ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"27" серпня 2024 р. Справа№ 910/8328/23 (910/7963/24)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Скрипки І.М.

розглядаючи матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Щербець Євгенії Юріївни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 року

у справі №910/8328/23(910/7963/24) (суддя Мандичев Д.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця Щербець Євгенії Юріївни

про стягнення грошових коштів у розмірі 5 949 839,37 грн.

в межах справи №910/8328/23

за заявою ОСОБА_2

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 року у справі №910/8328/23(910/7963/24) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено на 24.07.2024 о 14:00 год.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ФОП Щербець Є.Ю. звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 року у справі №910/8328/23(910/7963/24) та прийняти нове рішення, яким відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у розмірі 5 949 839,37 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Згідно витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 10.07.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Скрипка І.М., Тарасенко К.В.

Ухвалою суду від 15.07.2024 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Щербець Є.Ю. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 року у справі №910/8328/23 (910/7963/24), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8328/23(910/7963/24).

29.07.2024 року супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/8328/23(910/7963/24)/4197/24 від 26.07.2024 року витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Слід зазначити, що головуючий суддя Остапенко О.М. з 22.07.2024 року по 16.08.2024 року перебував у відпустці, а тому справу фактично передано головуючому судді 19.08.2024 року. При цьому, 26.08.2024 року головуючий суддя також перебував у відпустці, отже розгляд матеріалів апеляційної скарги здійснюється 27.08.2024 року після виходу судді з відпустки.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024 року для розгляду справи №910/8328/23(910/7963/24) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Скрипка І.М., Сотніков С.В.

Розглянувши апеляційну скаргу та додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку про її повернення скаржнику з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/8328/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в межах даної справи про неплатоспроможність ОСОБА_2 про стягнення з боржника грошових коштів у розмірі 5 949 839,37 грн.

Оскаржуваною наразі ухвалою місцевого господарського суду від 28.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи на 24.07.2024 о 14:00 год.

Тобто, об`єктом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, якою вирішено процедурне питання - прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Відповідно до положень ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 року у справі №918/335/17 виснувала, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві такі групи.

Перша група стосується розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення (розумій також і відсторонення) керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, у межах справи про банкрутство, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні.

Хоч ці справи позовного провадження і розглядаються в межах справи про банкрутство, процесуально вони автономні від непозовного провадженням, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються з моменту відкриття і до ухвалення остаточного рішення лише правилами позовного провадження, встановленими у ГПК України, як про це зазначено у частині 3 ст. 7 КУзПБ.

Відповідна правова позиція наведена Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 16.08.2023 року у справі №920/162/23.

Відтак, в даному випадку застосуванню підлягають норми ГПК України.

За приписами ст. 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Отже, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

В силу приписів ч. 2 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Таким чином, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 ГПК України, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.07.2019 року у справі 904/421/19 зроблено висновок, що системне тлумачення статті 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя, забезпечення розгляду справи упродовж розумного строку та запобігання зловживанням процесуальними правами і вони не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цього доступу таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення судового рішення у справі, яке може бути оскаржено в апеляційному порядку. Близькі за змістом висновки щодо віднесення ухвал суду першої інстанції, якими вирішено процесуальні (процедурні) питання, пов`язані з рухом справи до переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду сформовано у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі №912/1398/18, від 12.03.2019 року у справі №918/361/18, від 03.11.2021 року у справі №910/5684/20, від 12.10.2021 року у справі №904/6251/20, від 14.12.2022 року у справі №920/1346/21.

Отже, зважаючи на викладене, оскарження ухвал суду у справах позовного провадження має здійснюватися за правилами та в порядку, що встановлені ГПК України.

Натомість ухвала суду першої інстанції про прийняття позовної заяви, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду, якою вирішено процесуальні (процедурні) питання, пов`язані з рухом справи, не охоплюється наведеним у ст.255 ГПК України переліком ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Не містять вказівки щодо права оскарження такої ухвали окремо від рішення суду і інші положення ГПК України, в тому числі норми статті 169 "Заяви, клопотання і заперечення", статті 207 "Розгляд заяв та клопотань" та статті 232 "Види судових рішень" ГПК України.

Таким чином, системний аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що скаржником фактично оскаржено ухвалу, яка спрямована на забезпечення судового процесу, тобто ухвалу про прийняття позовної заяви та призначення судового засідання для її розгляду по суті, якою не вирішується спір по суті заявлених вимог та яка не визначає майнові права та обов`язки учасників провадження у справі, а відтак така ухвала з процесуального (процедурного) питання, пов`язаного з рухом справи, не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції. Заперечення щодо такої ухвали відповідно до приписів ч. 3 ст. 255 ГПК України мають розглядатися судом при оскарженні судового рішення за результатами розгляду позовних вимог по суті спору, яке підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За вказаних обставин, оскільки оскаржувана в апеляційному порядку ухвала місцевого господарського суду не підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про повернення поданої ФОП Щербець Є.Ю. апеляційної скарги без розгляду на підставі п.4 ч.5 ст. 260 ГПК України.

Наведений вище висновок щодо застосування приписів п.4 ч.5 ст.260 ГПК України у випадку подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, міститься, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.07.2024 року у справі №873/223/21, від 14.12.2022 року у справі №920/1346/21, від 05.11.2021 року у справі №906/294/21, від 03.11.2021 року у справі №910/5684/20 та від 29.04.2021 року у справі №910/4248/20.

Керуючись статтями 234, 255, п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Щербець Євгенії Юріївни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 року у справі №910/8328/23(910/7963/24) не приймати до розгляду і повернути скаржнику.

2.Копію ухвали суду надіслати учасникам провадження у справі.

3.Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

І.М. Скрипка