ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"21" серпня 2024 р. Справа №914/1350/24
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий суддя О.В. Зварич
судді В.М. Гриців
І.Б. Малех,
розглянув апеляційну скаргу Фермерського господарства «Елітфрукт» б/н від 01.07.2024 року (вх. № 01-05/1904/24 від 04.07.2024 року)
на ухвалу господарського суду Львівської області від 19.06.2024 року (суддя О.Ю.Бортник; повний текст ухвали складено 19.06.2024 року) про повернення позовної заяви
у справі № 914/1350/24
за позовом: Фермерського господарства «Елітфрукт» (надалі ФГ «Елітфрукт»)
до відповідача-1: Фірми «Лимон» Maciej Gadek, Польща
до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛ Девелопмент Груп» (надалі ТзОВ «СЛ Девелопмент Груп»)
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.08.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі № 914/1350/24 та витребувано у господарського суду Львівської області матеріали вказаної справи.
13.08.2024 року до Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 914/1350/24.
Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основним завданням (принципом) господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Статтею статті 365 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У відповідності до статті 367 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.
Статтею 1 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, вчиненої в Гаазі 15 листопада 1965 року (дата приєднання: 19.10.2000, дата набуття чинності для України 01.12.2001; далі - Конвенція), встановлено, що ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.
Одночасно судом встановлено, що з 29.05.1984 року Республіка Польща є членом Гаазької конференції з міжнародного приватного права, про що є дані на офіційному сайті Постійного бюро Гаазької конференції з міжнародного приватного права www.hcch.net.
Також з інформації, вказаної на офіційному сайті Постійного бюро Гаазької конференції з міжнародного приватного права www.hcch.net вбачається, що Республіка Польща є Договірною Стороною Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.
Згідно з статтею 2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом.
Статтею 5 Конвенції передбачено, що Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.
Відповідно до статті 10 Конвенції якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном, b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.
Відповідно до статті 7 Конвенції про вручення формуляр обов`язково складається французькою чи англійською мовою чи мовою запитуваної держави, а в разі заповнення українською мовою - обов`язково супроводжується перекладом на одну із зазначених мов (п.6.3 Інструкції).
Згідно з п. 6.7 Інструкції суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою відповідно до статті 2 цієї Конвенції, напряму.
Після подання суду перекладу вказаних документів такі будуть надіслані до центрального компетентного органу Республіки Польща (Ministry of Justice (Ministerstwo Sprawiedliwoњci) Departament Wspуіpracy Miкdzynarodowej i Praw Czіowieka Al. Ujazdowskie 11 00-950 Warsaw P.O. Box 33 Poland).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.
Оскільки суд повинен належним чином повідомити відповідача про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, а також враховуючи положення Конвенції та приписи ст.ст.228, 229 ГПК України, з метою забезпечення прав сторін у справі, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі.
При постановленні даної ухвали колегія суддів виходить з таких мотивів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.
Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення процесуальних прав сторін у справі, суд вважає необхідним призначити розгляд справи в межах розумного строку.
Враховуючи вищенаведене та керуючись п. 10 ч. 3 ст. 2, ст.ст. 74, 114, 226, 228, 229, 234, 258, 268, 281, 365, 367 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд
Призначити справу № 914/1350/24 до розгляду у судовому засіданні в межах розумного строку на 24.02.2025 року о 12 год. 30 хв., яке відбудеться у приміщенні Західного апеляційного господарського суду за адресою: м.Львів, вул. Личаківська, 81.
Зобов`язати Фермерське господарство «Елітфрукт» надати через канцелярію суду (або надіслати) до 23.09.2024 року нотаріально засвідчений переклад даної ухвали, апеляційної скарги та прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів від 21.08.2024 року з підтвердженням про їх вручення та коротким викладом документа, що підлягає врученню польською мовою (два примірники).
Роз`яснити Фермерському господарству «Елітфрукт», що у випадку невиконання вимог ухвали суду, апеляційну скаргу може бути залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України.
Відповідачі мають право надати через канцелярію суду (або надіслати) письмовий відзив на апеляційну скаргу в порядку і строки, визначені ч. 1 ст. 251, ст. 263 ГПК України.
Зупинити провадження у справі № 914/1350/24 до виконання судового доручення про вручення судового документу чи повідомлення про неможливість такого вручення.
Надіслати ухвалу сторонам у справі в порядку, визначеному ст.ст. 242, 285 ГПК України.
Неявка уповноважених представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи відповідно до положень ч. 12 ст. 270 ГПК України.
Строки та порядок оскарження ухвал (постанов) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Головуючий суддя О.В. Зварич
Суддя В.М. Гриців
Суддя І.Б. Малех