ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" серпня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1177/24

За позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, код ЄДРПОУ 14360570)

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Свистунова Сергія Генадійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Корчевський М.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Пучкова Л.А. - на підставі ордеру серії ВН №1106665 від 01.02.2022р.;

Від відповідача: Колесников Ю.В. на підставі ордеру серії ВТ №1044018 від 17.01.2024р.

Суть спору: Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПРИВАТБАНК», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Свистунова Сергія Генадійовича (далі ФОП Свистунов С.Г.) про стягнення заборгованості за кредитном у розмірі 145 127 грн 78 коп., заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 23 500 грн.

Ухвалою суду від 25.03.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/1177/24, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 18.04.2024р. Ухвалою суду від 18.04.2024р. відкладено судове засідання на 23.05.2024р. Ухвалою суду від 23.05.2024р. відкладено судове засідання на 11.06.2024р. Протокольною ухвалою від 11.06.2024р. відкладено судове засідання на 08.07.2024р. Ухвалою суду від 08.07.2024р. призначено судове засідання на 16.07.2024р. Ухвалою суду від 16.07.2024р. призначено судове засідання на 29.07.2024р. Протокольною ухвалою від 29.07.2024р. відкладено судове засідання на 13.08.2024р.

Позивач - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та поясненнях, що надійшли до суду 06.05.2024р. вх.№18347/24, 21.05.2024р. вх.№20330/24, 15.07.2024р. вх.№26913/24, 12.08.2024р. вх.№29941/24.

Відповідач - ФОП Свистунов С.Г, у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 09.04.2024р. та поясненнях, що надійшли до суду 20.05.2024 вх.№20170/24, 04.06.2024р. вх.№22295/24, 18.07.2024р. вх.№27532/24, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі..

Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст. 11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність справи, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява №30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява №30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи викладене вище, матеріали справи, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Позивач у справі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зазначає, що 23.09.2021р. ФОП Свистуновим С.Г. із використанням електронного цифрового підпису, було підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» від 15.09.2021р.

Підписанням цієї Заяви, на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України, відповідач приєднався до розділу « 1.1. Загальні положення» та підрозділу « 3.2.8. Умови та правила надання послуги «КУБ»» Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), що розміщені на сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» pb.ua. Ця Заява та Умови разом складають кредитний договір між Банком та Клієнтом.

Позивач зауважив, що у ч. 1 ст. 634 ЦК України закріплено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, як зазначає позивач, 23.09.2021р. між відповідачем та АТ КБ ПРИВАТБАНК було укладено кредитний договір № б/н, який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається із вищевказаних Заяви та Умов.

Пунктом 3.2.8.1. Умов визначено, що Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий «Кредит КУБ» (Послуга) для фінансування поточної діяльності Клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» ( Заява), а також в системі Приват24.

Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання кваліфікованим електронним підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі Paperless або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства- продавця за товари та послуги.

Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного Банку України, які регулюють кредитні відносини.

Позивач також зазначив, що відповідно до пункту 3.2.8.3.1 Умов надання кредитів у рамках Послуги здійснюється на умовах: повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві.

Згідно з п. 3.2.8.3.1.2. Умов строк користування Кредитом зазначено у Заяві про приєднання. Максимальний строк користування Кредитом не може перевищувати 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

Позивач стверджує, що 23.09.2021р. на підставі укладеного Договору ним було перераховано на поточний рахунок ФОП Свистунова С.Г. кредитні кошти у розмірі 250 000 грн. (пункт 1.2 Умов) що підтверджується випискою 1649.

Відповідно до п. 1.3 Умов строк кредиту становить 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

Пунктом 3.2.8.3.1. Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві.

Відповідно до п. 3.2.8.3.1.4. Умов Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за Послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Пунктом 3.2.8.3.1.2. Умов передбачено, що строк користування Кредитом зазначено у Заяві про приєднання. Максимальний строк користування Кредитом не може перевищувати 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

У відповідності до пунктів 3.2.8.5.2. та 3.2.8.5.3. Умов відповідач взяв на себе зобов`язання оплатити проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії згідно з п. 3.2.8.3.2., а також повернути кредит у терміни і в сумах, які встановлено в пунктах 3.2.8.3.1., 3.2.8.5.14., 3.2.8.6.2., а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Відповідно до п. 3.2.8.9.1 Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.8.1., 3.2.8.3. цього Договору Клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2.

За змістом п. 3.2.8.3.2. Умов за користування Послугою Клієнт сплачує щомісяця проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії в розмірі, що зазначені в пункті 1.4. Заяви.

Пункт 3.2.8.9.3. Умов передбачає, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені у Заяві (п. 3.2.8.3.1). Якщо повне погашення кредиту здійснюється в дату, що відрізняється від зазначеної в цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованої від попередньої дати погашення по день фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Позивач зазначив, що п. 1.3. Заяви встановлено, що кредит надається на строк 12 місяців від дня видачі кредиту.

Погашення заборгованості здійснюється щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів (п. 1.6. Заяви).

Сторони узгодили, що графік погашення кредиту (Додаток 1 до Заяви) є невід`ємною частиною Договору.

Позивач зазначає, що пунктом 3.2.8.3.3. Умов визначено, що у разі виникнення простроченних зобов`язань за кредитним договором Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами.

Нарахування прострочених відсотків здійснюється щодня, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не враховується (п. 3.2.8.9.2. Умов).

Позивач зазначив, що факт надання кредиту підтверджується копією відповідної виписки, яка підтверджує перерахування кредитних коштів на поточний рахунок боржника.

Також, позивач зауважив, що умовами Кредитного договору сторонами не узгоджено існування форс-мажорних обставин.

При цьому вважає, що посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. №2024/02.0-7.1 не може братися судом до уваги як доказ настання форс-мажорних обставин конкретно для відповідача, адже форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Тобто, у разі існування вищеперелічених обставин Торгово-промислова палата України за зверненням суб`єкта господарювання видає сертифікат, який засвідчує існування форс-мажорних обставин саме стосовно до цієї юридичної особи. При цьому, сертифікат Торгово-промислової палати України, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Позивач зазначає, що доказів повідомлення відповідачем Банку про настання обставин форс - мажору, що унеможливили виконання взятих на себе зобов`язань відповідач до суду не надав. Під такими доказами Банк розуміє сертифікат Торгово-промислової палати України, який засвідчує існування форс-мажорних обставин саме стосовно до особи - ФОП Свистунова С.Г.

При цьому, позивач звертає увагу, що Банк не просить стягнути жодної суми у якості відповідальності за прострочення виконання відповідачем своїх зобовязань, а просить стягнути тільки поточні платежі, строк виконання котрих настав, тому посилання відповідача на форс-мажорні обставини не відносяться до сум, які заявлені Банком до стягнення та не можуть бути підставою відмови у задоволенні позову.

В додаткових поясненнях позивач зазначає, що відповідач не бере до уваги, що п. 1.1.6.15.3 Умов у редакції, чинній на дату укладення Договору - вересень 2021 року, на ФОП Свистунова С.Г. було покладено обов`язок повідомити Банк про настання обставин форс-мажору не пізніше наступного робочого дня "усно (по телефону) та письмово", а у випадку недотримання стороною положення цього пункту, така сторона позбавляється права посилатись на наявність обставин форс- мажору.

Позивач звертає увагу суду, що матеріали справи не містять доказів, якими відповідач підтвердив би виконання вимог п. 1.1.6.15.3. Умов в частині своєчасного повідомлення Банку про настання обставин форс-мажору.

Також, як стверджує позивач, пункт 1.1.6.15.4. та пункт 3.2.8.6.15. Умов сформульовані таким чином, що з їх змісту випливає право Банку змінювати умови договору, а не обов`язок.

Так, згідно п.1.1.6.15.4. Умов під час дії обставин форс-мажору виконання зобов`язань за Договором може призупинятись (частково або в повному обсязі).

Відповідно до п.3.2.8.6.15. Умов за умови настання обставин форс-мажору в Україні та/або з інших підстав на розсуд Банк може змінити строк погашення кредиту та/або його частини та/або процентів, комісій за користування кредитом та/або інших платежів передбачених договором. Строк відтермінування визначається періодом дії обставин форс-мажору або може бути збільшеним або зменшеним на розсуд Банку. Про збільшення/зменшення відтермінування строку погашення кредиту, процентів, комісій, тощо, Банк інформує Клієнтів способами, визначеними положеннями цих Умов та Правил. Під відтермінуванням сторони узгодили відстрочення повернення Клієнтом кредиту та/або його частини, та/або процентів, комісій за користування кредитом та/або інших платежів передбачених договором, якщо повернення здійснюється не пізніше дати, позначеній в інформаційному повідомленні клієнту від банка. Сторони домовились, що відстрочення (зміна) дат повернення кредиту Клієнтом на підставах, визначених цим пунктом не потребують додаткових погоджень та підписання додаткових угод.

Позивач зазначає, що Банк рішення про зміну строків по Договору стосовно відповідача не приймав, умови Договору не змінював.

Щодо розрахунку заборгованості та природу нарахованих Банком процентів Банк зазначив, що згідно п.1.4. Умов сторони домовилися, що у період з дати підписання Заяви процентна ставка за користування кредитом перші 6 місяців дії кредиту становить 1,6 % в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця користування кредитом 1,4 % в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту).

У п. 1.6 Умов сторони узгодили погашення кредиту рівними частинами протягом 12 місяців відповідно до Графіку, який є додатком №1 до Договору, а саме: порядок погашення заборгованності за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; погашення процентів щомісяця до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом. Порядок дострокового погашення кредиту: якщо в звітному місяці дата дострокового погашення кредиту передує даті сплати щомісячного платежу, - Клієнт сплачує залишок заборгованості та проценти поточного періоду в повному розмірі; якщо дата дострокового погашення слідує за датою погашення щомісячного платежу, Клієнт також оплачує залишок заборгованості та проценти поточного періоду в повному розмірі. Сторони узгодили, що графік погашення кредиту (Додаток 1 до Заяви) є невід`ємною частиною Договору.

Враховуючи зазначене, на виконання умов Договору у перші шість місяців сума процентів склала 4 000 грн (1,6 % в місяць від початкового розміру кредиту), а починаючи з 7-го місяця користування кредитом 1;4 % в місяць від початкового розміру кредиту, що становило 3 500 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, сторони домовилися про процентну ставку, її розмір, порядок погашення, але, у звязку із тим, що ці проценти за користування кредитом є фіксованими, розрахованими на весь строк дії кредитного договору, то з технічних причин вони у розрахунку розміщені в колонці "комісія".

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що Банком враховані вимоги законодавства щодо воєнного стану, тому до стягнення Банк пред`являє тільки договірні проценти, не підвищені, не штрафні, не заявляє жодних видів відповідальності, хоч умовами Договору сторони передбачали таке право Банку.

Також позивач зазначив, щ охоча порушення умов Договору вівдповідачем почалися з лютого 2022 року, Банк до липня 2022 року не виносив на прострочку тіло кредиту, не нараховував жодних штрафних санкцій, не пред`являв вимог про сплату чергових платежів за графіком, так як виконував рекомендації, викладені у відкритому листі Національного банку України від 04.04.2022р., адресованому банкам, небанківським фінансовим установам і колекторським компаніям. Так, АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» в умовах воєнного стану оголосив з 1 березня до 1 червня 2022 року кредитні канікули бізнес-клієнтам.

Починаючи з 01.07.2022р. обслуговування кредитів відповідно до умов Договору було відновлено. Так як відповідач за час кредитних канікул не проводив жодних погашень, то всі суми, передбачені Графіком Банк нарахував у липні 2022 року, і ці суми одразу стали облікуватися як суми простроченого тіла кредиту.

Таким чином, як наголошує позивач, відсутність нарахувань у розрахунку заборгованості у лютому-липні 2022р. зумовлена дією кредитних канікул, які запровадило АТ КБ «ПРИВАТ БАНК».

На підтвердження вищесказаного, позивачем послався на загальнобанківський протокол, яким банк приймав рішення про кредитні канікули у період до 01.06.2022р. та скриншот сторінки Банку, на якій розміщувалося оголошення про такі канікули та їх умови. Саме оголошення розміщене на офіційному сайті Банку за адресою: https://privatbank.ua/news/2022/2/27/privatbank-vprovadzhuye-kreditni-kanikuli-dlya- biznesu.

Також, у поясненнях щодо дат підписання договору позивачем уточнено, що Договір датований 15.09.2021р., а згідно протоколу перевірки підписів вбачається, що Банк Договір підписав 15.09.2021р. (Час підпису (підтверджено кваліфікованою позначкою часу для даних від Надавача): 10:33:12 15.09.2021р.), а Відповідач його підписав 23.09.2021р. (Час підпису (підтверджено кваліфікованою позначкою часу для даних від Надавача): 15:19:43 23.09.2021р.).

Позивач звертає увагу суду, що умовами Кредитного договору, а саме п. 3.2.8.1 абз 2 передбачено, що Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання кваліфікованим електронним підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі Paperless або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Так, відповідач підписав кредитний договір 23.09.2021р., адже розглядав пропозицію Банку більше тижня.

За інформацією, що містять банківські виписки та розрахунок заборгованості вбачається, що кредитні кошти банк видав 23.09.2021р. - після підписання Договору відповідачем, а отже Договір вважається укладеним 23.09.2021р., так як кредитний договір має консенсуальний характер, оскільки на відміну від договору позики набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов (ч. 1 ст. 638 ЦК).

Також, позивач щодо Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг "КУБ" від 15.09.2021р., яку надано як додаток до позову таку заяву у форматі ПДФ файлу з протоколом перевірки ЕЦП підписів, про використання яких сторони домовилися у п.3.2.8.1. Умов, зазначає, що файл "з підписом" містить більше інформації, ніж файл "без підпису", і відповідно, його об`єм має бути більшим, що і є по факту.

Позивач стверджує, що неправдивим є твердження відповідача про те, що Заява про приєднання не містить посилання на існування Графіку - додатку до Договору, згідно якого сторони домовилися про порядок погашень адже, у останньому абзаці п.1.6 Заяви обумовлено, що сторони узгодили, що графік погашення кредиту (Додаток 1 до цієї Заяви) є невід`ємною частиною Договору.

Враховуючи все викладене позивач зазначив, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за Договором ФОП Свістунов С.Г. має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 145 127 грн 78 коп., та заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно пунктів 3.2.8.3.2. та 3.2.8.9. Умов у розмірі 23 500 грн.

Порушення умов Договору позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду та, посилаючись на положення ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст. 526, 527, 530, 610 Цивільного кодексу України, та просить суд стягнути з ФОП Свистунова С.Г. заборгованість по кредиту у розмірі 145 127 грн 78 коп., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 23 500 грн.

Відповідач ФОП Свистунов С.Г., заперечує проти позову в повному обсязі та зазначає, що позивачем не надано належного доказу укладення кредитного договору з відповідачем, адже вважає, що протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 15.03.2024р. не є належним доказом підписання Заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» № б/н від 15.09.2021р., адже з його змісту неможливо достеменно визначити, що ФОП Свистунов С.Г. підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» № б/н від 15.09.2021 р. саме такого змісту, яку додано позивачем до позову.

Так, відповідач зазначає, що в протоколі створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 15.03.2024р. зазначено: Назва файлу з підписом: Заява про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ».pdf. Розмір файлу з підписом 298,2 Кб; Назва файлу без підпису: Заява про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ».pdf. Розмір файлу з підписом 290,2 Кб.

Таким чином, з розміру файлів вбачається, що вони містять різний об`єм пам`яті, а отже є відмінними одна від одної (не ідентичними), а тому ФОП Свистунов С.Г. вважає, що підписав не ту заяву, зміст якої додано до позовної заяви.

При цьому, посилаючись на положення ч. 2 ст. 19 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», відповідач вважає, що підписаний файл або файл без підпису не можуть відрізнятись за розміром, адже засоби кваліфікованого електронного підпису чи печатки не повинні змінювати електронні дані, з якими пов`язаний такий підпис.

Водночас, як зазначає відповідач, файл, який наче б то підписаний ним з назвою: «Заява про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ».pdf» не містить посилання на наявність в цьому документі іншого файлу - графіку погашення основної суми боргу та процентів за кредитом.

Крім того, відповідач зазначив, що Заява про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» № б/н підписана позивачем 15.09.2021р., а Заява про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» № б/н відповідачем підписана 23.09.2021р., отже остання є іншим документом, та іншою Заявою про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» з іншими умовами, відмінними від тих, на підставі яких подано позов позивачем.

З огляду на це, на думку відповідача, позивачем не надано до суду належних доказів підписання ФОП Свистуновим С.Г. Умов та правил надання послуги «КУБ» від 15.09.2021р. та додатку № 1 до Заяви - графіку погашення основної суми боргу та сплати процентів за кредитом.

Відповідач також зазначив, що підписанням Заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» від 15.09.2021 р., на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України, відповідач приєднується до розділу « 1.1. Загальні положення» та підрозділу « 3.2.8. Умови та правила надання послуги «КУБ» Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті АТ КБ «Приватбанк». Ця Заява та Умови разом складають кредитний договір між банком та Клієнтом.

Також, відповідно до Умови та Правила надання банківських послуг договір приєднання, який укладається в порядку, встановленому статтею 634 Цивільного кодексу України, а саме: публічна його частина встановлена Банком та розміщена в мережі Інтернет на сайті https://privatbank.ua/ terms. Цей Договір може бути укладений лише шляхом приєднання Клієнта до Договору: підписання ним Заяви про приєднання до відповідного підрозділу Договору про послугу (індивідуальна частина Договору або Заява про приєднання).

Згідно п. 1.1.6.15.1 Правил (Договору) сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, якщо це викликано дією обставин непереборної сили, про які сторони в момент укладення Договору не могли знати та не могли їх передбачити (обставини «форс- мажору»).

У п. 1.1.6.15.2 Правил (Договору) визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, повінь тощо.

Пункт 1.1.6.15.5 Правил (Договору) передбачає, що невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором однією з сторін у зв`язку з дією обставин форс-мажору не спричиняє застосування до неї будь-яких заходів відповідальності.

Згідно п. 1.1.6.15.7 Правил (Договору) належним підтвердженням обставин форс-мажору є довідка Торгово-промислової палати України або відповідних регіональних торгово-промислових палат.

ФОП Свистунов С.Г. зауважує, що в розділі Правил (Договору) « 3.2.8. Умови та правила надання кредиту «Кредит КУБ» міститься п. 3.2.8.6.15, відповідно до якого за умови настання обставин форс-мажору в Україні та/або з інших підстав на розсуд Банк може змінити строк погашення кредиту та/або його частини та/або процентів, комісій за користування кредитом та/або інших платежів передбачених договором. Строк відтермінування визначається періодом дії обставин форс-мажору або може бути збільшеним або зменшеним на розсуд Банку. Про збільшення/зменшення відтермінування строку погашення кредиту, процентів, комісій, тощо, Банк інформує Клієнтів способами, визначеними положеннями цих Умов та Правил. Під відтермінуванням сторони узгодили відстрочення повернення Клієнтом кредиту та/або його частини, та/або процентів, комісій за користування кредитом та/ або інших платежів передбачених договором, якщо повернення здійснюється не пізніше дати, позначеній в інформаційному повідомленні клієнту від банка. Сторони домовились, що відстрочення (зміна) дат повернення кредиту Клієнтом на підставах, визначених цим пунктом не потребують додаткових погоджень та підписання додаткових угод.

Відповідач заявляє, що вищевикладеним спростовуються доводи позивача про те, що сторони не передачили в кредитному договорів форс-мажорні обставини.

Щодо доводів позивача про те, що відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України форс-мажор звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідач звертає увагу суду на те, що серед іншого, в п. 1.1.6.15.4 Правил (Договору) зазначено, що під час дії обставин форс-мажору виконання зобов`язань за Договором може призупинятись (частково або в повному обсязі).

Також, п. 1.1.6.15.8. Правил (Договору) встановлює, що обставини форс - мажору автоматично продовжують строк виконання зобов`язань на період їх дії та ліквідації наслідків. Якщо обставини форс-мажору триватимуть більше ніж 6 (шість) місяців, то кожна із сторін має право відмовитися від подальшого виконання зобов`язань за цим Договором, і, в такому разі, жодна із сторін не має права на відшкодування другою стороною можливих збитків.

Відповідач зазначає, що відповідно до Наказу Мінреінтеграції від 13.07.2023р. №199 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федераціїю»: Херсонська міська територіальна громада з 01.05.2023р. включена до «Територій активних бойових дій, на яких працюють державні електронні інформаційні ресурси».

Водночас, відповідач посилається на довідку №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022р Торгово-промислової палати України, якою засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану та зазначає, що на нього, при виконанні зобов`язання за кредитним договором, вплинули форс-мажорні обставини.

При цьому, ФОП Свистунов С.Г. стверджує, що неодноразово звертався до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» з проханням реструктуризації заборгованості на підставі наявності форс-мажорних обставин, які вплинули на його господарську діяльність, але позивач ці прохання проігнорував. Про наявність відповідних звернень свідчить скрін з месенджера. Крім того, були звернення в усній формі за телефоном, як це передбачено п. 1.1.6.15.3 Умов у редакції, чинній на дату укладення Договору - вересень 2021 р.

Відповідач зазначає, що в період з вересня 2021р. здійснював погашення кредиту на рахунки позивача, зарахування платежів яких не враховано, сплата зупинилась саме в звязку з військовими діями, окупацією та зупиненням господарської діяльності відповідача, яка наразі не поновлена в зв`язку з тим, що місто Херсон перебуває в зоні активних бойових дій.

Як стверджує відповідач, з огляду на продовження строків за наявності форс-мажорних обставин, він не має простроченої заборгованості, а тому звернення до суду з вимогою стягнення кредиту є передчасним.

Щодо підстав стягнення щомісячної комісії в розмірі 23 500 грн. відповідач зазначає, що оскільки з позовної заяви та доданих до неї документів не вбачається та позивачем не доведено укладення між сторонами у справі письмового правочину щодо зобов`язання відповідача зі сплати процентів за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії, наведене виключає правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії в сумі 23 500 грн.

Натомість, відповідач зазначає, що за приписами п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі зазначеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з нього заборгованості по кредиту у розмірі 145 127 грн 78 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 23 500 грн.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За матеріалами справи, 23.09.2021р. ФОП Свистунов С.Г. (Клієнт) із використанням електронного цифрового підпису підписав Заяву про приєднання (далі Заява) до Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі Умови та правила) від 15.09.2021 року.

Згідно з п. 1 Заяви щодо істотних умов договору - Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності Клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим Договором терміни, розмір кредиту: 250 000 грн., строк кредиту: 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

Відповідно до преамбули Заяви, підписанням цієї Заяви Клієнт, на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України, приєднується до розділу « 1.1. Загальні положення» та підрозділу « 3.2.8. Умови та правила надання послуги «КУБ»» Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови), що розміщені на сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» pb.ua на дату укладення Договору. Ця Заява та Умови разом складають кредитний договір між Банком та Клієнтом.

Пунктом 1.12 Заяви Сторони узгодили, що підписанням Заяви Клієнт підтверджує, що Банком надано йому інформацію, передбачену частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання.

Примірник цієї Заяви направляється в особистий акаунт Клієнта у Cистемі «Приват24 для бізнесу».

Згідно з п. 2 Заяви Клієнт підтверджує ознайомлення із розділом « 1.1. Загальні положення», а також підрозділом « 3.2.8. Умови та Правила надання кредиту «Кредит КУБ» Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Банку за адресою https://privatbank.ua/terms, у редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви.

Погашення заборгованості здійснюється щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів (п. 1.6. Заяви).

Сторони узгодили, що графік погашення кредиту (Додаток 1 до Заяви) є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.2.8.1. Умов та Правил Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий «Кредит КУБ» (Послуга) для фінансування поточної діяльності Клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», а також в системі Приват24.

Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання кваліфікованим електронним підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі Paperless або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства- продавця за товари та послуги.

Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного Банку України, які регулюють кредитні відносини.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису відповідачем 23.09.2021р. підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» №б/н від 15.09.2021р.

Суд не приймає довод відповідача про те, що файл з підписом та файл без підпису містять різний об`єм пам`яті, а отже є відмінними один від одного, у зв`язку з чим, ФОП Свистунов С.Г., підписав не ту заяву, що додана до позовної заяви, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 15 ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що файл без підпису містить тільки оригінальний документ і тому його об`єм є меншим від файлу з підписом, який містить оригінальний документ та файл підпису.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до пункту 3.2.8.3.1 Умов надання кредитів у рамках Послуги здійснюється на умовах: повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві.

Згідно з п. 3.2.8.3.1.2. Умов строк користування Кредитом зазначено у Заяві про приєднання. Максимальний строк користування Кредитом не може перевищувати 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2021р. на підставі укладеного Договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було перераховано на поточний рахунок ФОП Свистунова С.Г. кредитні кошти у розмірі 250 000 грн. (пункт 1.2 Умов), що підтверджується випискою 1649.

Відповідно до п. 1.3 Умов строк кредиту становить 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

Пунктом 3.2.8.3.1. Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві.

Відповідно до п. 3.2.8.3.1.4. Умов Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за Послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Але, як вбачається з матеріалів справи станом на 18.03.2024р. ФОП Свістунов С.Г. у повному обсязі отримані від Банку кредитні коршти не повернув, має заборгованість за кредитом у розмірі 145 127 грн 78 коп.

У відповідності до пунктів 3.2.8.5.2. та 3.2.8.5.3. Умов відповідач взяв на себе зобов`язання оплатити проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії згідно з п. 3.2.8.3.2., а також повернути кредит у терміни і в сумах, які встановлено в пунктах 3.2.8.3.1., 3.2.8.5.14., 3.2.8.6.2., а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Відповідно до п. 3.2.8.9.1 Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.8.1., 3.2.8.3. цього Договору Клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2.

За змістом п. 3.2.8.3.2. Умов за користування Послугою Клієнт сплачує щомісяця проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії в розмірі, що зазначені в пункті 1.4. Заяви.

Пункт 3.2.8.9.3. Умов передбачає, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені у Заяві (п. 3.2.8.3.1). Якщо повне погашення кредиту здійснюється в дату, що відрізняється від зазначеної в цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованої від попередньої дати погашення по день фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Пунктом 3.2.8.3.3. Умов визначено, що у разі виникнення простроченних зобов`язань за кредитним договором Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами.

Нарахування прострочених відсотків здійснюється щодня, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не враховується (п. 3.2.8.9.2. Умов).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно п. 1.4. Заявки, підписаної відповідачем, у період з дати підписання Заяви процентна ставка за користування кредитом перші 6 місяців дії кредиту становить 1,6 % в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця користування кредитом 1,4 % в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту).

Відповідно до п. 3.2.8.3.2. Умов та правил за користування Послугою Клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно Графіку, визначених в Заяві та Тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений Графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з п. 3.2.8.6.2.).

У разі виникнення простроченних зобов`язань за кредитним договорому Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами (п. 3.2.8.3.3. Умов та правил).

Також, п. 3.2.8.5.5. Умов та правил Клієнт зобов`язується сплатити Банку проценти згідно з п.п. 3.2.8.3.1., 3.2.8.3.2.

За користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.8.1., 3.2.8.3. цього Договору Клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2 (п. 3.2.8.9.1. Умов та правил).

Нарахування процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на початковий розмір кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується (п. 3.2.8.9.2. Умов та правил).

Згідно з п. 3.2.8.9.3. Умов та правил сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені у Заяві (п. 3.2.8.3.1).

Розрахунок і нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у терміни, вказані в Заяві, кожного місяця, на наступний день після дня отримання Клієнтом кредиту або дня погашення чергової частини боргу і проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на первісну суму кредиту (п. 3.2.8.9.7. Умов та правил).

Пунктом 3.2.8.9.5. Умов та правил встановлено, що погашення Кредиту, сплата процентів, за цим Договором здійснюється у валюті кредиту.

Як встановлено судом, згідно Додатку №1 до Заяви Графіку погашення основної суми боргу процентів за кредитом, у перші шість місяців сума процентів склала 4 000 грн (1,6 % в місяць від початкового розміру кредиту),а починаючи з 7-го місяця користування кредитом 1,4 % в місяць від початкового розміру кредиту, що становило 3 500 грн.

Судом перевірено розрахунок заборгованості за процентами, який складає 23 500 грн. та визнано його правильним.

Таким чином, обгрунтованою та доведеною є вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 23 500 грн.

Також, як встановлено з матеріалів справи, відповідачу було оголошено кредитні канікули у період з 01.03.2022р. по 01.07.2022р. згідно рекомендацій, викладених у відкритому листі Національного банку України від 04.04.2022р., адресованому банкам, небанківським фінансовим установам і колекторським компаніям

Судом також встановлено, що відповідно до виписки з особового рахунку ФОП Свистунова С.Г. ним було здійснено наступні платежі у рахунок погашення заборгованості за Договором б/н від 15.09.2021р.: 15.10.2021р.- 20 833 грн 33 коп. заборгованість за кредитом, 4 000 грн. комісія; 23.11.2021р. - 20 938 грн 89 коп.- заборгованість за кредитом, 4 000 грн. комісія; 23.12.2024р.- 15 000 грн. - заборгованість за кредитом, 4 000 грн. комісія; 24.12.2024р. - 6 000 грн. - заборгованість за кредитом; 23.01.2022р.- 21 000 грн. - заборгованість за кредитом, 4 000 грн. комісія; 23.02.2022р.- 21 000 грн. - заборгованість за кредитом, 4 000 грн. комісія; 19.05.2022р. - 1 500 грн. комісія.

Зазначене свідчить, про те, що відповідач погоджувався з фактом укладення Договору, виконував його умови, у тому числі щодо погашення заборгованості за кредитом та сплати комісії.

Судом не приймаються до уваги твердження ФОП Свистунова С.Г., як підстава для відмови у задоволенні позову, щодо неможливості виконання ним зобов`язань в результаті обставини непереборної сили, а саме у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що згідно із ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021р. у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

З вищевикладеного вбачається, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Дійсно, ТПП України на підставі ст. ст. 14,14-1 Закону України "Про торгово - промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, засвідчила форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що вбачається з листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. №2024/02.0-7.1.

Згідно ч. 4 ст. 263 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 06.10.2022р. у справі №911/1805/21 зазначено, згідно ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; - форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання; - доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

За таких обставин, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин щодо неможливості виконання конкретного господарського зобовязання.

Крім того, системний аналіз положень ч.1 ст. 42, ч.1 ст. 44 Господарського кодексу України дає підстави для висновку, що будь-яка підприємницька діяльність суб`єктів господарювання здійснюється на підставі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Суд також звертає увагу на те, що у випадку настання форс-мажорних обставин можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання зобов`язання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Щодо посилання відповідача на п.18 Закону України №2120-1Х "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Суд вважає за необхідне зауважити, що у даному випадку позивачем не заявлено вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, що передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України, та не заявлено позовних вимог щодо стягнення з відповідача неустойки (штрафу пені) або інших платежів, які можуть бути застосовані у якості відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалося судом, згідно з п. 1.3 Заяви строк кредиту 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

За матеріалами справи, датою видачі кредитних коштів є 23.09.2021р., що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_2 за період з 23.09.2021р. по 18.03.2024р. (клієнт ФОП Свистунов С.Г.), а отже термін погашення заборгованності за кредитом сплинув 23.09.2022р.

З урахуванням наведеного вище, суд не вбачає наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених відповідачем у справі.

Враховуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ФОП Свистунова С.Г. заборгованості по кредиту у розмірі 145 127 грн 78 коп., заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 23 500 грн. в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст. 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача відповідно до положень ст.ст.123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Фізичної особи - підприємця Свистунова Сергія Геннадійовича про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 145 127 грн 78 коп., заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 23 500 грн.- задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Свистунова Сергія Геннадійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по кредиту у розмірі 145 127 грн 78 коп., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 23 500 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 26 серпня 2024 р.

Суддя Н.В. Рога