові з певних причин.
Як вже відзначалося, у виконання вимог процесуального законодавства доказів направлення відповідачу у паперовій формі листом з описом вкладення позовної заяви з додатками матеріали позовної заяви не містять.
Судом встановлено, що відповідач у справі є нерезидентом України.
За приписами статті 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України Про міжнародне приватне право, Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.
Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст.365 ГПК України).
Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року Про введення воєнного стану в Україні введено в Україні воєнний стан.
Відповідно до частини 1 статті 122 Закону України Про правовий режим воєнного стану в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
За зверненням Міністерства юстиції України Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією Росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.
Крім того, відповідно до повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства Укрпошта, у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану, АТ Укрпошта припинило поштове співробітництво з Поштою Росії та Білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються.
За змістом листа Міністерства закордонних справ України від 11.08.2022 щодо можливості вручення документів Російській Федерації як стороні по справі, відповідно до якого у зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного Акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряді інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справи України 24.02.2022 нотифікувало МЗЗ РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14.02.1992.
Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в України, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.
Отже, на теперішній час застосування відповідного алгоритму з отримання згоди Російської Федерації на відмову від судового імунітету, а також подача будь-яких судових документів до російської сторони дипломатичними каналами не є можливим з огляду на розірвання дипломатичних відносин та евакуацію всіх співробітників дипломатичних та консульських установ України через повномасштабну агресію РФ проти України.
Проте, незважаючи на введення воєнного стану в Україні, дотримання процесуального механізму належного повідомлення учасників справи є необхідною і важливою умовою для забезпечення та реалізації завдань та принципів правосуддя, у зв`язку з чим процесуальний обов`язок позивача щодо направлення копії позовної заяви, з додатками відповідачу є невід`ємною частиною процесуального механізму та не може бути скасовано в умовах можливості вжиття інших заходів на виконання норм процесуального закону.
Суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості направити позовну заяву з додатками та відповідним перекладом на адресу посольств відповідача у інших державах, на свій вибір, або іншим шляхом.
Частиною першою ст.43 ГПК України встановлений обов`язок учасників господарського процесу добросовісно користуватися своїми процесуальними правами, який у світлі приписів ст.ст.42 (п.3 ч.1, п.п.1, 2, 7 ч.2), 80 (ч.9) ГПК України, а також принципів верховенства права, змагальності сторін і рівності їх перед законом і судом, неприпустимості зловживання процесуальними правами та пропорційності господарського судочинства (ст.ст.2, 7, 11, 13, 15 ГПК України) свідчить про обов`язок позивача докласти всіх можливих зусиль для повідомлення відповідача про факт подання позову та його зміст з метою надання відповідачу можливості скористатися своїми процесуальними правами та висловити свою позицію щодо поданого позову.
Вимога щодо надання доказів надсилання копії позову іншій стороні у справі, в першу чергу покликана на необхідність забезпечення дотримання принципів рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності сторін, а також надати рівну можливість з іншими особами представити свою позицію перед судом.
Дотримання принципу процесуальної рівності сторін, закріпленого статтею 6 Конвенції полягає, серед іншого і в належному інформування сторін про провадження у їхніх справах (пункти 29, 33-34 постанови Верховного Суду від 16.09.2021 у справі №916/662/20).
Отже, у суду відсутні підстави вважати, що позивач належним чином виконав процесуальний обов`язок, встановлений п.1 ч.1 ст.164 та ч.1 ст.172 ГПК України.
2. За приписами ч.1 та п.5 ч.3 ст.162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Згідно з ч.2 ст.80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до ч.2 ст.164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Отже, за змістом ГПК України подання суду доказів є обов`язком, а не правом позивача як особи, що висуває певні вимоги.
В пунктах 17, 18 та 20 Постанови від 06.02.2019 у справі №916/3130/17 КГС ВС зазначив: «на відміну від попередньої редакції ГПК України, статтею 80 цього Кодексу у редакції, чинній на момент розгляду даного спору, чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 2 вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 вказаної статті).
В абз.3 п.5.3. Постанови КГС ВС від 26.02.2019 у справі №913/632/17 також зазначено: «У розумінні наведених положень (статті 80 ГПК України) докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.»
Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.
Так, у позовній заяві заявник стверджує, Товариство з обмеженою відповідальністю «Марвелл» є власником спірних залізничних вагонів, що підтверджується договорами купівлі-продажу та укладеними до них актами приймання-передачі, видатковими накладними. Разом з тим, суд при перевірці додатків до позову встановив відсутність доказів, що підтверджують право власності позивача на наступні вагони: №63948681, №64021009, №64021215, №64021223, №64021850, №64022049, №64044803, №64044886, №64044902, №64044936, №64044944, №64045073, №64045263, №64045271, №64058084, №64058456.
Крім того позивач у позові стверджує, що залізничні вантажні напіввагони здавались в оренду на підставі наступних договорів оренди залізничного рухомого складу: №36А/18 від 15.06.2018; №104А/21 від 19.10.2021; №1 від 11.10.2017. Вказані договори були долучені до позовної заяви, відповідно до їх змісту вагони надавались в оренду за актами приймання-передачі. Разом з цим, акти приймання-передачі до вказаних договорів не були приєднані товариством до позову, що позбавляє можливості з`ясувати які саме вагони за твердженнями позивача були передані в оренду.
Вказані обставини свідчать про порушення ч.2 ст.164 ГПК України.
Частиною 1 статті 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
З огляду на встановлені судом обставини та норми чинного процесуального законодавства, господарський суд дійшов висновку про залишення без руху позовної заяви та про встановлення позивачу строку для усунення виявлених недоліків, який за змістом ст. 174 ГПК України не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно із частиною 3 статті 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Керуючись статтями 162, 164, 174 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1. Позовну заяву - залишити без руху, шляхом надання суду:
- доказів направлення з належним чином оформленим описом вкладення до будь-якого посольства Російської Федерації копії позовної заяви та доданих до неї документів з перекладом на російську мову;
- доказів, що підтверджують право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвелл» на вагони №63948681, №64021009, №64021215, №64021223, №64021850, №64022049, №64044803, №64044886, №64044902, №64044936, №64044944, №64045073, №64045263, №64045271, №64058084, №64058456;
- доказів, що підтверджують твердження про передачу спірних залізничних вантажних напіввагонів (в межах предмету та підстав позову) в оренду.
2. Встановити позивачу строк для усунення виявлених недоліків десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.
3. Враховуючи, що позивач зареєстрований у системі Електронний суд, суд направляє копію ухвали до його електронного кабінету у порядку п.5 ст.242 ГПК України.
4. Ухвала набирає чинності з моменту її підписання - 23.08.2024 та оскарженню не підлягає.
Суддя Ю.В. Макарова