ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Справа № 918/822/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників:

скаржника - не з`явився;

ініціюючого кредитора - Малишева А.А., Лабовкін О.О. (в режимі відеоконференції), Дробот Д.М. (в режимі відеоконференції);

розпорядник майна - Ніколаєнко Д.В. (в режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року у справі №918/822/23 (суддя Марач В.В.)

за заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року у справі №918/822/23 визнано додаткові грошові вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" в сумі 2 171939 грн 22 коп. та понесені витрати у справі в сумі 5368,00 грн сплаченого судового збору.

Визнано грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" у сумі 41 646 639 грн 94 коп. та понесені витрати у справі в сумі 5368 грн 00 коп. судового збору.

Відхилено грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" у сумі 20 164 168 грн 65 коп..

Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВДМ-Груп" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" у сумі 7 029 859 грн 07 коп. та понесені витрати у справі 5368,00 грн сплаченого судового збору.

Відхилено грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вдм-Груп" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" у сумі 22 935 грн 67 коп.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року (постановленою за результатами розгляду справи у попередньому засіданні) у справі №918/822/23 визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 113 205 843 грн 74 коп, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", а саме:

- Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" в загальній сумі 64 518 618 грн 54 коп з яких: 64 426 110 грн 54 коп основного боргу; 32 208 грн 00 коп судовий збір; 60 300 грн 00 коп авансування винагороди арбітражного керуючого;

- ОСОБА_1 у загальній сумі 41 652 007 грн 94 коп з яких: 41 646 639,94 грн основного боргу; 5368 грн 00 коп судового збору;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Вдм-Груп" у загальній сумі 7 035 217 грн 26 коп з яких: 7 029 849 грн 26 коп основного боргу; 5368,00 грн сплаченого судового збору.

Визначено розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" на загальну суму 20 187 114 грн 13 коп, а саме:

- ОСОБА_1 у сумі 20 164 168 грн 65 коп основного боргу;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Вдм-Груп" 22 935 грн 67 коп основного боргу.

Вирішено розпоряднику майна за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Традєкс" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати, а справу передати до Господарського суду Рівненської області для продовження розгляду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2024 у справі №918/822/23 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року - залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом надання суду доказів сплати судового збору в установленому законом порядку і розмірі та доказів направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів всім учасникам у справі про банкрутство.

15.05.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" про усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 у справі №918/822/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року. Призначено справу №918/822/23 до розгляду на 01 серпня 2024 року об 11:30 год.

Кредитори - СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія", ОСОБА_1 , ТОВ "Вдм-Груп" у відзивах на апеляційну скаргу вважають оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просять залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

ОСОБА_2 в додаткових поясненнях підтримує вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить її задоволити, ухвалу місцевого господарського суду про визнання кредиторських вимог скасувати.

31.07.2024 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження.

Вказане клопотання обгрунтоване тим, що у справі №918/822/23(918/871/23) встановлено факти порушення вимог законодавства при скликанні зборів та прийнятті рішення про відсторонення ОСОБА_3 , а саме рішення загальних зборів учасників боржника визнано недійсним, а тому перебування ОСОБА_4 на посаді керівника боржника було безпідставним та протиправним, а всі вчинені ним дії - нікчемними.

Заявник вказує, що визнання недійсним рішення загальних зборів учасників боржника щодо призначення ОСОБА_4 керівником означає, що вказане рішення зборів не породило жодних правових наслідків із дня його вчинення, адже таке рішення позбавлене юридичної сили із дня його прийняття.

Таким чином, на думку заявника, ОСОБА_4 не є і ніколи не був уповноваженим керівником боржника, всі дії, які ним вчинялись, в тому числі подання апеляційної скарги, яка є предметом даного апеляційного провадження - є нікчемними, оскільки вказана особа на посаду керівника призначена незаконно, рішення про її призначення визнано недійсним, що як наслідок позбавляє таке рішення юридичної сили із дня його прийняття.

Отже, ОСОБА_4 не мав права підписувати апеляційну скаргу від імені боржника, а також не мав процесуальної дієздатності на вчинення будь-яких дій від імені боржника (анулювання протоколу про його призначення зі зворотною силою в часі), що є підставою для закриття апеляційного провадження на підставі п.2 ч.1 ст.264 ГПК України.

01.08.2024 до Північно-західного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС від СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" надійшло клопотання про застосування наслідків зловживання процесуальними правами, в якому просить суд визнати подану ОСОБА_5 заяву у формі додаткових пояснень від 31.07.2024 зловживанням процесуальними правами; повернути її без розгляду заявнику; стягнути з ОСОБА_6 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 30 280,00 грн.

Обгрунтовуючи вказане клопотання заявник зазначає, що ОСОБА_5 додаткові пояснення від 31.07.2024 подані із грубим порушенням вимог процесуального закону, а їх зміст свідчить про його неповагу до учасників справи, суду та господарського судочинства в цілому.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.08.2024 у справі №918/822/23 розгляд апеляційної скарги відкладено на 19 серпня 2024 року о 10:30 год.

19 серпня 2024 року до апеляційного господарського суду від ОСОБА_6 надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Традєкс" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 до завершення розгляду Верховним Судом справи №918/822/23(559/2823/23) та справи №918/822/23(918/871/23).

Вказане клопотання обгрунтоване тим, що ініціюючим кредитором СТОВ "Дубенська аграрна компанія" було подано клопотання про закриття апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою з посиланням на те, що згідно постанови Північно - західного апеляційного господарського суду у справі №918/822/23(918/871/23) від 29.05.2024 було визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Традєкс" про відсторонення ОСОБА_3 з посади директора ТОВ "Традєкс" та призначення т.в.о. директора ОСОБА_4 .

Однак, вказана постанова Північно - західного апеляційного господарського суду у справі №918/822/23(918/871/23) від 29.05.2024 оскаржена до Верховного Суду. Відтак, заявник вважає, що наразі не можливо розглянути клопотання ініціюючого кредитора про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Традєкс", так як це суперечитиме принципу правової визначеності, оскільки при скасуванні даних судових рішень відпаде і підстава для закриття апеляційного провадження.

Також заявник вказує, що Господарським судом Рівненської області було розглянуто справу №918/822/23(559/2823/23), в межах якої було відмовлено у задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів за договором поруки. У даній справі судом було вирішено питання щодо закінчення строку дії поруки, закінчення дії договору поруки.

Разом з тим, в межах поданої апеляційної скарги ТОВ "Традєкс" у даній справі розглядаються кредиторські вимоги Володимира Меткого за договором про надання поручительських послуг для ТОВ "Традєкс" згідно аналогічного за змістом договору поруки.

Постанова Північно - західного апеляційного господарського суду від 29.05.2024 у справі №918-822-23(559-2823-23) була оскаржена до Верховного Суду і згідно ухвали Верховного Суду від 12.07.2024 у цій справі було відкрито касаційне провадження.

Заявник вважає, що за результатом розгляду справи №918/822/23(559/2823/23) судом касаційної інстанції буде дотримано та досягнуто основної мети господарського судочинства ефективного захисту оспорюваних прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб, а також - сформовано Верховним Судом висновки, що матимуть значення для належного розгляду даної справи №918/822/23.

Відтак, з метою дотримання принципу економії господарського судочинства, з врахуванням норми п.5 ч.1 ст.227 ГПК України ОСОБА_8 просить зупинити провадження у справі №918/822/23 до набрання законної сили рішенням у справі №918/822/23(559/2823/23) та у справі №918/822/23(918/871/23), що перебувають в провадженні Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду.

В судове засідання представники боржника, ОСОБА_1 та ТОВ "Вдм-Груп" не з`явилися. При цьому, 15.08.2024 від представника боржника до Північно-західного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

19 серпня 2024 року від СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" до Північно-західного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшли заперечення проти відкладення розгляду справи.

Розглянувши вказане клопотання колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, враховуючи те, з поданого клопотання про відкладення не вбачається поважних причин, які б свідчили про необхідність перенесення судового засідання на іншу дату, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання та з огляду на належне повідомлення всіх учасників справи про дату, час і місце розгляду справи - відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Щодо клопотання СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" про закриття апеляційного провадження, обґрунтованого відсутністю у ОСОБА_4 процесуальної дієздатності на вчинення будь-яких дій від імені боржника, то колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Із аналізу положень ст.ст. 56, 58 ГПК України слідує, що представництво боржника у цій справі може здійснювати: адвокат як представник юридичної особи; керівник або інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) в порядку самопредставництва.

За загальним правилом самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси за законом, статутом, положенням.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Отже, вирішуючи питання щодо наявності повноважень в особи, яка звертається від імені юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування в порядку самопредставництва, суд з урахуванням вимог ч.2 ст.86 ГПК України щодо оцінки вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності повинен дослідити документи, на підставі яких відповідна особа уповноважена діяти від імені органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, іншої юридичної особи незалежно від порядку її створення в порядку самопредставництва, а також перевірити наявність відповідних відомостей та документів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга подана 30.04.2024 та підписана керівником ТОВ "Традєкс" (на підставі ч.4 ст.56 ГПК України) ОСОБА_4 .

Повноваження представника апелянта - директора ТОВ "Традєкс" ОСОБА_4 підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, згідно із даними виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс". Дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи - відсутні.

При цьому, доводи представника СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія", що ОСОБА_4 є незаконним представником товариства, оскільки рішенням Господарського суду Рівненської області від 27.03.2024 у справі №918/822/23(918/871/23), залишеним без змін постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 29.05.2024, було визнано недійсним рішення загальних зборів учасників боржника від 15.08.2023 щодо призначення ОСОБА_4 керівником боржника та поновлено ОСОБА_3 на посаді директора боржника, колегією суддів до уваги не беруться з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно частини третьої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта.

При цьому, відповідно до п.2 ч.1 ст.1 цього Закону, витяг з Єдиного державного реєстру містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Отже, наявність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням наявності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким, в тому числі, є і суд.

Також колегією суддів враховується те, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 27.03.2024 у справі №918/822/23(918/871/23), залишеним без змін постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 29.05.2024, визнано недійсним рішення загальних зборів учасників боржника від 15.08.2023 щодо призначення ОСОБА_4 керівником боржника та поновлено ОСОБА_3 на посаді директора боржника.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.06.2024 у справі №918/822/23(918/871/23), залишеною без змін постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 01.08.2024, серед іншого, задоволено заяви ОСОБА_9 про скасування заходів забезпечення позову та скасовано заходи забезпечення позову, що були вжиті ухвалами Господарського суду Рівненської області від 23.08.2023 у справі №918/871/23 та від 28.09.2023 у справі №918/1012/23.

Разом з тим, будь-яких відомостей щодо зміни керівника на підставі рішення Господарського суду Рівненської області від 27.03.2024 у справі №918/822/23(918/871/23) до реєстру юридичних осіб внесено не було.

Враховуючи викладене та зважаючи на ту обставину, що відомості щодо будь-якого іншого керівника ТОВ "Традєкс" станом на момент розгляду клопотання про закриття апеляційного провадження до реєстру юридичних осіб внесені не були, а в реєстрі юридичних осіб наявна інформація про керівника ТОВ "Традєкс" Нестерука В.Ю., то відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України, ОСОБА_4 , як керівник ТОВ "Традєкс", має право представляти та діяти в інтересах даного товариства в суді апеляційної інстанції, зокрема, підписувати апеляційну скаргу.

Відтак, доводи СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" про наявність підстав для закриття апеляційного провадження на підставі п.2 ч.1 ст.264 ГПК України є необґрунтованими, а тому у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Щодо клопотання СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" про застосування наслідків зловживання процесуальними правами, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.131 ГПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.135 ГПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу (п.1); зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (п.2); неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин (п.3); невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк (п.4); порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу (п.5).

За змістом ч.1 ст.43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.05.2018 у справі №910/1873/17).

Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ГПК України, однією із основних засад господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до п.3 ч.2, ч.3 ст.43 ГПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Водночас, у вирішенні питання про визнання тих чи інших дій зловживанням процесуальними правами позиція учасника справи є важливою, але не вирішальною, оскільки законодавець відносить відповідні повноваження до виключної компетенції судів. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.12.2019 у справі №58/505, від 28.04.2020 у справі №910/6245/19.

Розглянувши клопотання СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" про визнання зловживанням процесуальними правами дій ОСОБА_6 та застосування до нього заходів процесуального примусу (штрафу), суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для його задоволення у зв`язку із його безпідставністю, оскільки жодної з умов, встановлених приписами частини першої статті 135 ГПК України, судом в діях ОСОБА_6 не встановлено, а підстави, на які посилається заявник, для застосування заходів процесуального примусу, не є достатніми.

Щодо клопотання ОСОБА_6 про зупинення апеляційного провадження у справі, то колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, оскільки згідно вимог ч.14 ст.39 КУзПБ, які є спеціальними та підлягають переважному застосуванню у справах про банкрутство, провадження у справі про банкрутство юридичної особи не підлягає зупиненню.

Як вбачається з клопотання, заявник просить зупинити апеляційне провадження за апеляційної скаргою ТОВ "Традєкс" на ухвалу місцевого господарського суду від 23.04.2024, постановленої за результатами попереднього засідання, яка опосередковує рух справи, а тому зупинення апеляційного провадження фактично призведе до зупинення провадження у справі про банкрутство, що забороняється КУзПБ.

Колегія суддів наголошує, що процедура банкрутства пов`язана з точно встановленими строками, а тому зупинення перегляду по одній апеляційній скарзі може призвести до зупинення провадження у справі про банкрутство товариства в цілому.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що при позитивному вирішенні справи №918/822/23(559/2823/23) та справи №918/822/23(918/871/23) заявник не позбавлений права звернутись до суду з заявою, оформленою відповідно до Глави 3 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Безпосередньо в судовому засіданні представники СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" повністю підтримали вимоги, викладені у відзиві на апеляційну скаргу; арбітражний керуючий Ніколаєнко Д.В. щодо вимог апеляційної скарги поклався на розсуд суду.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" та арбітражного керуючого Ніколаєнко Д.В., розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду від 23.04.2024 (розгляд кредиторських вимог) та ухвалу місцевого господарського суду від 23.04.2024, постановленої за результатами попереднього засідання, - скасувати частково.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс"

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.08.2023 заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с.Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, код ЄДРПОУ 37083061) прийнято до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.09.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с. Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ); призначено попереднє засідання.

11.09.2023 оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с.Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ) на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.2 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Так, після публікації оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Традєкс" у строк, встановлений ч.1 ст.45 КУзПБ, до Господарського суду Рівненської області з заявами про визнання грошових вимог звернулися наступні кредитори:

- 16.10.2023 ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до боржника ТОВ "Традєкс" у сумі 61 810 808,59 грн та 5368,00 грн сплаченого судового збору;

- 19.10.2023 СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" про визнання додаткових грошових вимог до боржника ТОВ "Традєкс" у загальному розмірі 2 171 939,22 грн та 5368,00 грн сплаченого судового збору;

- 17.10.2023 ТОВ "ВДМ-Груп" про визнання грошових вимог до боржника ТОВ "Традєкс" у сумі 7 052 794,74 грн та 5368,00 грн сплаченого судового збору.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані кредиторами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються грошові вимоги кредиторів до боржника, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для визнання додаткових грошових вимог СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" до боржника ТОВ "Традєкс" в сумі 2 171 939,22 грн та понесені витрати у справі в сумі 5368,00 грн сплаченого судового збору (в повному обсязі); грошових вимог ОСОБА_1 - в сумі 41 646 639,94 грн та 5368,00 грн судового збору; грошових вимог ТОВ "ВДМ-Груп" - у сумі 7 029 859,07 грн та 5368,00 грн сплаченого судового збору.

При цьому, суд першої інстанції відхилив грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника ТОВ "Традєкс" в сумі 20 164 168,65 грн, як такі, що нараховані поза строком дії договору про надання поручительських послуг від 13.09.2021, а також відхилив грошові вимоги ТОВ "ВДМ-Груп" в сумі 22 935,67 грн, як такі, що нараховані арифметично невірно, зокрема, через застосування кредитором при розрахунку невірного курсу НБУ гривні до долара.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання додаткових грошових вимог СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" в повному обсязі та часткове визнання грошових вимог ТОВ "ВДМ-Груп".

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відхилення грошових вимог ОСОБА_1 до боржника ТОВ "Традєкс" у сумі 20 164 168,65 грн.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника юридичної особи, що виникли з такої участі.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство;

В розрізі даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріям, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (абзац 1 частини першої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно з частиною другою статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

Заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги, водночас обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом, самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18).

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №922/1014/18).

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги до боржника можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновок Верховного Суду в постанові від 20.06.2019 у справ №915/535/17).

Щодо заяви СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" з додатковими вимогами до боржника ТОВ "Традєкс" в сумі 2 171 939,22 грн та 5368,00 грн судового збору, то суд зазначає наступне.

Як вбачається, предметом даної заяви є додаткові грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника, які складаються із заборгованості по відсоткам річних, нарахованими в порядку статті 625 ЦК України, а саме: за договором №21-01-22 від 28.02.2022 про надання позики (новаційний договір) у загальному розмірі 2 109 025,49 грн, за договором поставки №28-12-21 ФД від 28.12.2021 у загальному розмірі 62 913,72 грн.

Так, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.09.2023 у справі №918/822/23, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 та постановою Верховного Суду від 18.01.2024, серед іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс"; визнано грошові вимоги кредитора СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" до ТОВ "Традєкс" у загальному розмірі 62 254 171,32 грн, з яких: 33 820 989,59 грн - основна заборгованість за договором позики №21-01-22 від 28.02.2022; 28 350 011,34 грн - основна заборгованість, 83170,39 грн - три проценти річних за прострочення виконання зобов`язань за договором поставки №28-12-21 ФД від 28.12.2021.

При цьому, у вказаній ухвалі судом встановлено, що за договором позики №21-01-22 від 28.02.2022, боржником не було в повному обсязі виконано свого обов`язку з повернення суми позики (з врахуванням нарахованих відповідно до даного договору процентів) до 20.06.2023 включно. Враховуючи зазначене, розмір не повернутої суми позики (з врахуванням нарахованих відповідно до даного договору процентів) складає еквівалент 924 864,22 дол. США.

Таким чином, з 21.06.2023 вказане зобов`язання за договором позики є простроченим.

Відповідно до п.5.2. договору позики, у разі порушення (прострочення) позичальником строку виконання обов`язку із сплати суми позики (з врахуванням нарахованих відповідно до даного договору процентів) (прострочення виконання зобов`язання) вказаного у пункті 2.5.4. статті 2 даного договору, позичальник на вимогу позикодавця зобов`язаний сплатити суму боргу, а також проценти річних від простроченої суми, яка виражена у грошовому еквіваленті в доларах США. Керуючись частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди встановити проценти річних у розмірі 30%.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України, ініціюючим кредитором нараховано боржнику 30% річних на суму боргу 924 864,22 дол. США за період з 21.06.2023 по 04.09.2023 у розмірі 57 772,34 дол. США, що еквівалентно 2 109 025,49 грн.

Крім того, в ухвалі від 05.09.2023 у справі №918/822/23 судом встановлено, за договором поставки боржником не було виконано зобов`язання з оплати товару за вказаним договором до 21.06.2023 та 12.07.2023 відповідно (відповідно до видаткових накладних №304 від 16.06.2023 та №305 від 07.07.2023). Враховуючи зазначене, розмір не сплачених боржником на виконання договору поставки грошових коштів складає 28 350 011,34 грн (11 736 004,69 + 16 614 006,65). Таким чином, з 22.06.2023 та 13.07.2023 відповідні зобов`язання за договором поставки є простроченими.

Відповідно до п.6.1. договору поставки, за невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть цивільно-правову (майнову) відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Як вбачається, при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, ініціюючим кредитором до складу грошових вимог за договором поставки було включено також 3% річних, однак розрахованих за період з 22.06.2023 по 08.08.2023.

У той же час, ініціюючий кредитор заявляє додаткові грошові вимоги до боржника, що складаються з нарахованих 3% річних за період з 09.08.2023 по 04.09.2023 та становлять 62 913,72 грн.

Враховуючи викладене та зважаючи на положення ст.625 ЦК України та п.5.2 договору позики, беручи до уваги те, що право кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі, на заявлення додаткових грошових вимог передбачено ст.45 КУзПБ, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що додаткові грошові вимоги СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" до боржника ТОВ "Традєкс" підлягають визнанню в заявленому розмірі, а саме, в сумі 2 171 939,22 грн.

Щодо заяви ТОВ "ВДМ-Груп" з грошовими вимогами до боржника ТОВ у сумі 7 052 794,74 грн основного зобов`язання та 5368,00 грн судового збору, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 вересня 2019 року між ТОВ "ВДМ-ГРУП" (постачальник) та ТОВ "Традєкс" (покупець) був укладений договір поставки обладнання №20-09, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язувався передати (поставити) у власність покупця обладнання, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити обладнання в асортименті, кількості та за цінами, визначеними у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.1.2. договору, найменування, одиниці виміру та загальна кількість обладнання, що підлягає поставці за цим договором, узгоджуються сторонами у специфікаціях, які є невід`ємними частинами договору.

Згідно із п.2.1. договору ціна на обладнання визначається у специфікаціях, які є невід`ємними частинами договору.

20 вересня 2019 року між кредитором та боржником було укладено Специфікацію до договору, в якій сторони узгодили вид обладнання та його ціну, яка становить 2 967 000,00 грн.

Відповідно до п.2 Специфікації, керуючись частиною 2 статті 254 Цивільного кодексу України, сторони вирішили визначити грошовий еквівалент зобов`язання за договором в іноземній валюті - долар США. Вартість обладнання, що підлягає оплаті покупцем за договором, визначається (коригується) виходячи з курсу гривні до долара США, встановленим Національним Банком України на день оплати.

Згідно із п.3 Специфікації, сторони дійшли згоди визначити наступні умови поставки обладнання за даною Специфікацією:

- дата поставки: дата підписання сторонами видаткових накладних та/або акту приймання- передачі щодо обладнання.

- строк поставки: до 23 вересня 2019 року включно.

- строк оплати вартості обладнання: до 02 грудня 2019 року включно.

- місце поставки: 35600, Рівненська обл., місто Дубно, вулиця Данила Галицького, будинок 9.

Як встановлено судами обох інстанцій, ТОВ "ВДМ-Груп" на виконання умов договору та взятих на себе зобов`язань було поставлено ТОВ "Традєкс" обладнання, перелік якого обумовлено вищенаведеною Специфікацією, загальною вартістю 2 967 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи Актом приймання-передачі обладнання від 23.09.2019 та видатковою накладною від 23.09.2019, підписаними обома сторонами без будь-яких претензій/зауважень щодо комплектності, якості та будь-яких інших характеристик вказаного обладнання.

В п.4 Акту приймання-передачі обладнання від 23.09.2019 сторони підтвердили, що на виконання пункту 3 Специфікації від 20 вересня 2019 р. до договору, вартість поставленого обладнання, що підлягатиме сплаті покупцем Постачальнику визначається (коригується) виходячи з курсу гривні до долара США, встановленим Національним Банком України на день оплати.

Натомість, в порушення умов договору та Специфікації, ТОВ "Традєкс" оплату за поставлене обладнання у встановлений Специфікацією строк, тобто до 02.12.2019, не здійснило.

Внаслідок таких неправильних дій боржника, останнім створена заборгованість в розмірі 123 767,85 доларів США (виходячи з офіційного курсу гривні до долара США станом на 02.12.2019 (враховуючи п.2 Специфікації до договору) - 23,9723 грн за 1 долар США).

На претензії ТОВ "ВДМ-Груп" №33 від 23.12.2019, №51 від 06.07.2020 та №71 від 20.12.2021 з вимогою в добровільному порядку ліквідувати наявну заборгованість, ТОВ "Традєкс" у відповіддях зазначило, що не має можливості виконати власні зобов`язання за договором та сплатити суму вказаної заборгованості, водночас, факт існування у відповідному розмірі заборгованості перед кредитором визнало.

Отже, у боржника наявна заборгованість перед кредитором у загальному розмірі 123 767,85 доларів США., яка боржником станом на момент подання даної заяви - не погашена.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, відповідно до п.5.4. договору, сторони, керуючись положеннями статті 625 Цивільного кодексу України, дійшли згоди встановити розмір процентів річних за порушення покупцем строків оплати обладнання за даним договором у розмірі 15% річних.

Так, кредитором проведено нарахування 15% річних на суму заборговності в розмірі 123767,85 дол. США за період з 03.12.2019 по 04.09.2023, що складають 69733,86 дол. США.

Відповідно до положень ч.2 ст.45 КУзПБ, склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Так, курс долара США до гривні, встановлений Національним банком України станом на 17.10.2023, складає 36,3297 гривень за 1 долар США.

Отже, грошові вимоги кредитора до боржника за даною заявою складають: 4 496 448,86 грн - основна заборгованість, 2 533 410, 21 грн - 15% річних, 5 368 грн - судовий збір за подання заяви, які правомірно визнані судом першої інстанції.

При цьому, решта грошових вимог ТОВ "ВДМ-Груп" до боржника не підлягає визнанню, так як останні нараховані арифметично невірно, зокрема, через застосування кредитором невірного курсу НБУ гривні до долара при розрахунку розміру грошових вимог до боржника.

Щодо заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника ТОВ "Традєкс" у сумі 61 810 808,59 грн основного зобов`язання та 5368,00 грн судового збору, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між боржником та ТОВ "Евервелле" (юридична особа, що створена за законодавством Естонської Республіки, код реєстрації 10349073) були укладені: Контракт №24-01-18-DUX від 24.01.2018, Контракт №19-06-2018-DPB від 19.06.2018, Контракт №29-05-2019 від 29.05.2019, Контракт №03-07-2019-ЕРВ від 03.07.2019.

В подальшому, до вказаних Контрактів були укладені Додаткові угоди від 13.09.2021, якими врегульований порядок повернення передплат, їх прощення, зокрема:

- Додатковою угодою від 13.09.2021 до Контракту №24-01-18 врегульований порядок повернення передплати у розмірі 1 591 463,87 дол.США наступним чином: передоплата у розмірі 1 480 000,00 дол.США має бути повернута в строк до 23.02.2022 включно. Продавець (Боржник) звільняється від обов`язку повернути залишок передоплати у розмірі 111 463,87 доларів США, якщо сума 1 480 000,00 дол. США буде сплачена до 23.02.2022 включно, а у випадку несвоєчасної або неповної сплати вказаної суми, Продавець (Боржник) зобов`язаний повернути залишок передплати до 28.02.2022 включно;

- Додатковою угодою від 13.09.2021 до Контракту №19-06-2018 врегульований порядок повернення передоплати у розмірі 786 172,27 дол.США наступним чином:

передоплата у розмірі 786 172,27 дол.США має бути повернута в строк до 28.02.2022 включно. Продавець (Боржник) звільняється від обов`язку повернути суму передоплати, у випадку належного та повного виконання Продавцем (Боржник) до 23.02.2022 всіх зобов`язань за Контрактом №24- 01-18 з врахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021;

- Додатковою угодою від 13.09.2021 до Контракту №29-05-2019 врегульований порядок повернення передоплати у розмірі 105 000,00 дол.США наступним чином:

передоплата у розмірі 105 000,00 дол.США має бути повернуто в строк до 28.02.2022 включно. Продавець Боржник) звільняється від обов`язку повернути суму передоплати у випадку належного та повного виконання Продавцем до 23.02.2022 всіх зобов`язань за Контрактом №24- 01-18 з врахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021;

- Додатковою угодою від 13.09.2С21 до Контракту №03-07-2019 врегульований порядок повернення передоплати у розмірі 50 000,00 евро наступним чином:

передоплата у розмірі 50 000,30 евро має бути повернута в строк до 28.02.2022 включно. Продавець (Боржник) звільняється від обов`язку повернути суму передоплати у випадку належного та повного виконання Продавцем до 23.02.2022 всіх зобов`язань за Контрактом №24- 01-18 з врахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021.

У випадку, якщо умови пункту 2 Додаткової угоди від 13.09.2021 до Контракту №24-01-18 не виконані до 23.02.2022 включно, Боржник зобов`язаний до 28.02.2022 включно повернути залишок неповерненої передоплати по Контрактам №24-01-18, №19-06-2018, №29-05-2019, №03-07-2019.

В забезпечення виконання зобов`язань боржника перед ТОВ "Евервелле", між ОСОБА_1 (кредитор/поручитель) та ТОВ "Евервелле" був укладений договір поруки №2 від 13.09.2021 (далі - договір поруки), відповідно до п.1.1. якого поручитель (кредитор) у порядку та на умовах визначених цим договором, поручається перед ТОВ "Евервелле" за виконання боржником зобов`язань, що випливають з Контрактів: Контракту №24-01-18 з урахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021; Контракту №19-06-2018 з урахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021; Контракту №29-05-2019 з урахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021; Контракту №03-07-2019 з урахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021.

Відповідно до п.1.2. договору поруки, у випадку порушення боржником зобов`язання за будь-яким з Контрактів, боржник і поручитель відповідають перед ТОВ "Евервелле" як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед ТОВ "Евервелле" у тому ж обсязі, що й боржник (п.2.1 договору).

Відповідно до п.2.2. договору, відповідальність поручителя перед ТОВ "Евервелле" включає:

- зобов`язання повернути ТОВ "Евервелле" суму отриманої боржником передоплати на умовах і в порядку, передбачених Контрактами з урахуванням додаткових угод до них від 13.09.2021;

- зобов`язання сплатити ТОВ "Евервелле" відсотки за користування коштами відповідно до додаткової угоди від 13.09.2021.

Відповідно до п.7.1. договору поруки, останній набуває чинності з моменту його підписання та діє до моменту припинення поруки.

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (п.7.2. договору поруки).

Строк дії поруки - до 31.12.2022. У випадку продовження невиконання боржником умов Контракту строк дії поруки автоматично продовжується на період такого прострочення боржника.

У зв`язку з укладенням договору поруки, між кредитором та боржником було укладено договір про надання поручительських послуг від 13.09.2021 (далі - договір послуг), відповідно до п.1.1. якого останній направлено на регламентацію цивільних правовідносин, що виникли з приводу укладеного договору поруки в забезпечення виконання боржником зобов`язань за: Контрактом №24-01-18 з урахуванням додаткової угоди від 13.09.2021; Контрактом №19-06-2018, з урахуванням додаткової угоди від 13.09.2021; Контрактом №29-05-2019, з урахуванням додаткової угоди від 13.09.2021; Контрактом №03-07-2019, з урахуванням додаткової угоди від 13.09.2021.

Підпунктом 1.2.1. пункту 1.2. договору послуг визначено, що загальний розмір основного зобов`язання Боржника перед ТОВ "Евервелле" за Контрактами в забезпечення виконання якого укладено Договір поруки складає 2 482 636,14 дол.США, яка складається з: 1 480 000,00+111 463,87+786 172,27+105 000,00 (далі - "Основна сума 1") та 50 000,00 Євро (далі - "Основна сума 2").

Відповідно до п.2.1. договору послуг, за взаємною згодою сторін, враховуючи розмір основного зобов`язання, наявні та потенційні ризики, які пов`язані із зобов`язаннями боржника перед ТОВ "Евервелле", розмір плати за послуги кредитора (як поручителя), за кожен день дії поручительства складає 0,10% від Основної суми 1, 0,10% від Основної суми 2.

Відповідно до п.2.2. договору послуг, сторони дійшли згоди, що за надання кредитором (як поручителем) послуг із забезпечення порукою за договором поруки зобов`язань боржника перед ТОВ "Евервелле" за Контрактами, боржник сплачує на користь кредитора (як поручителя) плату у розмірі 0,10% від Основної суми 1 та 0,10% від Основної суми 2 за кожен день надання послуги поручительства, починаючи з дати підписання договору поруки до дня припинення дії договору поруки та/або припинення поруки кредитора (як поручителя) (далі - "Винагорода"). У випадку погашення/зменшення Основної суми 1 або Основної суми 2, відповідний відсоток розраховується від залишку Основної суми 1 або Основної суми 2 (пункт 2.3. договору послуг).

Відповідно до п.2.4. договору послуг, з врахуванням Додаткової угоди від 20.09.2021, сторони дійшли згоди, що з 24.02.2022 розмір винагороди за кожен день дії поручительства збільшується та складатиме: 0,14% від Основної суми 1, 0,14% від Основної суми 2.

Відповідно до п.2.5. договору послуг, сторони, керуючись частиною 2 статті 524 Цивільного кодексу України, дійшли взаємної згоди визначити грошовий еквівалент зобов`язань з оплати винагороди в іноземній валюті, а саме в доларах США та Євро.

Сплата винагороди здійснюється боржником за вимогою кредитора (як поручителя), але в будь-якому випадку, не залежно від наявності/відсутності вимоги кредитора (як поручителя), сплата винагороди здійснюється не пізніше останнього дня року (31 грудня) в якому здійснюється нарахування винагороди.

Винагорода підлягає сплаті кредитору (як поручителю) в національній валюті України (гривні) у сумі визначеної за офіційним курсом гривні щодо долару США та Євро встановленого Національним банком України на день здійснення відповідного платежу (п.2.6. договору послуг).

Згідно п.3.1. договору послуг у випадку невиконання або неналежного виконання боржником даного договору, в тому числі невиконання боржником умов п.2.6. договору, кредитор (як поручитель) набуває безумовного та беззастережного права вимагати від боржника виконання зобов`язань заданим договором, в тому числі в судовому порядку.

Відповідно до п.3.2. договору послуг, у разі порушення (прострочення) боржником строку виконання обов`язку із сплати винагороди в строки, що обумовлені договором, боржник на вимогу кредитора (як поручителя) зобов`язаний сплатити суму боргу, а також проценти річних від простроченої суми (несплаченоїсуми винагороди), яка виражена у грошовому еквіваленті в доларах США та Євро.

Договір послуг набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку не припиняє своєї дії раніше моменту повного та остаточного припинення поруки кредитора (як поручителя) за договором поруки (п.4.1. договору послуг).

Так, враховуючи положення договору послуг, кредитором було нараховану винагороду. При цьому, кредитором в розрахунках було враховано часткове погашення 22.02.2022 Основної суми 1 у розмірі 940 000,00 дол.США.

Натомість, боржник вказану суму винагороди не сплатив..

За таких обставин, кредитор зазначає, що загальна сума заборгованості боржника складає 61 810 808,59 грн, а саме:

- за винагородою по Основній сумі 1 за період з 13.09.2021 по 04.09.2023 у розмірі 1 610 379,68 дол.США, що еквівалентно 58 863 725,31 грн.

- за нарахованими за період з 01.01.2022 по 04.09.2023 процентами річних за прострочення сплати винагороди по Основній сумі 1 у розмірі 30 055,98 дол.США, що еквівалентно 1 098 627,12 грн.

- за винагородою по Основній сумі 2 за період з 13.09.2021 по 04.09.2023 у розмірі 47 260,00 євро, що еквівалентно 1 818 692,40 грн.

- за нарахованими за період з 01.01.2022 по 04.09.2023 процентами річних за прострочення сплати винагороди по Основній сумі 2 у розмірі 773,43 євро, що еквівалентно 29 763,75 грн.

Згідно із положеннями статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.558 ЦК України, поручитель має право на оплату послуг, наданих ним боржникові.

Разом з цим, відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника підтверджені належними та допустимими доказами, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в повному обсязі та, відповідно, визнання грошових вимог ОСОБА_1 до боржника в заявленому розмірі, а саме, в сумі 61 810 808,59 грн, з яких:

- за винагородою по Основній сумі 1 за період з 13.09.2021 по 04.09.2023 у розмірі 1 610 379,68 дол.США, що еквівалентно 58 863 725,31 грн;

- за нарахованими за період з 01.01.2022 по 04.09.2023 процентами річних за прострочення сплати винагороди по Основній сумі 1 у розмірі 30 055,98 дол.США, що еквівалентно 1 098 627,12 грн;

- за винагородою по Основній сумі 2 за період з 13.09.2021 по 04.09.2023 у розмірі 47 260,00 євро, що еквівалентно 1 818 692,40 грн;

- за нарахованими за період з 01.01.2022 по 04.09.2023 процентами річних за прострочення сплати винагороди по Основній сумі 2 у розмірі 773,43 євро, що еквівалентно 29 763,75 грн.

При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , як поручитель, має право на оплату послуг, наданих ним боржникові, тільки до 31.12.2022, оскільки строк дії договору поруки №2 від 13.09.2021 встановлено до 31.12.2022, то, відповідно, і до вказаного строку діє договір про надання поручительських послуг від 13.09.2021, колегія суддів вважає помилковими з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 554 цього ж Кодексу, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

В той же час статтею 559 ЦК України передбачені підстави припинення поруки. Відповідно до частини 1 вказаної статті порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання (ч.ч. 2-4 ст.559 ЦК України).

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. А відтак, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Відповідно до п.7.1 договору поруки, договір діє до моменту припинення поруки.

Таким чином, договором поруки визначено, що договір припиняється лише внаслідок припинення поруки.

Пунктом 7.2 договору поруки встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Кредитор не відмовлявся від прийняття зобов`язання. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель поручився за нового боржника (п.п. 7.3, 7.4 договору поруки).

Пунктом 7.5 договору поруки встановлено, що строк дії договору поруки до 31 грудня 2022 року. У випадку продовження невиконання боржником умов контракту строк дії договору поруки автоматично продовжується на період такого прострочення боржника.

Оскільки станом на 31 грудня 2022 року ТОВ "Традєкс" не було виконано свої зобов`язання з повернення коштів за контрактами, колегія суддів вважає, що строк дії договору поруки у відповідності до п.7.5 договору поруки є автоматично продовженим.

При цьому, помилковими є посилання суду першої інстанції на постанову Верховного суду від 03.04.2024 у справі №910/21315/21, оскільки висновки, викладені в ній, не є релевантними до спірних правовідносин, а стосуються правовідносин та обставин, які відрізняються від тих, що є предметом розгляду в даній справі.

Так, у справі №910/21315/21 вирішувалось питання щодо розірвання договору підряду після закінчення строку його дії, тоді як у даній справі вирішується питання щодо строку дії поруки. Колегія суддів зазначає, що договірне зобов`язання та зобов`язання по договору поруки є відмінними, а відтак ці справи не є тотожними. Водночас важливим є той факт, що поняття виконання зобов`язань є значно ширшим, ніж поняття виконання договору. Належне виконання зобов`язань не може бути пов`язане із закінченням строку дії договору.

А відтак висновки суду першої інстанції в цій частині є такими, що суперечать нормам матеріального права, а саме ч.4 ст.559 ЦК України.

Пунктом 7.5 договору поруки чітко встановлено, що у випадку продовження невиконання боржником умов контракту строк дії договору поруки автоматично продовжується на період такого прострочення боржника. Таким чином, з врахуванням тих обставин, що зобов`язання не виконане, то відповідно строк дії договору поруки автоматично продовжився на час невиконання зобов`язання. Цей строк є чітким і зрозумілим, пов`язаним з настанням події, а саме з фактом виконання зобов`язання, що відповідає вимогам ст.251 ЦК України.

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, рішенням Господарського суду Рівненської області від 13 липня 2023 року у справі №918/201/23, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2023, первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про розірвання додаткових угод до контрактів і стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 50 096,30 Євро та 1 540 822,55 доларів США, а також збитків у розмірі 10 019,20 Євро та 496 164,44 доларів США - задоволено частково.

Розірвано додаткову угоду від 13.09.2021 до Контракту №24-01-18-DUX від 24.01.2018, додаткову угоду від 13.09.2021 до Контракту №19-06-2018-DPB від 19.06.2018, додаткову угоду від 13.09.2021 до Контракту №29-05-2019 від 29.05.2019, додаткову угоду від 13.09.2021 до Контракту №03-07-2019-ЕРВ від 03.07.2019.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" кошти у розмірі 1 540 822 (один мільйон п`ятсот сорок тисяч вісімсот двадцять два) дол. США 55 центів та 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро 00 центів.

У задоволенні решти первісних позовних вимог - відмовлено.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" 708 031,34 грн судового збору.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" про визнання відсутнім права вимоги - відмовлено.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Враховуючи, що рішення Господарського суду Рівненської області від 13.07.2023 у справі №918/201/23, яким були розірвані Додаткові угоди від 13.09.2021 до Контрактів, набрало законної сили 14.09.2023, усі зобов`язання, що виникли із Додаткових угод від 13.09.2021, а також, і самі угоди є припиненими.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вказаними додатковими угодами від 13.09.2021 до Контрактів від 24.01.2018 №24-01-18-DUX, від 19.06.2018 №19-06-2018-DPB, від 29.05.2019 №29-05-2019, від 03.07.2019 №03-07-2019-ЕPB було врегульовано порядок повернення передоплат, їх прощення, відповідальність за порушення зобов`язання.

Так, пункт 2 Додаткових угод від 13.09.2021 до Контрактів прямо вказує, що з моменту підписання Додаткових угод:

- повністю припиняються всі зобов`язання з поставки товару;

- зобов`язання з поставки товару змінюються на нове зобов`язання - повернення передоплати в порядку та строки вказані у Додатковій угоді.

Пункт 5 Додаткових угоди від 13.09.2021 до Контрактів прямо вказує, що з моменту підписання Додаткових угод:

- всі умови Контрактів, не врегульованих Додатковими угодами втрачають юридичну силу за виключенням розділів "форс-мажорні обставини", "врегулювання спорів в судовому порядку", "додаткові умови", "місцезнаходження і банківські реквізити сторін", які не містять жодних обов`язків ТОВ "Традєкс" та умов з поставки товару;

- зобов`язання з поставки товару змінюються на нове зобов`язання - повернення передоплати в порядку та строки вказані у Додатковій угоді.

Тобто, Додаткові угоди від 13.09.2021 не доповнюють Контракти, а повністю їх змінюють, припиняючи зобов`язання з поставки товару та встановлюючи нове зобов`язання з повернення передоплати в порядку та на умовах саме, і виключно, Додаткових угод.

Припинені зобов`язання із поставки товару в жодному випадку не можуть існувати на момент укладення договору поруки, зміст якого беззаперечно вказує на забезпечення одного і єдиного зобов`язання ТОВ "Традєкс" - повернення передоплати на умовах та в порядку визначених Додатковими угодами.

Отже, розірвання Додаткових угод повертає в дію попередню редакцію Контрактів та попередні зобов`язання сторін (з поставки товару), які на момент укладення договору поруки - не існували, і відповідно взагалі не могли бути охоплені порукою ОСОБА_1 за договором поруки.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що основне зобов`язання - Додаткові угоди від 13.09.2021 до Контрактів, на забезпечення виконання яких був укладений договір поруки, припинено в зв`язку з розірванням їх у судовому порядку, колегія суддів виснує, що порука у відповідності до вимог ч.1 ст.559 ЦК України є припиненою з 14.09.2023 (дата набрання рішенням суду законної сили), а відтак обов`язок ОСОБА_1 , як поручителя, щодо виконання основного зобов`язання (повернення передоплати на умовах та в порядку визначених Додатковими угодами) є припиненим.

Пунктом 4.1. договору про надання поручительських послуг від 13.09.2021 передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку не припиняє своєї дії раніше моменту повного та остаточного припинення поруки поручителя за договором поруки.

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що порука згідно договору поруки №2 від 13.09.2021 є припиненою з 14.09.2023, то, відповідно, до вказаного строку діє і договір про надання поручительських послуг від 13.09.2021.

Разом з тим, кредитором здійснено нарахування винагороди за договором про надання поручительських послуг за період з 13.09.2021 по 04.09.2023, тобто в межах дії договору про надання поручительських послуг від 13.09.2021

Щодо доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, то колегія суддів зазначає, що заперечення боржника проти грошових вимог вищевказаних кредиторів є ідентичними, а докази на спростування грошових вимог - одними й тими самими.

Зокрема, зміст апеляційної скарги зводиться до:

- ігнорування укладених договорів, їх чинності та запереченні факту існування правовідносин із ініціюючим кредитором за договором позики та договором постави, попри факт визнання таких правовідносин судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час перегляду ухвали Господарського суду Рівненської області від 05.09.2023 про відкриття провадження у справі;

- ігнорування укладених договорів, їх чинності та запереченні факту існування правовідносин і заборгованості перед кредитором ОСОБА_1 за договором про надання поручительських послуг, попри повну відсутність будь-яких заперечень щодо існування самого поручительства ОСОБА_1 за зобов`язаннями ТОВ "Традєкс";

- ігнорування укладених договорів, їх чинності та запереченні факту існування правовідносин і заборгованості перед кредитором ТОВ "Вдм-Груп" попри факт отримання товару за договором поставки та не оплату його вартості.

Фактично, апелянт безпідставно заперечує існування правовідносин із кредиторами попри неспростований факт підписання боржником відповідних договорів, первинних документів з кредиторами, отримання ним грошових коштів, товару, послуг тощо.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Разом з тим, апелянтом ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано доказів недійсності договорів, первинних документів та інших доказів, що обґрунтовують грошові вимоги кредиторів; доказів неукладення відповідних договорів; доказів визнання договорів фраудаторними; доказів не підписання боржником договорів, первинних документів та інших доказів, якими обґрунтовуються грошові вимоги кредиторів.

Також скаржник не зазначає норми права, які б встановлювали нікчемність договорів, первинних документів та інших доказів, якими обґрунтовуються грошові вимоги кредиторів.

Тобто, боржник, не спростовуючи презумпцію правомірності угод, на підставі яких кредиторами заявлено грошові вимоги, безпідставно заперечує проти вказаних вимог.

Крім того, апелянт, заперечуючи проти вимог кредиторів, посилається на Висновок експерта №946-Е від 22.03.2024 за результатами проведення судово-економічної експертизи, який складено на замовлення самого боржника щодо допущених ним самим недоліків у ведені власного ж бухгалтерського обліку.

Водночас, вказаний Висновок не змінює, не спростовує та взагалі жодним чином не впливає на факт існування договірних відносин між ТОВ "Традєкс" та кредиторами СГТОВ "ДАК", ОСОБА_1 та ТОВ "Вдм-Груп".

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що єдиним доводом щодо необґрунтованості заявлених кредиторами грошових вимог є певні недоліки ведення боржником власного бухгалтерського обліку.

Так, відповідно до положень статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Тобто, фактично бухгалтерський облік - це комплекс заходів з метою акумулювання відомостей про діяльність підприємства, за ведення якого відповідає уповноважена особа.

З наведеного вбачається, що відомості бухгалтерського обліку не відповідають стандартам достовірності та належності доказів та, відповідно, не можуть ні спростувати, ні підтвердити реальності господарських операцій.

Відповідно, припущення про недоліки ведення бухгалтерського обліку боржника не можуть бути прийняті судом в якості доказів необґрунтованості грошових вимог кредиторів, оскільки встановлення судовим експертом факту невідображення в бухгалтерському обліку товариства кредиторської заборгованості не є таким, що має істотне значення для справи, оскільки не спростовує заборгованість боржника перед кредиторами (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №926/767-б/15).

Отже, суд зауважує, що Висновок є факультативним доказом, його зміст не має заздалегідь встановленої сили, а сам Висновок базується виключно на помилках/недоліках ведення самим боржником бухгалтерського обліку. Відтак, наведені у Висновку твердження не можуть спростовувати факту укладання, існування, чинності, дійсності та правомірності відповідних угод, а лише свідчать про недоліки ведення боржником власного бухгалтерського обліку.

За приписами п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частини або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі №918/822/23 в частині розгляду грошових вимог ОСОБА_1 до боржника прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з огляду на що, апеляційну скаргу ТОВ "Традєкс" слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі №918/822/23 (прийняту за резльтатами розгляду кредиторських вимг) в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до ТОВ "Традєкс" у сумі 20 164 168 грн 65 коп. скасувати, прийнявши в цій частині нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.

Щодо ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі №918/822/23, постановленої за результатами попереднього засідання.

За змістом ст.47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:

розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;

розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів (ч.3 ст.47 Кодексу України з процедур банкрутства).

Враховуючи те, що апеляційний господарський суд у даній постанові за результатами розгляду апеляційної скарги ТОВ "Традєкс" дійшов висновку про скасування ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі №918/822/23 в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до ТОВ "Традєкс" у сумі 20 164 168 грн 65 коп., а ухвала Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі №918/822/23, яка постановлена за результатами попереднього засідання, містить розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі №918/822/23 (постановленої за результатами попереднього засідання) в частині визначення розміру визнаних судом вимог кредитора - ОСОБА_1 , прийнявши в цій частині нове судове рішення, яким визначити розмір визнаних судом вимог кредитора ОСОБА_1 у загальній сумі 61 816 176 грн 59 коп. з яких: 61 810 808 грн 59 коп. основного боргу, 5368 грн 00 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року у справі №918/822/23 в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" у сумі 20 164 168 грн 65 коп. скасувати.

Викласти пункт 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року у справі №918/822/23 в наступній редакції:

"2. Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с.Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ) у загальній сумі 61 810 808 грн 59 коп. та понесені витрати у справі в сумі 5368 грн 00 коп. судового збору."

Пункти 3, 4, 5 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року у справі №918/822/23 вважати відповідно пунктами 3, 4 цієї ухвали.

3. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року у справі №918/822/23, постановлену за результатами попереднього засідання, в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" у сумі 20 164 168 грн 65 коп. скасувати.

Абзац 3 пункту 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року у справі №918/822/23, постановленої за результатами попереднього засідання, викласти в наступній редакції:

"- ОСОБА_1 у загальній сумі 61 816 176 грн 59 коп. з яких: 61 810 808 грн 59 коп. основного боргу, 5368 грн 00 коп. судового збору;"

Пункт 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року у справі №918/822/23, постановленої за результатами попереднього засідання, викласти в наступній редакції:

"2. Визначити розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с.Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ) на загальну суму 22 935 грн 67 коп., а саме:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Вдм-Груп" 22935 грн 67 коп. основного боргу."

4. Розпоряднику майна включити вимоги ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів враховуючи зміни внесені даною постановою.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "22" серпня 2024 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Саврій В.А.