ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2024 р. Справа№ 910/2144/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевчук С.Р.

суддів: Владимиренко С.В.

Корсака В.А.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас»

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2024 (повний текст складено та підписано 02.05.2024) (суддя Бондарчук В.В.)

у справі №910/2144/24

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас»

про стягнення 179429,66 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (далі - АТ «ОГС «Вінницягаз»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» (далі - ТОВ «Інвіктас»/відповідач) про стягнення 179429,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідача в порушення взятих на себе зобов`язань за типовим договором розподілу природного газу, укладеного відповідно до заяви-приєднання №094213NK6REP090/42EP210-7597-20 від 01.09.2020, не у повному обсязі сплатив надані позивачем послуги, у зв`язку з чим останній заявив до стягнення основний борг у розмірі 147990,40 грн, 3% річних у розмірі 6144,59 грн та інфляційні втрати у розмірі 25324,67 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.05.2024 у справі №910/2144/24 позовну заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» про стягнення 179429,66 грн задоволено. Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» заборгованість у розмірі 147990,40 грн, 3% річних у сумі 6114,59 грн, інфляційні втрати у розмірі 25324,67 грн та 3028,00 грн - судового збору.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що наявними у справі доказами позивач підтвердив, що у період з травня 2022 року по січень 2023 року включно надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 165964,83 грн, тоді як, відповідач за надані послуги з позивачем розрахувався частково, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 147990,42 грн, за наведених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «Інвіктас» порушило умови договору розподілу природного газу №094213NK6REP090/42EP210-7597-20 від 01.09.2020 та положення ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, що є наслідком задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про стягнення заборгованості у сумі 147990,40 грн, в той же час, задоволенню підлягають і заявлені позивачем 3% річних та інфляційні втрати нараховані за період прострочення, оскільки за явлені суми, не перевищують суми, обчислені судом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 02.05.2024 у справі №910/2144/24, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення частково та змінити його, яким задовольнити позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» частково та стягнути з відповідача на користь позивача 58118,31 грн - основного боргу, 2032,66 грн - 3% річних, 3562,92 грн - інфляційні втрати, в задоволені решти позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що акти надання послуг у період з травня 2022 до вересня 2022 відповідач не підписував у зв`язку з тим, що не використовував у цей період природній газ на суми в встановлені в актах, а тому за розрахунком відповідача належною сумою боргу є 58118,31 грн (період з жовтня 2022 по січень 2023), при цьому розмірі компенсаційних втрати нарахованих у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України, також підлягає зменшенню. Факт невикористання природного газу підтверджує сам позивач у позові, коли зазначає, що за газовий рік з жовтня 2021 по вересень 2022 відповідач спожив лише 23834,97 м.куб. газу, тоді як, за період з жовтня 2020 по вересень 2021 відповідач спожив 102127,46 м.куб. газу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

22.05.2024 року матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2024 у справі №910/2144/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2024 року передані колегії суддів у складі: Шевчук С.Р. - головуючий суддя, Владимиренко С.В., Корсака В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2144/24; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2024 у справі №910/2144/24; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 25.06.2024.

Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.

Позиції учасників справи

Позивач не скористався своїм правом, відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.09.2020 між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (далі - оператор ГРМ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» (далі - споживач) укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання споживачем заяви-приєднання №094213NK6REP090/42EP210-7597-20 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) на умовах Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2498.

Згідно з умовами заяви-приєднання відповідачу присвоєно персональний ЕІС-код як суб`єкта ринку природного газу - 56ХО00013NK6R00А, адреса об`єкта (точка комерційного обліку): Ситківці, вулиця Вокзальна, 6.

Цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. договору).

У відповідності до пункту 1.2 договору умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем).

Відповідно до абз. 10 пункту 1.4 договору, послуга з розподілу природного газу - це послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу і включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

У відповідності до пункту 2.1 та пункту 2.2 договору, оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Згідно із пунктом 6.1 договору, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно із пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постанови Регулятора щодо його встановлення (пункту 6.2 договору).

Пунктом 6.3 договору передбачено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

У пункті 6.4 договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно із пунктом 6.6. договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

За умовами пункту 6.8 договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 8.2 договору, у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

У відповідності до умов пункту 12.1 договору, цей договір укладається на невизначений строк.

На виконання умов договору розподілу природного газу №094213NK6REP090/42EP210-7597-20, у період з травня 2022 року по січень 2023 року включно позивачем надано відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 165964,83 грн, що підтверджується актами наданих послуг: №ВІЯ82017503 від 31.05.2022 на суму 17974,43 грн, №ВІЯ82021588 від 30.06.2022 на суму 17974,43 грн, №ВІЯ82025628 від 31.07.2022 на суму 17974,43 грн, № ВІЯ82028925 від 31.08.2022 на суму 17974,43 грн, №ВІЯ82033104 від 30.09.2022 на суму 17974,45 грн, №ВІЯ82037239 від 31.10.2022 на суму 17974,43 грн, №ВІЯ82037239 від 31.10.2022 на суму 17974,43 грн, №ВІЯ82041367 від 30.11.2022 на суму 17974,43 грн, №ВІЯ82043535 від 31.12.2022 на суму 17974,43 грн, №ВІЯ 83002863 від 31.01.2023 на суму 4194,96 грн.

Як встановив місцевий господарський суд, відповідач за надані послуги з розподілу природного газу із позивачем розрахувався частково, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 147990,42 грн.

10.03.2023 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу за вих. №280-СЯ-5063-0323 від 09.03.2023 про сплату заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Однак, відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення

За таких обставин, АТ «ОГС «Вінницягаз» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 147990,40 грн, а також 3% річних у сумі 6114,59 грн та інфляційних втрат у розмірі 25324,67 грн, нарахованих за період з 13.06.2022 по 15.02.2024.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у справі доказами позивач підтвердив, що у період з травня 2022 року по січень 2023 року включно надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 165964,83 грн, тоді як, відповідач за надані послуги з позивачем розрахувався частково, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 147990,42 грн, за наведених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «Інвіктас» порушило умови договору розподілу природного газу №094213NK6REP090/42EP210-7597-20 від 01.09.2020 та положення ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, що є наслідком задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про стягнення заборгованості у сумі 147990,40 грн, в той же час, задоволенню підлягають і заявлені позивачем 3% річних та інфляційні втрати нараховані за період прострочення, оскільки за явлені суми, не перевищують суми, обчислені судом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

У статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» наведені такі визначення: розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу; споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Згідно із пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Як встановив суд першої інстанції та перевірив суд апеляції, 01.09.2020 між Акціонерним товариством «ОГС «Вінницягаз»» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання споживачем заяви-приєднання №094213NK6REP090/42EP210-7597-20 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) на умовах Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498.

У відповідності до пункту 2.1. договору, позивач зобов`язався надати відповідачу послугу з розподілу природного газу, а відповідач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи із річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача відповідно до цього Кодексу, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

У відповідності до положень пункту 2 глави 6 VI Кодексу газорозподільних систем, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Згідно із пунктом 6.1. договору, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно із п. 6.1. цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постанови Регулятора щодо його встановлення (пункту 6.2. договору).

Так, 22.12.2021 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) прийнято постанову №2741, відповідно до якої для АТ «ОГС «Вінницягаз» з 01.01.2022 на 2022 - 2023 роки встановлено тариф на послуги з розподілу природного газу у розмірі 1,76 грн за 1 м. куб. (без урахування ПДВ). З урахуванням ПДВ (20%) вартість послуг з розподілу природного газу у 2022 році складає 2,112 грн за 1 м. куб.

Отже, позивач зазначає, що відповідачем за газовий рік (з жовтня 2020 року по вересень 2021 року) фактично спожито природний газ в обсязі 102127,46 м. куб, відповідно позивачем розрахована щомісячна плата за послуги з розподілу природного газу протягом 2022 року у розмірі 17974,43 грн.

Разом із тим, за газовий рік (з жовтня 2021 року по вересень 2022 року) відповідачем спожито природного газу в обсязі 23834,97 м. куб., відтак, позивачем розрахована щомісячна плата за послуги з розподілу природного газу протягом 2023 року у розмірі 4194,96 грн.

Згідно із п. 10 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Як встановлено місцевим господарським судом, у період з травня 2022 року по січень 2023 року включно позивачем надано відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 165964,83 грн, що підтверджується актами наданих послуг, копії яких містяться в матеріалах справи.

Проте, відповідач за надані послуги з розподілу природного газу з позивачем розрахувався частково, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 147990,42 грн, на підтвердження зворотного ТОВ «Інвіктас» не надано суду будь-яких інших доказів.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів враховуючи встановлене вище, вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що ТОВ «Інвіктас» порушило умови договору розподілу природного газу №094213NK6REP090/42EP210-7597-20 від 01.09.2020 та положення статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, що має наслідком задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про стягнення заборгованості у сумі 147990,40 грн.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що акти надання послуг у період з травня 2022 до вересня 2022 відповідача не підписував, оскільки не використовував газ на суми в встановлені в цих актах.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що акти надання послуг у період з травня 2022 до вересня 2022 відповідач не підписував у зв`язку з тим, що не використовував у цей період природній газ на суми в встановлені в актах, а тому за розрахунком відповідача належною сумою боргу є 58118,31 грн (період з жовтня 2022 по січень 2023), при цьому розмірі компенсаційних втрати нарахованих у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України, також підлягає зменшенню.

Факт невикористання природного газу підтверджує сам позивач у позові, коли зазначає, що за газовий рік з жовтня 2021 по вересень 2022 відповідач спожив лише 23834,97 м.куб. газу, тоді як, за період з жовтня 2020 по вересень 2021 відповідач спожив 102127,46 м.куб. газу.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, відповідно до яких з 01.01.2020 запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній газовий рік.

Так, відповідно до положень пунктів 1, 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Відповідно до пункту 32 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні Оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів) (положення пункту 2 глави 6 VI Кодексу газорозподільних систем).

При цьому, глави 6 VI Кодексу газорозподільних систем передбачає, що споживач, який не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Фактичний обсяг використання потужності визначається виходячи із фактичного обсягу споживання природного газу наростаючим підсумком протягом відповідного календарного року.

У випадку якщо річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, нарахування Оператором ГРМ вартості перевищення замовленої потужності не здійснюється.

Відповідно до положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що договір розподілу природного газу №094213NK6REP090/42EP210-7597-20 від 01.09.2020 між сторонами розірвано не було, то умови типового договору розподілу природного газу (в редакції чинній на момент виникнення спірних правівідносин) є обов`язковими до виконання.

Отже, як зазначалося вище, 22.12.2021 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) прийнято постанову №2741, відповідно до якої для АТ «ОГС «Вінницягаз» з 01.01.2022 на 2022 - 2023 роки встановлено тариф на послуги з розподілу природного газу у розмірі 1,76 грн за 1 м. куб. (без урахування ПДВ). З урахуванням ПДВ (20%) вартість послуг з розподілу природного газу у 2022 році складає 2,112 грн за 1 м. куб.

Як встановлено судом першої інстанції, та не заперечується скаржником у поданій апеляційній скарзі, відповідач за газовий рік (з жовтня 2020 року по вересень 2021 року) фактично спожито природний газ в обсязі 102127,46 м. куб, відповідно позивачем розрахована щомісячна плата за послуги з розподілу природного газу протягом 2022 року у розмірі 17974,43 грн. При цьому, за газовий рік (з жовтня 2021 року по вересень 2022 року) відповідачем спожито природного газу в обсязі 23834,97 м. куб., відтак, позивачем розрахована щомісячна плата за послуги з розподілу природного газу протягом 2023 року у розмірі 4194,96 грн.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження припинення газопостачання відповідач у спірний період та опломбування газоспоживаючого обладнання, та/або здійснення механічного від`єднання відповідача від газопостачання.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідача до позивача із уточненням обсягу споживання газу на 2022 рік.

Враховуючи все вищевикладене, а також те, що протягом спірного періоду травень-вересень 2022 року об`єкт відповідача фактично був підключений (приєднаний) до газорозподільної системи позивача, доказів зворотного матеріали справи не містять, то колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відхилення доводів скаржника, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Починаючи з 01.01.2020 року розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, яка визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Враховуючи, що у справі встановлено наявність у відповідача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також враховуючи те, що споживачем ні заява про остаточне припинення користування природним газом, ні уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавалась, правильними є висновки місцевого господарського суду про існування у відповідача обов`язку оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку передбаченому главою 6 розділу VI Кодексу ГРМ.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 6114,59 грн та інфляційних втрат у сумі 25324,67 грн.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів перевіривши розрахунок компенсаційних втрат, дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив, що при обчисленні позивачем допущено арифметичну помилку, разом із тим, вказана помилка не вплинула на заявлений позивачем розмірі 3% річних, а тому, заявлені позивачем вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

У той же час, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки, за розрахунком суду, в межах визначених позивачем періодів нарахування заборгованості за кожним актом окремо, належною до стягнення є сума інфляційних втрат у розмірі 15814,51 грн.

Будь-яких доказів на обґрунтування заявленої до стягнення суми інфляційних втрат у розмір 9510,16 грн, позивач до суду не надав, а відтак, висновки місцевого господарського суду про задоволення інфляційних втрат у розмірі 25324,67 грн є передчасними.

За таких обставин, за висновком суду апеляційної інстанції, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню основна заборгованість у розмірі 147990,40 грн, 3% річних у сумі 6114,59 грн, інфляційні втрати у розмірі 15814,51 грн та 2867,51 грн - судового збору

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 277 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі встановлених обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2024 у справі № 910/2144/24 підлягає зміні в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та судового збору, а саме в частині сум, належних до стягнення з відповідача, з урахуванням висновків, зроблених колегією суддів апеляційної інстанції у мотивувальній частині цієї постанови, шляхом викладення резолютивної частини рішення в іншій редакції. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати

Згідно з ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Судом задоволено 94,7 % позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача в якості відшкодування сплаченої позивачем суми судового збору підлягає стягненню 2867,51 грн.

Відповідач за подання апеляційної скарги сплатив 4542,00 грн. Вимоги апеляційної скарги задоволені на 5,3 %. Отже, стягненню з позивача на користь відповідача підлягає 240,73 грн у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2024 у справі № 910/2144/24 змінити.

3. Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2024 у справі № 910/2144/24 в такій редакції:

« 1. Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» задовольнити частково.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» (04073, місто Київ, вулиця Сирецька, будинок 33; ідентифікаційний код 39848243) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (21012, місто Вінниця, провулок Костя Широцького, будинок 24; ідентифікаційний код 03338649) заборгованість у розмірі 147990 (сто сорок сім тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн 40 коп., 3% річних у сумі 6114 (шість тисяч сто чотирнадцять) грн 59 коп., інфляційні втрати у розмірі 15 814 (п`ятнадцять тисяч вісімсот чотирнадцять) грн 51 коп. та 2867 (дві тисячі вісімсот шістдесят сім) грн 51 коп. - судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.».

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2024 у справі № 910/2144/24 залишити без змін.

5. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз»» (21012, місто Вінниця, провулок Костя Широцького, будинок 24; ідентифікаційний код 03338649) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» (04073, місто Київ, вулиця Сирецька, будинок 33; ідентифікаційний код 39848243) витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 240 (двісті сорок) грн 73 коп.

6. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 02.09.2024.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

Судді С.В. Владимиренко

В.А. Корсак