РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.08.2024Справа № 910/6135/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

про визнання укладеною додаткової угоди,

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Лі Д.Д. за ордером від 16.02.2024 року серії АІ № 1559024.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" (далі - позивач, Котельня) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - відповідач, Товариство) про визнання укладеною додаткової угоди до договору постачання природного газу від 04.11.2021 року № 9/2638-НГТ-29 у запропонованій позивачем редакції.

Ухвалою від 27.05.2024 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/6135/24, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 26.06.2024 року.

12.06.2024 року через систему "Електронний суд" надійшов відзив Товариства від 12.06.2024 року на позовну заяву, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог позивача з огляду, зокрема, на недоведеність того, що саме відповідач є відповідальною особою за рішення органів державної влади щодо врегулювання питань компенсації в тарифах, і що саме обраний позивачем спосіб захисту призведе до поновлення його прав.

До початку призначеного підготовчого засідання 26.06.2024 року через систему "Електронний суд" надійшла заява позивача від 26.06.2024 року про проведення означеного підготовчого засідання без участі його уповноваженого представника.

У підготовчому засіданні 26.06.2024 року господарський суд міста Києва встановив позивачу строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву до 05.07.2024 року, встановив відповідачу строк на подання заперечень до 15.07.2024 року, а також відклав підготовче засідання на 24.07.2024 року.

У підготовчому засіданні 24.07.2024 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/6135/24 на 30 днів.

Ухвалою від 24.07.2024 року господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження у справі № 910/6135/24 та призначив її до судового розгляду по суті на 14.08.2024 року.

Позивач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та в установленому законом порядку, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 14.08.2024 року не забезпечив.

Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення вимог Котельні заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 12.06.2024 року.

У судовому засіданні 14.08.2024 року проголошену вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.11.2021 між Товариством (постачальник) та Котельнею (споживач) було укладено договір постачання природного газу № 9/2638-НГТ-29 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Означений правочин, а також додатки та додаткові угоди від 16.11.2021 року № 1, від 13.12.2021 року № 2, від 06.01.2022 року № 3, від 14.01.2022 року № 4, від 20.01.2022 року № 5, від 23.02.2022 року № 6, від 31.03.2022 року № 7, від 26.04.2022 року № 8 та від 02.11.2022 року № 9 до нього, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками печаток наведених суб`єктів господарювання.

За змістом пункту 2.1 Договору постачальник передає споживачу на умовах цього Договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з червня 2021 року до червня 2024 року.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (пункт 3.1 Договору).

Згідно з пунктом 3.5 Договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформляється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до пункту 5.1 Договору (в редакції додаткової угоди від 14.01.2022 року № 4) оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- оплата вартості обсягу природного газу що фактично був переданий постачальником у розрахунковому періоді відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу, окрім Обсягу І (фіксованого), здійснюється споживачем в повному об`ємі (100 % вартості) до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу (пункт 5.1.1);

- оплата 70 % вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу Обсягу І (фіксованого) здійснюється споживачем до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу (пункт 5.1.2);

- остаточний розрахунок за фактично переданий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 % вартості фактично переданого природного газу Обсягу І (фіксованого) (пункт 5.1.3).

Пунктом 5.4 Договору на споживача покладено обов`язок своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору.

За умовами пункту 13.1 Договору останній набирає чинності з дати його укладання і діє до 30.06.2024 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору.

У розділі 13 Договору сторони також погодили загальний порядок внесення змін до цього Договору, за яким усі міни і доповнення до цього Договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього Договору та підписуються уповноваженими представниками сторін.

Обґрунтовуючи пред`явлені у даній справі вимоги, Котельня посилалася на те, що відповідні умови оплати спожитого природного газу погоджувалися позивачем виходячи з того, що оплата послуг Котельні з постачання теплової енергії буде проводитися за економічно обґрунтованим тарифом, що буде враховувати повну собівартість усіх витрат на виробництво теплової енергії, зокрема, і повну вартість використаного природного газу. Разом із тим, оплата послуг позивача з постачання теплової енергії в опалювальний період 2021-2022 років фактично здійснювалася споживачами не за економічно обґрунтованим тарифом, що викликано прийняттям спочатку органом місцевого самоврядування, а в подальшому і Верховною Радою України, рішень, направлених на заниження вартості відповідної послуги для кінцевих споживачів.

Враховуючи викладене, позивач набув право на відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання в порядку, передбаченому Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", яким передбачено, що підтвердження наявних станом на 1 червня 2021 року обсягів заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, здійснюється територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, до складу яких включаються представники Державної аудиторської служби України та територіальних органів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Обсяг заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам та/або іншим підприємствам теплопостачання, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню, організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам, утвореної після 1 червня 2021 року, підтверджується територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, створеними відповідно до вимог цього Закону, станом на 1 липня 2022 року, а в подальшому: - протягом дії воєнного стану - щокварталу, станом на перше число місяця, наступного за звітним кварталом; - після припинення або скасування воєнного стану - станом на перше число сьомого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано.

22.03.2023 року Територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Сумської державної адміністрації було проведено засідання, на якому членами комісії було розглянуто питання щодо погодження розрахунків заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії Котельнею, за наслідком чого позивачу було погоджено суму різниці в тарифах на теплову енергію в загальній сумі 129 686 215,62 грн. за період з 01.06.2021 року по 31.12.2022 року.

22.09.2023 року Територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Сумської обласної державної адміністрації було розглянуто заяву позивача від 01.08.2023 року № 991 щодо погодження розрахунків заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії Котельні та узгоджено позивачу суму заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року в розмірі 61 906 272,46 грн.

Проте, станом на 20.05.2024 року жодних коштів з відшкодування різниці між тарифами Котельні з Державного бюджету України так і не було отримано, тоді як сума фактичної заборгованості державного бюджету перед позивачем з відшкодування різниці між тарифами склала 246 790 134,86 грн.

Враховуючи умови застосування тарифів на теплову енергію та умови відшкодування різниці між тарифами, передбачені законодавством, позивач зазначав про відсутність у нього можливості провести розрахунки з Товариством у встановлені Договором терміни.

Позивач також наголосив, що Котельня не має можливості самостійно впливати на порядок оплати державним бюджетом коштів з відшкодування різниці між тарифами, встановленими в економічно обґрунтованому розмірі на опалювальний період 2021/2022 років, та такими, які фактично застосовувалися в цьому опалювальному періоді на послуги з постачання теплової енергії.

Зважаючи на викладене, позивач вказав, що внаслідок суттєвої зміни обставин, що не залежали від Котельні, умови пункту 5.1 Договору, які визначають порядок та строки оплати природного газу за цією угодою, порушують співвідношення майнових інтересів сторін Договору та є вкрай невигідними для позивача, у той час як останній за усієї обачності не міг передбачити наведених обставин на момент укладання означеного правочину.

Відтак, листом від 17.10.2023 року № 1366 Котельня звернулася до відповідача з пропозицією укласти додаткову угоду до Договору, якою доповнити його пункт 5.1 договору підпунктом 5.1.5 наступного змісту: "5.1.5. У випадку наявності у Споживача невідшкодованої заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", розрахованої та узгодженої відповідно до законодавства, сума заборгованості за природний газ за цим Договором, що еквівалентна сумі заборгованості з різниці в тарифах на відповідну дату, оплачується Споживачем шляхом проведення взаєморозрахунків, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" в порядку та строки, передбачені чинним законодавством".

Вказаний лист та додаткова угода 18.10.2023 року були направлені на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення (що підтверджується накладною поштового відправлення № 666 та описом вкладення у цінний лист № 666) та отримані Товариством 20.10.2023 року.

Враховуючи те, що відповідач не надав відповіді на пропозицію укласти додаткову угоду в установлений законом строк, з урахуванням часу поштового обігу, Котельня звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства про визнання укладеною між сторонами додаткової угоди про внесення змін до Договору у запропонованій нею редакції.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини 2, 3 статті 6 Цивільного кодексу України).

Приписи частин 2, 3 статті 6 і статті 627 Цивільного кодексу України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.

Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак, останні у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені у статті 651 Цивільного кодексу України. За загальним правилом зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша цієї статті). Про таку зміну або розірвання сторони вправі домовитися у будь-який час на свій розсуд, крім випадків, обумовлених договором або законодавством. У той же час, зміна чи розірвання договору в судовому порядку є, зокрема, юридичним наслідком істотного порушення зобов`язання іншою стороною (пункт 2 частини 1 статті 611, абзац 2 частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України), тобто способом реагування та захисту права від такого порушення, яке вже відбулося.

Згідно з частинами 1, 2 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

За умовами частини 4 статті 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Припис абзацу 2 частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України встановлює критерій, за яким для зміни чи розірвання договору на підставі цієї статті обставини, якими, укладаючи його, керувалися сторони, мають змінитися настільки, що, якби останні могли це передбачити, то б узагалі не уклали договір чи уклали б його на інших умовах. За відсутності істотної зміни обставин, зокрема за незначної їх зміни або за виникнення труднощів у виконанні договору, які сторони могли розумно передбачити, на підставі статті 652 Цивільного кодексу України договір не можна змінити ні за згодою сторін, ні за рішенням суду.

Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин за рішенням суду, виходячи з принципу свободи договору (пункт 3 частини 1 статті 3, частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України), є винятковим заходом. Для застосування судом відповідного повноваження потрібна як сукупність чотирьох умов, визначених у частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, так і встановлення того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина 4 цієї статті), тобто що таке розірвання буде необґрунтованим згідно з принципом "найменших негативних наслідків" для сторін договору.

Близькі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.09.2019 року в справі № 910/17469/18 (пункти 41-42), від 19.11.2019 року в справі № 910/9859/18 (пункти 37, 41-44), від 25.02.2020 року в справі № 922/2279/19 (пункти 8.8-8.12), від 19.07.2022 року в справі № 910/14155/21 (пункт 8).

Аналогічний висновок також викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року в справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).

Звертаючись до суду з даним позовом, Котельня посилалася на те, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.10.2021 року № 627 позивача визнано надавачем послуг з постачання теплової енергії у північній частині міста Суми на опалювальний період 2021-2022 років.

У зв`язку з наведеними обставинами, Котельня була змушена укласти Договір для забезпечення населення міста Суми теплової енергію, враховуючи те, що на момент визначення позивача виконавцем послуги з постачання теплової енергії опалювальний сезон 2021-2022 років вже розпочався.

Відповідні умови оплати спожитого природного газу, передбачені умовами Договору, погоджувалися позивачем виходячи з того, що оплата послуг Котельні з постачання теплової енергії буде проводитися за економічно обґрунтованим тарифом, що буде враховувати повну собівартість усіх витрат на виробництво теплової енергії, зокрема, і повну вартість використаного природного газу. Проте, оплата послуг позивача з постачання теплової енергії в опалювальний період 2021-2022 років фактично здійснювалася споживачами не за економічно обґрунтованим тарифом, що викликано прийняттям спочатку органом місцевого самоврядування, а в подальшому і Верховною Радою України, рішень, направлених на заниження вартості відповідної послуги для кінцевих споживачів.

Так, рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.11.2021 року № 636 Котельні встановлено тариф на послугу з постачання теплової енергії для населення у розмірі 2 646,07 грн. за 1 Гкал (з ПДВ). У подальшому, виконавчим комітетом Сумської міської ради прийнято рішення від 19.11.2021 року № 727, згідно з яким в опалювальному періоді 2021/2022 років при наданні послуг з постачання теплової енергії населенню виконавцями житлово-комунальних послуг мають застосовуються тарифи нижче від економічно обґрунтованих. Зокрема, вказаним рішенням передбачено, що в опалювальному періоді 2021/2022 років Котельня має застосовувати не тарифи, встановлені рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.11.2021 року № 636 (тобто 2 646,07 грн. за 1 Гкал), а тариф у розмірі 1 622,96 грн. за 1 Гкал (з ПДВ).

У подальшому Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", згідно з частиною 1 статті 1 якого протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Частиною 1 статті 2 цього закону передбачено, що суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії і надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, щодо яких запроваджено мораторій згідно з частиною першою статті 1 цього Закону, компенсується заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

Відтак, у позовній заяві Котельня зазначала, що вона набула право на відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання в порядку, передбаченому Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

30.11.2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" від 03.11.2016 року № 1730-VІІІ, який передбачав врегулювання кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії та підігріву води за рахунок різниці в тарифах, що залишилась не погашеною на момент укладення договору про організацію взаєморозрахунків.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" підтвердження наявних станом на 1 червня 2021 року обсягів заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, здійснюється територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, до складу яких включаються представники Державної аудиторської служби України та територіальних органів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Типове положення про територіальну комісію з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах затверджується Кабінетом Міністрів України.

Обсяг заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам та/або іншим підприємствам теплопостачання, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню, організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам, утвореної після 1 червня 2021 року, підтверджується територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, створеними відповідно до вимог цього Закону, станом на 1 липня 2022 року, а в подальшому:

протягом дії воєнного стану - щокварталу, станом на перше число місяця, наступного за звітним кварталом;

після припинення або скасування воєнного стану - станом на перше число сьомого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано.

29.07.2022 року Верховною Радою України прийнято Закони України № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" (далі - Закон № 2479) та № 2481-IX "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" щодо фінансового забезпечення заходів, спрямованих на врегулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" (далі - Закон № 2481), які набрали чинності 19.08.2022 року.

Статтею 2 Закону № 2479 визначено гарантії, що надаються суб`єктам господарювання, зокрема встановлено, що суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування та/або постачання теплової енергії, надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, щодо яких запроваджено мораторій згідно з частиною першою статті 1 цього Закону, компенсується різниця в тарифах.

Положеннями статті 3 Закону № 2479 (у чинній редакції) визначено, що фінансування компенсацій, передбачених статтею 2 цього Закону, здійснюється за рахунок видатків державного бюджету за цільовим призначенням, що передбачаються Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".

22.03.2023 року Територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Сумської державної адміністрації було проведено засідання, на якому членами комісії було розглянуто питання щодо погодження розрахунків заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії Котельнею, за наслідком чого позивачу було погоджено суму різниці в тарифах на теплову енергію в загальній сумі 129 686 215,62 грн. за період з 01.06.2021 року по 31.12.2022 року.

22.09.2023 року Територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Сумської обласної державної адміністрації було розглянуто заяву позивача від 01.08.2023 року № 991 щодо погодження розрахунків заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії Котельні та узгоджено позивачу суму заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року в розмірі 61 906 272,46 грн.

Проте, станом на 20.05.2024 року жодних коштів з відшкодування різниці між тарифами Котельні з Державного бюджету України так і не було отримано, тоді як сума фактичної заборгованості державного бюджету перед позивачем з відшкодування різниці між тарифами склала 246 790 134,86 грн.

Відповідно до частини 2 статті 97 Бюджетного Кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.21.2021 року № 1340, від 20.12.2022 року № 1403 затверджено на 2021 та 2022 роки відповідно Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 означеного Порядку та умов підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається суб`єктами господарювання та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості.

Разом із тим, дія постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 року № 1430 не була продовжена на 2023 та 2024 роки, тоді як у Законі України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" та Законі України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" відсутні статті, якими передбачено надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у поточному році.

З огляду на вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем обставини не можуть розглядатися як підстава для зміни укладеного з Товариством Договору в зв`язку з істотною зміною обставин. За відсутності істотної зміни обставин, якими сторони керувалися укладаючи договір, не можна змінити договір за рішенням суду.

Наведене є достатньою та самостійною підставою для відмови в позові.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.06.2023 року в справі № 910/21100/21.

Істотна зміна обставин є оціночною категорією (пункт 6.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року в справі № 910/15484/17). Висновки про доведення (недоведення) позивачем обставин, які істотно змінились, сукупність чотирьох умов, визначених у частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, так і встановлення того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина 4 цієї статті) приймаються судами, виходячи з фактичних обставин конкретної справи.

Слід також зазначити, що за змістом пункту 13.1 Договору № 9/2638-НГТ-29 останній набирає чинності з дати його укладання і діє до 30.06.2024 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору.

Докази, які свідчать про підписання сторонами за взаємною згодою додаткових угод про продовження строку дії Договору в матеріалах справи відсутні.

Суд звертає увагу на приписи частини статті 631 Цивільного кодексу України, за якими строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Водночас, зміни та доповнення можна внести лише в діючий та чинний договір, тоді як внесення змін до договору, строк дії якого закінчився, не призведе до бажаного результату (продовження правовідносин за договором на запропонованих позивачем умовах), а в цілому до відновлення права (становища), за захистом якого подано позов до суду.

Суд також звертає увагу на умови додаткової угоди від 02.11.2022 року № 9 до Договору, в якій Котельня та Товариство дійшли взаємної згоди призупинити постачання природного газу за Договором через шість календарних днів (на сьомий день) з дня підписання даної додаткової угоди.

Відновлення постачання природного газу відбувається виключно після підписання сторонами відповідної додаткової угоди до даного Договору.

Зобов`язання споживача щодо оплати переданого за Договором природного газу залишаються незмінними та обов`язковими для виконання відповідно до умов Договору.

Разом із тим, у матеріалах справи наявна копія нового договору постачання природного газу за № 7354-ПСО(ТКЕ-29), укладеного між Котельнею та Товариством 02.11.2022 року (в день підписання між ними додаткової угоди від 02.11.2022 року № 9 до Договору), за умовами якого постачальник (відповідач) зобов`язується поставити споживачеві (позивачу), який є виробником теплової енергії в розумінні підпункту 1 пункту 4 Положення, природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Суд також врахував, що у провадженні господарського суду Сумської області перебуває справа № 920/958/23 за позовом Товариства до Компанії про стягнення заборгованості на загальну суму 82 997 049,37 грн. за договором постачання природного газу від 04.11.2021 року № 9/2638-НГТ-29.

З огляду на викладене, суд наголошує, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин.

Більше того, Котельня просила суд визнати укладеною спірну додаткову угоду в запропонованій позивачем редакції, за якою ця додаткова угода набирає чинності з моменту підписання, є невід`ємною частиною Договору і поширює свою дію на правовідносини сторін, що виникли до моменту її укладення, з 04.11.2021 року.

Разом із тим, Котельня у позовній заяві в установленому законом порядку належним чином не обґрунтувала та документально не підтвердила наявності правових підстав для визнання укладеною спірної додаткової угоди з наданням їй ретроспективної дії з 04.11.2021 року.

Суд також наголошує, що за умовами частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Наведені обставини додатково свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Котельні.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки Котельня не довела тих обставин, на які вона посилалася як на підставу пред`явлених до відповідача вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

При цьому, суд зазначає, що інші доводи учасників справи не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Котельні.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову, та компенсації останньому не підлягають.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 21.08.2024 року.

Суддя В.С. Ломака