ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2024 р. Справа№ 911/1329/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Козир Т.П.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Київського квартирно-експлуатаційного управління

на рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2024

у справі №911/1329/23 (суддя Смірнов О.Г.)

за позовом Київського квартирно-експлуатаційного управління

до Фізичної особи-підприємця Руденка Віктора Вікторовича

про стягнення 76 997,60 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі - Київське КЕУ) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Руденка Віктора Вікторовича (далі - Підприємець) 76 997, 60 грн надмірно сплачених коштів, які є збитками, посилаючись на надання відповідачем за завищеними тарифами послуг згідно договору про закупівлю послуг зі збирання твердих побутових відходів та негабаритних відходів за державні кошти №65-2021004 від 30.03.2021.

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.06.2024 у справі №911/1329/23 у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача коштів за вже виконаним договором, який, в свою чергу, не визнаний судом недійсним через порушення процедури укладання, з огляду на недоведення позивачем факту навмисного завищення відповідачем вартості послуг за вказаним договором та причинного наслідкового зв`язку між винними діями відповідача та заявленими до стягнення збитками;

- наданий позивачем Звіт за результатами внутрішнього аудиту Київського квартирно-експлуатаційного управління щодо стану підготовки теплових господарств та казармено-житлового фонду до опалювального сезону №234/1/13/7 від 16.12.2022, який складений за результатами аудиту Службою внутрішнього аудиту Міністерства оборони України (1 територіальне управління внутрішнього аудиту) Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України (далі - Звіт №234/1/13/7 від 16.12.2022) не поширюється на спірні правовідносини, оскільки є його внутрішнім документом;

- позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків;

- судом не встановлено вини відповідача у завищенні тарифів, а правова природа заявленої до стягнення суми не може кваліфікуватися як надмірні витрати, понесені позивачем, оскільки станом на дату підписання договору їх ціна була відома сторонам, а відтак і розмір таких витрат був завідомо відомий.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Київське КЕУ звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим рішення є незаконним та необґрунтованим.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Київське КЕУ наголосило на тому, що з урахуванням обставин, викладених у Звіті №234/1/13/7 від 16.12.2022, вартість наданих відповідачем послуг за договором про закупівлю послуг зі збирання твердих побутових відходів та негабаритних відходів за державні кошти №65-2021004 від 30.03.2021 була завищена на суму 76 997,60 грн, відтак кошти у вищезазначеному розмірі підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2024 апеляційну скаргу Київського КЕУ передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2024 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1329/23, відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Київського КЕУ на рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2024 у справі №911/1329/23 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

03.07.2024 матеріали справи №911/1329/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київського КЕУ на рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2024 у справі №911/1329/23. Розгляд скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Підприємцю встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 29.07.2024.

Підприємець скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та подав до Північного апеляційного господарського відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, Підприємець зазначив, що Звіт №234/1/13/7 від 16.12.2022 не є рішенням суб`єкта владних повноважень не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася;

- за умови існування між сторонами договірних правовідносини, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного договору та підписані сторонами акти наданих послуг та не можуть їх змінювати;

- Звіт №234/1/13/7 від 16.12.2022 носить виключно рекомендаційний характер;

- позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків.

У період із 15.07.2024 по 23.08.2024 головуюча суддя Мальченко А.О. перебувала у відпустці.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено місцевим господарським судом, за результатами проведення процедури закупівлі UA-2020-12-23-020509-c 30.03.2021 між Підприємцем (далі за текстом договору - Учасник) та Київським КЕУ (далі за текстом договору - Замовник) було укладено договір про закупівлю послуг зі збирання твердих побутових відходів та негабаритних відходів за державні кошти №65-2021004, відповідно до пункту 1.1. якого Учасник зобов`язується у 2021 році надавати послуги за кодом CPV90510000-5 Утилізація сміття та поводження зі сміттям (Послуги зі збирання твердих побутових, рідких побутових та негабаритних відходів) (далі за текстом договору - послуги), у обсягах, визначених договором, та відповідної якості, а Замовник - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими уповноваженими органами тарифами у строки і на умовах, передбаченими дим договором, в межах державного фінансування.

Обсяги закупівлі Послуг становлять: видалення твердих побутових відходів - 34500 м3, видалення негабаритних відходів - 5720 м3, видалення рідких побутових відходів - 1000 м3. Кількість Послуг складається із сумарної кількості послуг згідно з Актами наданих послуг (пункт 1.5. договору).

Згідно з пунктами 2.1., 2.2. договору ціна договору становить 9 511 550,00 (дев`ять мільйонів п`ятсот одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп. без ПДВ. Ціна договору складається з сумарної ціни послуг, що будуть надаватися протягом дії договору, із розрахунку ціни послуг за 1 куб.м. Ціна послуг за 1 куб.м відходів зазначена в Специфікації Договору (Додаток №2 до договору).

Пунктом 2.7. договору встановлено, що приймання-передача послуг, наданих Учасником Замовнику, оформлюється щомісячним актом приймання-передачі. Учасник до 5-го числа наступного за розрахунковим місяцем складає та передає наручно уповноваженому представнику Замовника чи надсилає рекомендованим листом на поштову адресу Замовника пакет розрахункових документів: Акт приймання-передачі, рахунок-фактура щомісячно, акт звірки взаєморозрахунків - щоквартально, в двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання пакету документів підписати, скріпити печаткою та передати на адресу Учасника один примірник Акту приймання-передачі. Акту звірки взаєморозрахунків або письмово надати обґрунтовані заперечення.

Розрахунки проводяться на поточний рахунок Учасника на підставі належним чином оформлених актів приймання-передачі наданих послуг, погоджених та підписаних відповідно у всіх підрозділах Київського КЕУ, де надавались послуги за умови можливої відстрочки оплати на 180 банківських днів у безготівковій формі при наявності фінансування за рахунок державного бюджету відповідно до Закону України "Про Збройні Сили України" та Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік" (пункт 2.8. договору).

Підпунктами 4.5.1., 4.5.2. пункту 4.5. договору передбачено, що Замовник зобов`язаний оплачувати послуги у строк і на умовах, передбачених договором а також приймати надані послуги згідно з умовами договору.

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2021 (пункт 8.1. договору).

Сторонами також погоджено та підписано Додаток 1 до договору "Графік надання послуг" та Додаток 2 до договору "Специфікація".

Згідно Специфікації встановлено наступні ціни послуг за 1 м3:

- з видалення твердих побутових відходів - 201,10 грн;

- з видалення негабаритних відходів - 380,00 грн;

- з видалення рідких побутових відходів - 400,00 грн.

Додатковою угодою №5 від 28.12.2021 до договору, сторони продовжили дію договору до 31.03.2022.

На виконання умов договору, відповідачем було надано послуги на загальну суму 1 280 000,00 грн, що підтверджується актами надання послуг:

№1 від 08.02.2022 на суму 588 639,81 грн;

№2 від 08.02.2022 на суму 21 660,00 грн;

№3 від 08.02.2022 на суму 19 000,00 грн;

№4 від 03.03.2022 на суму 50 657,09 грн;

№5 від 07.03.2022 на суму 509 004,21 грн;

№6 від 25.03.2022 на суму 91 038,89 грн.

Вищезазначені акти скріплені печатками сторін та підписані їх уповноваженими представниками без жодних претензій та/або зауважень.

Вартість наданих підприємцем послуг була повністю сплачена Київським КЕУ, що підтверджується платіжними дорученнями:

№146 від 08.02.2022 на суму 588 639,81 грн,

№147 від 08.02.2022 на суму 21 660,00 грн,

№148 від 08.02.2022 на суму 19 000,00 грн,

№311 від 04.03.2022 на суму 50 657,09 грн,

№313 від 07.03.2022 на суму 509 004,21 грн;

№417 від 28.03.2022 на суму 91 038,89 грн.

Службою внутрішнього аудиту Міністерства оборони України (1 територіальне управління внутрішнього аудиту) Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України (далі - Служба внутрішнього аудиту МОУ) проведено аудит діяльності Київського КЕУ, за результатами чого складено Звіт №234/1/13/7 від 16.12.2022, яким встановлено факт надання послуг відповідачем за договором за завищеними тарифами на загальну суму 76997,60 грн.

Вказані висновки аудиту зроблені за результатами порівняння ціни послуг за договором та тарифами КП "Київкомунсервіс", встановленими згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 18.03.2019 №450 для КП "Київкомунсервіс" та наказу директора КП "Київкомунсервіс" від 31.10.2019 №136.

У Звіті №234/1/13/7 від 16.12.2022 зазначено, що тариф на послуги з видалення твердих побутових відходів для бюджетних установ складав 186,94 грн за 1 м3 (разом із ПДВ), що на 14,16 грн менше ніж за умовами договору, а на послуги з вивезення великогабаритних відходів (для бюджетних організацій) - 220,63 грн (разом із ПДВ), що на 159,37 грн менше ніж за умовами договору.

Оскільки Підприємцем було надано послуги з видалення твердих побутових відходів обсягом 4 233,41 м3 та 107,00 м3 - з видалення негабаритних відходів, сума надмірно сплачених коштів становить 79 997,60 грн.

З метою досудового врегулювання спору Київське КЕУ звернулося до Підприємця з претензією від 14.02.2023 №466 (вих. №517/686), в якій вимагало повернути йому сплачену суму послуг за договором у розмірі 76 997,60 грн.

У своїй відповіді на претензію (вих. №2303-1 від 15.03.2023) відповідача не визнає вимоги позивача у зв`язку з їх необґрунтованістю.

У зв`язку з наданням Підприємцем послуг за завищеними тарифами Київське КЕУ звернулося з даним позовом до суду, в якому проситься стягнути з відповідача збитків у формі надмірно сплачених коштів у розмірі 76 997,60 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи із нижчезазначеного.

У своєму позові та апеляційній скарзі Київське КЕУ наголошувало на тому, що Підприємцем було надано послуги за договором за завищеними тарифами (цінами) у розмірі 76997,60 грн, які є збитками позивача. Однак колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, виходячи з такого.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

За приписами частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушення.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

У відповідності до частини 1 статті 22, частини 1 статті 623 ЦК України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням. Тобто відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв`язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв`язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

Відповідно до статті 218 ГК України підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т.ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; податкові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною (стаття 225 ГК України).

Відповідно до статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов`язок з відшкодування збитків настає для суб`єктів господарювання у разі порушення господарського зобов`язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору (статті 224, 225 ГК України, стаття 623 ЦК України) або внаслідок завдання шкоди без договірних правовідносин (глава 82 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, закріпленим у статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, для притягнення до цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді відшкодування заподіяних ним збитків є наявність складу правопорушення: протиправна поведінка особи, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. При цьому чинне законодавство передбачає принцип вини контрагента або особи, яка завдала шкоду, як підставу для відшкодування заподіяних збитків (шкоди): за приписами частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як було раніше зазначено, договір про закупівлю послуг зі збирання твердих побутових відходів та негабаритних відходів за державні кошти №65-2021004 від 30.03.2021 було укладено за результатами проведення процедури закупівлі, що підтверджується Звітом UA-2020-12-23-020509-c від 01.04.2021.

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на організованих ринках капіталу, організованих товарних ринках, аукціонах (публічних торгах), конкурсах тощо встановлюються відповідними актами законодавства.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначаються Законом України "Про публічні закупівлі".

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статі 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною 1 статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1-3 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За частиною 2 статті 189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно з частиною 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається його змістом, а тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, тобто дослідити відповідні умови договору з зазначенням своїх висновків за результатами такої оцінки у прийнятому судовому рішенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.05.2023 у справі №914/4127/21.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що за правовою природою укладений сторонами договір є договором про надання послуг, за яким, відповідно до статті 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, укладення Підприємцем та Київським КЕУ договору про закупівлю послуг зі збирання твердих побутових відходів та негабаритних відходів за державні кошти №65-2021004 від 30.03.2021 було спрямоване на отримання останнім послуг та одночасного обов`язку по здійсненню їх оплати у встановленому договором розмірі.

Згідно з пунктами 2.1., 2.2. договору ціна договору становить 9 511 550,00 (дев`ять мільйонів п`ятсот одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп. без ПДВ. Ціна договору складається з сумарної ціни послуг, що будуть надаватися протягом дії договору, із розрахунку ціни послуг за 1 куб.м. Ціна послуг за 1 куб.м відходів зазначена в Специфікації Договору (Додаток №2 до договору).

Пунктом 2.7. договору встановлено, що приймання-передача послуг, наданих Учасником Замовнику, оформлюється щомісячним актом приймання-передачі. Учасник до 5-го числа наступного за розрахунковим місяцем складає та передає наручно уповноваженому представнику Замовника чи надсилає рекомендованим листом на поштову адресу Замовника пакет розрахункових документів: Акт приймання-передачі, рахунок-фактура щомісячно, акт звірки взаєморозрахунків - щоквартально, в двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання пакету документів підписати, скріпити печаткою та передати на адресу Учасника один примірник Акту приймання-передачі. Акту звірки взаєморозрахунків або письмово надати обґрунтовані заперечення.

Розрахунки проводяться на поточний рахунок Учасника на підставі належним чином оформлених актів приймання-передачі наданих послуг, погоджених та підписаних відповідно у всіх підрозділах Київського КЕУ де надавались послуги за умови можливої відстрочки оплати на 180 банківських днів у безготівковій формі при наявності фінансування за рахунок державного бюджету відповідно до Закону України "Про Збройні Сили України" та Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік" (пункт 2.8. договору).

Підпунктами 4.5.1., 4.5.2. пункту 4.5. договору передбачено, що Замовник зобов`язаний оплачувати послуги у строк і на умовах, передбачених договором а також приймати надані послуги згідно з умовами договору.

Як було правильно встановлено місцевим господарським судом, сторонами також погоджено та підписано Додаток 1 до договору "Графік надання послуг" та Додаток 2 до договору "Специфікація".

Згідно Специфікації встановлено наступні ціни послуг за 1 м3:

- з видалення твердих побутових відходів - 201,10 грн;

- з видалення негабаритних відходів - 380,00 грн;

- з видалення рідких побутових відходів - 400,00 грн.

Додатковою угодою №5 від 28.12.2021 до договору, сторони продовжити дію договору до 31.03.2022.

На виконання умов договору, відповідачем було надано послуги на загальну суму 1 280 000,00 грн, що підтверджується актами надання послуг: №1 від 08.02.2022 на суму 588639,81 грн (видалення твердих побутових відходів обсягом 2 927,1 м3), №2 від 08.02.2022 на суму 21 660,00 грн (видалення негабаритних відходів обсягом 57 м3), №3 від 08.02.2022 на суму 19 000,00 грн (видалення негабаритних відходів обсягом 50 м3), №4 від 03.03.2022 на суму 50 657,09 грн (видалення твердих побутових відходів обсягом 251,9 м3), №5 від 07.03.2022 на суму 509 004,21 грн (видалення твердих побутових відходів обсягом 2 531,1 м3), №6 від 25.03.2022 на суму 91 038,89 грн (видалення твердих побутових відходів обсягом 452,705 м3).

Вищезазначені акти скріплені печатками сторін та підписані їх уповноваженими представниками без жодних претензій та/або зауважень, в тому числі щодо ціни та обсягу наданих послуг.

Всього Підприємцем було надано послуги на загальну суму 1 280 000,00 грн обсягом 6 269,805 м3, з яких: 6 162,805 м3 - видалення твердих побутових відходів, 107 м3 - видалення негабаритних відходів обсягом.

Вартість наданих підприємцем послуг була повністю сплачена Київським КЕУ, що підтверджується платіжними дорученнями: №146 від 08.02.2022 на суму 588 639,81 грн, №147 від 08.02.2022 на суму 21 660,00 грн, №148 від 08.02.2022 на суму 19 000,00 грн, №311 від 04.03.2022 на суму 50 657,09 грн, №313 від 07.03.2022 на суму 509 004,21 грн; №417 від 28.03.2022 на суму 91 038,89 грн.

Таким чином, вартість наданих послуг визначена згідно з цінами, встановленими договором.

Однак як стверджує позивач, відповідачем внаслідок завищення вартості надання послуг, заподіяно позивачу збитки в розмірі 76 997,60 грн, що підтверджується Звітом №234/1/13/7 від 16.12.2022.

Вказані висновки аудиту зроблені за результатами порівняння ціни послуг за договором та тарифами КП "Київкомунсервіс", встановленими згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 18.03.2019 №450 для КП "Київкомунсервіс" та наказу директора КП "Київкомунсервіс" від 31.10.2019 №136.

У Звіті №234/1/13/7 від 16.12.2022 зазначено, що тариф на послуги з видалення твердих побутових відходів для бюджетних установ складав 186,94 грн за 1 м3 (разом із ПДВ), що на 14,16 грн менше ніж за умовами договору, а на послуги з вивезення великогабаритних відходів (для бюджетних організацій) - 220,63 грн (разом із ПДВ), що на 159,37 грн менше ніж за умовами договору.

Відповідно до частини 3 статті 26 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.

Внутрішнім контролем є комплекс заходів, що застосовуються керівником для забезпечення дотримання законності та ефективності використання бюджетних коштів, досягнення результатів відповідно до встановленої мети, завдань, планів і вимог щодо діяльності розпорядника бюджетних коштів і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Внутрішнім аудитом є діяльність, спрямована на удосконалення системи управління, внутрішнього контролю, запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання бюджетних коштів, виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності розпорядника бюджетних коштів і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, та яка передбачає надання незалежних висновків і рекомендацій. Для здійснення внутрішнього аудиту розпорядник бюджетних коштів в особі керівника утворює самостійний структурний підрозділ внутрішнього аудиту, що є підпорядкованим і підзвітним безпосередньо такому керівнику.

Відповідно до пункту 6 розділу ХІ Порядку проведення внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України, затвердженого Наказ Міністерства оборони України від 15.12.2020 №475 "Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України" (далі - Порядок), висновки в аудиторському звіт повинні містити обґрунтовані підсумки за результатами аналізу та оцінки зібраних даних відповідно до питань програми внутрішнього аудиту. Аудиторські висновки, незалежно від обраного способу представлення мають враховувати такі особливості:

вони не повинні бути неочікуваними, кожен висновок має бути обґрунтованим доказовою базою;

вони повинні бути пов`язані із цілями аудиту, представляти відповідь на проблему, визначену ще до початку проведення аудиту;

вони повинні бути чіткими, короткими та не містити неоднозначних тверджень, не повинні переобтяжуватися деталями, представлення яких є у додатках.

Відповідно до цілей та програми внутрішнього аудиту складається загальний аудиторський висновок.

Згідно з пунктом 7 розділу ХІ Порядку рекомендації за результатами внутрішнього аудиту мають містити конструктивні пропозиції щодо вдосконалення тих аспектів діяльності, стосовно яких проводився внутрішній аудит.

Рекомендації мають базуватися на висновках, бути адекватними, конкретними, реальними для впровадження, чітко формулюватись та, по можливості, містити очікуваний результат їх впровадження (оцінку їх можливого впливу на діяльність Установи, органу/органів управління, Міноборони).

Якщо вжитими в період виконання аудиторського завдання заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень і недоліків, в офіційному документі наводяться пропозиції щодо:

відшкодування втрат і збитків, усунення інших порушень, недоліків і ризиків;

притягнення до передбаченої законодавством відповідальності осіб, винних у допущенні виявлених порушень і недоліків або невжитті заходів щодо їх усунення, включаючи ініціювання їх звільнення із займаних посад;

вжиття заходів за порушення бюджетного законодавства;

звернення до суду з позовними заявами про:

стягнення в дохід держави коштів, одержаних чи використаних з порушенням законодавства, прихованих і занижених платежів, заборгованості (та нарахованих у встановленому порядку штрафних санкцій) перед бюджетами і державними фондами тощо;

відшкодування (повернення) юридичними особами чи фізичними особами-підприємцями коштів, зайво сплачених їм Установами або отриманих ними безпідставно, та коштів, недоотриманих бюджетом чи Установам;

визнання угод недійсними і стягнення в дохід держави коштів (майна), одержаних (витрачених) за такими угодами тощо;

пред`явлення цивільних позовів до винних осіб у випадку, коли діями чи бездіяльністю посадових осіб державі заподіяні матеріальні збитки (шкода), а правоохоронний орган відмовив у кримінальному провадженні або закрив його.

Для кращого інформування про результати внутрішнього аудиту та терміновість впровадження рекомендацій вони розподіляються за ступенями:

критичні - стосуються найважливіших проблем або недоліків об`єкта аудиту, Установи, системи внутрішнього контролю, управління ризиками чи системи управління (за винятком оперативного (бойового) управління Збройними Силами), що може відчутно вплинути на досягнення місії (мети) і цілей, діяльність або репутацію Установи та будуть включені до річного звіту Служби внутрішнього аудиту про результати діяльності з внутрішнього аудит;

важливі - стосуються важливих проблем або недоліків об`єкта аудиту, Установи, системи внутрішнього контролю, управління ризиками чи системи управління (за винятком оперативного (бойового) управління Збройними Силами), що, втім, не матиме відчутного впливу на досягнення місії (мети) і цілей, діяльність або репутацію Установи;

бажані - стосуються проблем або недоліків, усунення яких покращить об`єкт аудиту, діяльність Установи, систему внутрішнього контролю, управління ризиками чи систему управління (за винятком оперативного (бойового) управління Збройними Силами), але без цього місію (мету) і цілі Установи і так вдасться досягати, хоча і з нижчою ефективністю.

Рекомендації повинні:

залишити способи проведення змін на рішення керівника Установи та відповідальних за діяльність осіб, а у разі, коли такі способи визначені законодавством або є очевидними - включати алгоритм (механізм) їх застосування;

бути диференційовані за рівнями та виконавцями.

Рекомендації (пропозиції) в аудиторських звітах мають стосуватися діяльності Установи, в якій проводився внутрішній аудит, та/або підпорядкованих їй Установ - у разі їх наявності.

Рекомендації (пропозиції), що стосуються органів, вищих ніж досліджена Установа, до аудиторського звіту не включаються. Зазначені рекомендації (пропозиції) включаються до доповіді директору Департаменту про результати внутрішнього аудиту, та за його рішенням до доповіді Міністру оборони України чи листа, адресованого відповідному органу управління.

Установи (органи управління) забезпечують та несуть відповідальність за повноту вжиття заходів реагування на результати аудиторських завдань відповідно до законодавства.

Директор Департаменту забезпечує організацію здійснення моніторингу результатів впровадження рекомендацій (встановлює вимоги у внутрішніх документах з питань внутрішнього аудиту) для того, щоб упевнитися в тому, що відповідальні за діяльність особи розпочали ефективні дії, спрямовані на їх виконання, або керівництво Установи взяло на себе ризик невиконання таких рекомендацій. Моніторинг впровадження аудиторських рекомендацій (далі - моніторинг рекомендацій) передбачає здійснення внутрішніми аудиторами заходів щодо отримання інформації від відповідальних за діяльність осіб про результати реалізації аудиторських рекомендацій (пункти 1, 2 розділу ХІІ Порядку).

Таким чином, Звіт №234/1/13/7 від 16.12.2022 є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав; не є рішенням суду або іншого повноважного органу, а тому викладені в ньому висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто звіт аудиту не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.

Звіт №234/1/13/7 від 16.12.2022 не є тією беззаперечною підставою для стягнення збитків, оскільки акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Звіт є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного, бюджетного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду не приймає зазначений звіт аудиту як належний та допустимий доказ на підтвердження завищення ціни та вартості наданих послуг за договором, оскільки встановлені під час проведення контрольних заходів підрозділами аудиту органів виконавчої влади, до сфери управління яких належить державне підприємство, факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України.

Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Як було правильно зауважено місцевим господарським судом, доказів визнання укладеного між сторонами договору недійсним матеріали справи не містять та не входять до предмета доказування в межах цієї справи, тому згідно з положеннями статті 204 ЦК України вказаний правочин є дійсним, а тому сторони зобов`язані виконувати його умови.

Отже, доводи скаржника щодо завищення відповідачем вартості послуг є необґрунтованими та безпідставними, оскільки вартість наданих послуг відповідає умовам договору, які були погоджені сторонами.

Як було правильно встановлено місцевим господарським судом, зобов`язання за договором сторонами виконані повністю, передачу-приймання наданих послуг оформлено без будь-яких зауважень і претензій відповідними актами, які підписані та скріплені печатками сторін, позивач повністю оплатив вартість виконаних відповідачем робіт, яка була визначена сторонами у договорі.

Виходячи із фактичних обставин справи та враховуючи недоведення позивачем наявності складу цивільного правопорушення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Підприємця 76 997,60 грн збитків.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.

Доводи апелянта про ухвалення господарським судом рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваному рішенні висновків суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2024 у справі №911/1329/23 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Київського КЕУ має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись статтями 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2024 у справі №911/1329/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2024 у справі №911/1329/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/1329/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

Т.П. Козир