ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2024 р. Справа №907/643/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желік М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олех М.

за участю представників учасників процесу:

від позивача Ленько А.Ю.;

від відповідача не з`явився;

від третьої особи - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Ужгородської міської ради б/н б/д (вх.ЗАГС №01-05/3742/23)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023 (повний текст складено 14.11.2023)

у справі № 907/643/21

за позовом: Ужгородської міської ради, м.Ужгород

до відповідача: Ужгородської районної ради Закарпатської області, м.Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Комунального некомерційного підприємства Ужгородська районна клінічна лікарня, смт. Середнє Ужгородського району

про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання прийняти рішення

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ужгородська районна рада Закарпатської області та Комунальне некомерційне підприємство Ужгородська районна клінічна лікарня участі уповноважених представників в судове засідання 13.08.2024 не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення зазначеним учасникам справи ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», також те, що зазначені учасники справи не зверталися до суду з будь-якими заявами щодо розгляду справи, явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників зазначених учасників справи.

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Закарпатської області надійшла позовна заява Ужгородської міської ради до Ужгородської районної ради Закарпатської області про:

- визнання бездіяльності Ужгородської районної ради Закарпатської області стосовно неприйняття рішення про передачу будівель А, А1, А2, А3, А4, Б, В, Г, Д, Е (які складаються з будівель: головний корпус літери А, А1, А2, А3, А4, загальною площею 6666,9 (кв.м); харчоблок, літера Б, загальною площею 247,5кв.м; лабораторія літера В, загальною площею 238,2 кв.м., господарський блок літера Г, загальною площею 531 кв.м., трансформаторна підстанція, літера Д; гараж два бокси, літера Е, за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 71 та будівель загальною площею 4704,4кв.м. (які складаються з основної будівлі літери А-А площею 4171,8 кв.м., та спортзалу літери Б площею 532,6 кв.м.) за адресою : м. Ужгород, вул. Минайська, 40 у комунальну власність територіальної громади міста Ужгорода;

- зобов`язання Ужгородської районної ради Закарпатської області, прийняти рішення про передачу будівель А, А1, А2, А3, А4, Б, В, Г, Д, Е (які складаються з будівель: головний корпус літери А,А1,А2,А3,А4, загальною площею 6666,9 кв.м; харчоблок, літера Б, загальною площею 247,5кв.м; лабораторія літера В, загальною площею238,2 кв.м., господарський блок літера Г, загальною площею 531 кв.м., трансформаторна підстанція, літера Д; гараж два бокси, літера Е, за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 71 та будівель загальною площею 4704,4 кв.м. (які складаються з основної будівлі літери А-А площею 4171,8 кв.м., та спортзалу літери Б площею 532,6 кв.м.) за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40 у комунальну власність територіальній громаді міста Ужгорода. Позов заявлено на підставі ч.2 ст.1 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності».до Дрогобицької районної ради Львівської області про зобов`язання прийняти рішення щодо передачі об`єктів спільної власності територіальних громад Дрогобицького району до комунальної власності Дрогобицької міської територіальної громади.

В ході підготовчого розгляду справи від позивача надійшла заява про зміну предмета позову.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.10.2022 постановлено змінити вимоги позивача та викласти їх в наступній редакції:

« 1.Визнати бездіяльність Ужгородської районної ради стосовно неприйняття рішень про передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Ужгородського району Закарпатської області у комунальну власність територіальної громади міста Ужгород будівель загальною площею 4704,4 кв.м., (яка складається з основної будівлі літери А-А площею 4171,8 кв.м. та спортзалу літери Б площею 532,6 кв.м.) за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40 у комунальну власність територіальної громади міста Ужгород незаконною.

2.Зобов`язати Ужгородську районну раду Закарпатської області прийняти рішення про передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Ужгородського району Закарпатської області у комунальну власність територіальної громади міста Ужгород будівель загальною площею 4704,4 кв.м., (яка складається з основної будівлі літери А-А площею 4171,8 кв.м. та спортзалу літери Б площею 532,6 кв.м.) за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40 у комунальну власність територіальної громади міста Ужгород. 3. Стягнути з Відповідача судові витрати».

Позовні вимоги обгрунтовані приписами абз. 2 та 3 п. 10 розділу V Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», п. 39 розділу VI Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України, за якими, за позицією позивача, спірний об`єкт - будівля загальною площею 4704,4 кв.м., (яка складається з основної будівлі літери А-А""" площею 4171,8 кв.м. та спортзалу літери Б площею 532,6 кв.м.) за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40, - підлягає передачі з спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Ужгородського району Закарпатської області у комунальну власність територіальної громади міста Ужгород, позаяк територіально розташований в межах міста Ужгород та задовольняє колективні потреби виключно мешканців територіальної громади м. Ужгород..

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023 у справі №907/643/21 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено правових підстав для прийняття відповідачем рішення про передачу будівлі площею 4704,4 м.кв., яка складається з основної будівлі літери А-А», площею 4171,8 м.кв., літери Б спортзал, площею 532,6 м.кв. за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40 із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Ужгородського району Закарпатської області у комунальну власність територіальної громади міста Ужгород, позаяк всупереч диспозиції абз. 3 п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріалами справи не підтверджується задоволення спірним об`єктом колективних потреб виключно Ужгородської міської територіальної громади. Вказана обставина, навпаки, спростовується згідно з наданою відповідачем інформацією про перелік користувачів спірного майна на час розгляду справи в суді..

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

Ужгородською міською радою подано апеляційну скаргу, в якій остання просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023 у справі №907/643/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що передача об`єктів цивільних прав в даному випадку зумовлена змінами у адміністративно-територіальному устрої України та черговим етапом децентралізації влади. До громад від районів перейшли відповідні повноваження і законодавець передбачив обов`язок районних рад передати зі свого управління у власність конкретних громад усе майно. Особливості передачі комунального майна, майнових прав та зобов`язань для цих випадків визначені п. 6-1, 6-2, п. 10 розділу 5 Закону України « Про місцеве самоврядування», вказані норми не дають місцевим радам права обирати, які саме об`єкти нерухомого майна, речі або права засновника (учасника) комунальних юридичних осіб треба передати укрупненим громадам.

Ужгородською районною радою Закарпатської області подано відзив на апеляційну скаргу, в якій остання, спростовуючи доводи апеляційної скарги, просить суд її залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023 у справі №907/643/21 без змін, оскільки вважає, що позивачем не доведено належними засобами доказування обставини того, що оспорюваний об`єкт нерухомого майна задовольняє колективні потреби виключно Ужгородської міської територіальної громади.

Третьою особою відзиву на апеляційну скаргу не подано суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2023, вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 апеляційну скаргу Ужгородської міської ради б/н б/д (вх.ЗАГС №01-05/3742/23), подану на рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023 у справі №907/643/21 повернуто скаржнику.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.03.2024 у справі №907/643/21 касаційну скаргу Ужгородської міської ради задоволено, ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 скасовано. Справу № 907/643/21 передано до Західного апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Ужгородської міської ради на рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному суду від 09.04.2024, справу №907/643/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2024 відкладено вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження до надходження на адресу Західного апеляційного господарського суду оригіналу апеляційної скарги з додатками та витребувано в Ужгородської міської ради оригінал апеляційної скарги з додатками.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ужгородської міської ради б/н б/д (вх.ЗАГС №01-05/3742/23) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023 у справі № 907/643/21, розгляд справи призначено на 04.06.2024.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024, 18.06.2024 розгляд справи відкладено на 02.07.2024.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 в задоволенні заяви представника позивача Ужгородської міської ради Гончарук Анастасії Романівни від 27.06.2024 (вх. №01-04/4391/24 від 27.06.2024) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.07.2024 розгляд справи призначено на 13.08.2024.

У судовому засіданні 13.08.2024 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 7.1. постанови Верховної ради України від 17.07.2022 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» в Закарпатській області утворено Ужгородський район у складі територій Баранинської сільської, Великоберезнянської селищної, Великодобронської сільської, Дубриницько-Малоберезнянської сільської, Костринської сільської, Оноківської сільської, Перечинської міської, Середнянської селищної, Ставненської сільської, Сюртівської сільської, Тур`є-Реметівської сільської, Ужгородської міської, Холмківської сільської, Чопської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України з адміністративним центром у місті Ужгород.

Рішенням IV сесії VIII скликання Ужгородської міської ради від 30.03.2021 за №173 «Про надання згоди на прийняття в комунальну власність територіальної громади міста Ужгород об`єктів» надано згоду на прийняття в комунальну власність територіальної громади міста Ужгород з комунальної власності Ужгородської районної ради наступних об`єктів:

· будівель А, А1, А2, А3, А4, Б, В, Г, Д, Е за адресою: м. Ужгород, вул Минайська, 71;

· будівлю, площею 4704,4 м.кв., яка складається з основної будівлі літери А-А», площею 4171,8 м.кв., літери Б спортзал, площею 532,6 м.кв. за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40.

Листами №03-15/76 від 28.01.2021 та №03-14/210 від 31.03.2021 виконавчий комітет Ужгородської міської ради просив ініціювати та вирішити питання передачі в комунальну власність територіальної громади м. Ужгорода означених об`єктів за адресами: м. Ужгород, вул. Минайська, 71 та м. Ужгород, вул. Минайська, 40.

Матеріали справи не містять доказів надіслання/вручення вказаних листів відповідачу у справі.

Згід но з Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав №268951810, №268945300 від 04.08.2021 об`єкти за адресами: м. Ужгород, вул. Минайська, 71 та м. Ужгород, вул. Минайська, 40 належать Ужгородській районній раді Закарпатської області.

Відповідно до листа-довідки Управління охорони здоров`я та цивільного захисту населення Ужгородської міської ради від 04.08.2021 за №25/23-19 будівлі А, А1, А2, А3, А4, Б, В, Г, Д, Е за адресою: м. Ужгород, вул Минайська, 71 перебувають на праві оперативного управління Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська районна клінічна лікарня», видатки на фінансування якої відповідно до п. 39 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України здійснюються з місцевого бюджету територіальної громади м. Ужгород.

Позивач вважає, що будівля площею 4704,4 м.кв., яка складається з основної будівлі літери А-А», площею 4171,8 м.кв., літери Б спортзал, площею 532,6 м.кв. за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40 є майновим комплексом районного будинку культури та також підлягає передачі із спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст Ужгородського району у власність територіальної громади м. Ужгород, позаяк територіально така будівля розташована в межах міста Ужгород та задовольняє колективні потреби виключно мешканців територіальної громади м. Ужгород.

Місцевим судом встановлено, що відповідно до листа-довідки від 10.10.2023 №575/33/02-21 Департаменту фінансів та бюджетної політики Ужгородської міської ради відповідні видатки на утримання будівель площею 4704,4 м.кв., яка складається з основної будівлі літери А-А», площею 4171,8 м.кв., літери Б спортзал, площею 532,6 м.кв. за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40 в бюджеті Ужгородської територіальної громади на 2023 рік не передбачено.

Відповідно до рішення Ужгородської районної ради Закарпатської області від 13.10.2021 за №192 «Про безоплатну передачу майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст Ужгородського району» відповідно до ст.ст. 43, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» передано безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст Ужгородського району в власність Ужгородської міської ради об`єкт нерухомого майна будівлі А, А1, А2, А3, А4, Б, В, Г, Д, Е за адресою: м. Ужгород, вул Минайська, 71.

Пунктом 5 означеного рішення надано згоду Ужгородській міській раді на прийняття рішення про вхід у склад засновників Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської районної ради.

В подальшому, рішенням Ужгородської районної ради Закарпатської області від 10.12.2021 за №198 «Про вихід зі складу засновників Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської районної ради Закарпатської області» передано цілісний майновий комплекс Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської районної ради Закарпатської області, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул Минайська, 71 зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст Ужгородського району в власність Ужгородської міської ради.

Відповідно до п.п. 5, 6 рішення Ужгородської районної ради Закарпатської області від 10.12.2021 за №198 передано позивачу права засновника Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської районної ради Закарпатської області та постановлено Ужгородській районній раді вийти зі складу засновників означеного комунального підприємства.

Рішенням Ужгородської міської ради №610 від 03.02.2022 «Про КНП «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради» постановлено змінити засновника даного комунального підприємства на Ужгородську міську раду та здійснити перейменування комунального підприємства в частині зазначення його належності до Ужгородської міської ради.

Вказані обставини стали підставою для зміни позовних вимог позивачем, внаслідок чого спірними в даній справі залишаються бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішень про передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Ужгородського району Закарпатської області у комунальну власність територіальної громади міста Ужгород будівель загальною площею 4704,4 кв.м., (яка складається з основної будівлі літери А-А""" площею 4171,8 кв.м. та спортзалу літери Б площею 532,6 кв.м.) за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40 у комунальну власність територіальної громади міста Ужгород та зобов`язання Ужгородську районну раду Закарпатської області прийняти відповідне рішення.

Відповідно до протоколу засідання постійної комісії Ужгородської районної ради Закарпатської області з питань комунальної власності, майна та соціального розвитку територій від 15.06.2021 за результатами розгляду листа Ужгородської міської ради №420/02-18 «Про передачу об`єктів комунальної власності, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ та міст Ужгородського району у комунальну власність Ужгородської міської ради щодо об`єкту будівель загальною площею 4704,4 кв.м., (яка складається з основної будівлі літери А-А""" площею 4171,8 кв.м. та спортзалу літери Б площею 532,6 кв.м.) за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40, - прийнято рішення не виносити на розгляд чергової сесії Ужгородської районної ради означене питання (п. 12 порядку денного).

Вказане рішення постійної комісії Ужгородської міської ради обґрунтоване тією обставиною, що у даній будівлі розміщені установи Ужгородського району, які здійснюють повноваження, визначені законодавством, а саме:

-управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації;

- відділ культури, молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації;

- відділ освіти Ужгородської районної державної адміністрації;

- ЦНАП І Ужгородської районної державної адміністрації;

- Ужгородське районне комунальне підприємство «Бюро» технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, а інші приміщення передані в оренду.

Вищенаведені обставини, а саме бездіяльність Ужгородської районної ради Закарпатської області, стали підставою для звернення позивача з позовом до відповідача про зобов`язання прийняти рішення щодо передачі об`єкта спільної власності територіальних громад Ужгородського району до комунальної власності Ужгородської міської територіальної громади.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Щодо визнання бездіяльності Ужгородської міської ради стосовно неприйняття рішень про передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Ужгородського району Закарпатської області у комунальну власність територіальної громади міста Ужгород будівель незаконною.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради. Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.

Частинами 3, 4, 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об`єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об`єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій і створювати для цього відповідні органи і служби. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Частиною 2 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" установлено, що обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Згідно з абзацами 1, 2, 3 пункту 10 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу. За пропозицією сільських, селищних, міських рад районні, обласні ради повинні приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад.

Верховний Суд у постанові від 15.02.2021 у справі № 904/4109/21 зазначив, що за своїм змістом норма абзацу 3 пункту 10 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" має імперативний характер, позаяк у співвідношенні з частиною 8 статті 60 цього Закону встановлює дві виняткові підстави обов`язкового відчуження районною чи обласною радою об`єктів права спільної власності територіальних громад на користь конкретної місцевої територіальної громади району чи області незалежно від наявності згоди інших територіальних громад району чи області на вилучення вказаних об`єктів, а саме: 1) окремі об`єкти права спільної власності територіальних громад знаходяться на території місцевої територіальної громади (сільської, селищної, міської, об`єднаної); 2) зазначені об`єкти задовольняють колективні потреби виключно тієї територіальної громади, на території якої вони знаходяться.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 925/1846/21.

Отже, колегія суддів зазначає, що за загальним правилом, передбаченим частиною 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", об`єкти права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст району та області, управління якими здійснюють районні та обласні ради, не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо зазначених територіальних громад або відповідних рішень рад чи уповноважених ними органів, за винятком випадків, передбачених законом. Зокрема, але не виключно, до таких виняткових випадків, коли згода інших територіальних громад на передачу об`єктів права спільної власності не потрібна, належать передбачені абзацом 3 пункту 10 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" випадки, а саме: цілісний майновий комплекс підприємства, яке є спільною власністю територіальних громад району або області, окремі об`єкти (нерухоме майно, індивідуально визначене майно тощо) знаходяться на території конкретної місцевої територіальної громади та задовольняють виключно колективні потреби цієї територіальної громади. Таким чином, визначати правову долю об`єктів комунальної власності, в тому числі тих, що перебувають у спільній власності сіл, селищ, міст та знаходяться в управлінні районної або обласної ради, шляхом прийняття відповідних рішень мають право безпосередньо територіальні громади сіл, селищ, міст або їх представницькі органи - відповідні місцеві ради, тоді як районна або обласна рада зобов`язана здійснювати повноваження щодо відчуження комунального майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст виключно у зазначених вище випадках, але водночас може (має право) здійснювати відповідні повноваження у випадку надання районній або обласній раді на підставі частини 2 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" таких повноважень відповідними радами, які представляють інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст".

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.02.2021 у справі № 904/4109/21, від 23.02.2021 у справі № 903/900/21.

Відповідно до п. 39 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України районні ради здійснюють передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст у власність сільських, селищних, міських територіальних громад установ та закладів, розташованих на їхній території, відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного цим Кодексом. З 1 січня 2021 року видатки на функціонування зазначених установ і закладів плануються та здійснюються з бюджетів таких територіальних громад.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до листа-довідки від 10.10.2023 №575/33/02-21 Департаменту фінансів та бюджетної політики Ужгородської міської ради відповідні видатки на утримання будівель площею 4704,4 м.кв., яка складається з основної будівлі літери А-А», площею 4171,8 м.кв., літери Б спортзал, площею 532,6 м.кв. за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40 в бюджеті Ужгородської територіальної громади на 2023 рік не передбачено, у зв`язку з чим не підлягають до застосування в спірних правовідносинах і приписи п. 39 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України.

Поряд з цим, відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою органів місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 64-1 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду районних бюджетів належать надходження від орендної плати за користування майновим комплексом та іншим майном, що перебуває в комунальній власності, засновником яких є районні ради.

Спірні будівлі під літ А-А;, спортзалу під літ. Б, що знаходься за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул Минайська, буд. 40 здаєють в оренду відповідно до норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та постанови Кабінету Міністрів України від 3 червня 2020 р. №483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна».

Надходження від орендної плати за користування майновим комплексом є основним складником доходів бюджету Ужгородського району.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем частина приміщення будівлі літ А-А4, спортзалу літ. Б, що знаходяться за адресою Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Минайська, буд. 40 здається в оренду державним, комунальним установам, які задовольняють колективні потреби всього Ужгородського району, а саме:

1. Ужгородське районне комунальне підприємство (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна.

2. Ужгородська районна державна адміністрація з метою розміщення центру надання адміністративних послуг.

3. Відділ освіти Ужгородської районної державної адміністрації.

4. Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації.

5. Відділ культури, молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації.

Частиною 1 статі 74 Господарського процесуального кодексу України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено. що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що хоча місцезнаходженням спірного майна є територія м. Ужгород, водночас, Ужгородською міською радою не надано суду будь-яких доказів того, що будівля площею 4704,4 м.кв., яка складається з основної будівлі літери А-А», площею 4171,8 м.кв., літери Б спортзал, площею 532,6 м.кв. за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40 забезпечує та задовольняє колективні потреби виключно Ужгородської міської територіальної громади.

За таких обставин відсутні правові підстави для визнання незаконною бездіяльності Ужгородської районної ради Закарпатської області стосовно неприйняття рішення про передачу будівель А, А1, А2, А3, А4, Б, В, Г, Д, за адресою : м. Ужгород, вул. Минайська, 40 у комунальну власність територіальної громади міста Ужгорода.

Щодо зобов`язання Ужгородської районної ради Закарпатської області, прийняти рішення про передачу будівель А, А1, А2, А3, А4, Б, В, Г, Д, Е за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40 у комунальну власність територіальній громаді міста Ужгорода.

Згідно з ч. 1 статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з абзацом 3 п.10 розділу V Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «По місцеве самоврядування в Україні», за пропозицією сільських, селищних, міських рад районні, обласні ради повинні приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад.

Відповідно до вимог п.32 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання надання згоди на передачу об`єктів з державної власності у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст та прийняття рішень про передачу об`єктів права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні районних, обласних рад, у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності.

Частинами 1,2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Позивач звернувся до суду з вимогою про зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо передачі будівель А, А1, А2, А3, А4, Б, В, Г, Д, Е (які складаються з будівель: головний корпус літери А,А1,А2,А3,А4, загальною площею 6666,9 кв.м; харчоблок, літера Б, загальною площею 247,5кв.м; лабораторія літера В, загальною площею238,2 кв.м., господарський блок літера Г, загальною площею 531 кв.м., трансформаторна підстанція, літера Д; гараж два бокси, літера Е, за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 71 та будівель загальною площею 4704,4 кв.м. (які складаються з основної будівлі літери А-А площею 4171,8 кв.м., та спортзалу літери Б площею 532,6 кв.м.) за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 40 у комунальну власність територіальній громаді міста Ужгорода.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічну правову позицію щодо втручання суду в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.02.2020р. у справі №914/650/19, від 18.02.2020р. у справі №904/2403/18, від 03.11.2021р. у справі №904/1103/20, від 15.02.2022р. у справі №914/2055/18 та від 07.06.2022р. у справі №906/323/21.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зобов`язання Ужгородської районної ради прийняти рішення про передачу майна в комунальну власність територіальної громади міста Ужгород, оскільки суд не може втручатися у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування щодо вирішення питань, які, у відповідності до чинного законодавства України, віднесені до виключних повноважень органів місцевого самоврядування (в даному випадку Ужгородської районної ради Закарпатської області), оскільки до компетенції судів віднесено розгляд вимог виключно про спонукання розглянути подане зацікавленою особою клопотання без визначення змісту самого рішення.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на викладене вище.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Ужгородської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023 у справі №907/643/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржниками.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 22.08.2024.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.