ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2024 Справа № 917/1061/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Акцент-Банк"

до Фізичної особи - підприємця Єріхова Владислава Володимировича

про стягнення 112 699,10 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Акціонерне товариство "Акцент-Банк" з позовом до Фізичної особи - підприємця Єріхова Владислава Володимировича про стягнення 112 699,10 грн за кредитним договором № 20.59. від 23.01.2024, з якої 98 649,53 грн - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 3722,24 грн - заборгованість за процентами, 1907,33 грн - заборгованість за винагородою, 2120,00 грн - пеня, 1000,00 грн - штраф (фіксована складова), 5300,00 грн - штраф (змінна складова).

Ухвалою від 03.07.2024 суд встановив відповідачу строк у 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

Днем вручення ухвали від 03.07.2024 відповідачу є 12.07.2024. Отже, кінцевий строк для подачі відзиву 29.07.2024.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно із ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У цій справі були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2024 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. за номером справи 917/1061/24 (а.с. 41).

Ухвалою від 03.07.2024 суд відкрив провадження у справі № 917/1061/24, призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи (а.с. 44-45).

Вказана ухвала суду надсилалась та доставлена позивачу в електронний кабінет у підсистемі "Електронний суд" (довідки про доставку електронного листа від 03.07.2024, а.с. 46).

Відповідно до ч. 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (п. 2)

Ухвала від 03.07.2024 надсилалась відповідачу засобами поштового зв`язку на його адресу реєстрації, зазначену в Єдиному державному демографічному реєстрі (а.с. 52) і в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 43).

Вказане поштове відправлення повернулося до суду неврученим, відповідно до довідки АТ "Укрпошта" Ф20 підстави невручення «адресат відсутній за вказаною адресою», дата штемпеля організації поштового зв`язку 12.07.2024.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 5).

Отже, ухвала від 03.07.2024 доставлена відповідачу в установленому порядку.

На офіційному сайті Судової влади України 18.07.2024 суд розмістив відповідне оголошення про розгляд цієї справи (а.с. 53).

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано у нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

23.01.2024 між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" (далі - позивач, Банк) та Фізичною особою - підприємцем Єріховим Владиславом Володимировичем (далі - відповідач, Позичальник) було укладено кредитний договір № 20.56. (далі Договір, а.с. 8-14), відповідно до умов якого Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього Договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього Договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Строковий кредит (далі - "кредит") надається Банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням (п. 1.1 Договору).

У преамбулі Договору вказано, що відповідач уклав Договір як фізична особа - підприємець. Отже, ці правовідносини пов`язані із господарською діяльністю відповідача.

Вказаний договір позивач та відповідач підписали кваліфікованим електронним підписом, що підтверджено Протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с.15).

Згідно з п. 1.3 Договору істотні умови кредитування наведені у розділі А цього Договору - «Істотні умови кредитування» (п. 1.3 Договору), зокрема:

- вид кредиту строковий кредит (п. А1 Договору);

- ліміт цього договору 106 000,00 грн: на фінансування поточної діяльності (п. А2 Договору);

- термін повернення кредиту 21 січня 2026 року. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 цього Договору).

- згідно зі ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення Позичальником будь якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення Позичальником заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 21 січня 2026 року (п. А3 Договору);

- за користування кредитом Позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 19,90% річних (п. А6 Договору);

- нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів факт/360). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день (п. А8 Договору);

- Позичальник щомісячно оплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,90 % від суми зазначеного у п. А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати (п. А10 Договору).

Відповідно до п. 2.3.2 Договору, при порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, Банк має право змінити умови цього Договору - зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим Договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим Договором.

Згідно з п. 5.8 Договору, у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 грн + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

У додатку № 1 до Договору сторони погодили Графік погашення кредиту з 23.02.2023 по 21.01.2026.

На виконання умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 106 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № TR.35063691.42296.64999 від 23.01.2024, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 17).

Як свідчить банківська випискою по рахунку за період з 23.01.2024 по 16.06.2024 (а.с.18) позичальник на повернення кредиту сплатив 3587,88 грн 23.02.2024 та 3762,59 грн 23.03.2024. А також позичальник оплатив відсотки 1816,43 грн та 1641,72 грн відповідно; та комісію - 1908,67 грн.

Отже, позичальник неналежним чином виконував покладені на нього зобов`язання, визначені кредитним договором, в частині своєчасного та повного повернення кредитних коштів, а також сплаті відсотків за користування кредитними коштами та щомісячної винагороди за кредитне обслуговування, та припинив повернення кредитних коштів з 24.03.2024.

У зв`язку із порушенням відповідачем графіку повернення кредиту позивач звернувся до відповідача із вимогою від 12.06.2024 (а.с. 19) про сплату простроченої заборгованості за кредитом в сумі 98649,53 грн та відсотками в сумі 3266,87 грн, а також пені штрафів, комісії, - до 19.06.2023, та попередив, що у випадку непогашення Позичальником заборгованості за цим Договором в термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою.

Позивач у позові вказує, що відповідач відповідь на вимогу не надав, кредитну заборгованість не сплатив.

Позивач у позові вказує, що станом на 18.06.2024 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за кредитним договором в загальному розмірі 112 699,10 грн, з якої 98 649,53 грн заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 3722,24 грн заборгованість за процентами, 1907,33 грн заборгованість за винагородою, 2120,00 грн пеня, 1000,00 грн штраф (фіксована складова), 5300,00 грн штраф (змінна складова).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про кредитний договір.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 Цивільного кодексу України).

Водночас за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частина 1 статті 1066, частини 1, 2 статті 1067 Цивільного кодексу України).

Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч. 4 ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Суд встановив на підставі матеріалів справи, що відповідач (Позичальник) 23.01.2024 отримав від позивача кредитні кошти в межах кредитного ліміту в сумі 106 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №.35063691.42296.64999 від 23.01.2024 (а.с. 17).

Як свідчить банківська випискою по рахунку за період з 23.01.2024 по 16.06.2024 (а.с.18) позичальник на повернення кредиту сплатив 3587,88 грн 23.02.2024 та 3762,59 грн 23.03.2024.

Станом на 11.06.2024 у відповідача виникла заборгованість за наданим по Договору кредитом (тілом кредиту) у розмірі 98 649,53 грн, що підтверджується випискою банку по рахунку відповідача за період з 23.01.2024 по 16.06.2024.

Відповідно до ст.ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В ст. 76 ГПК України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Доказів в спростування вищевикладеного, доказів сплати заборгованості чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Подані суду договір та інші первісні бухгалтерські документи сторонами не оспорюються, доказів визнання їх недійсними сторони суду не подали і на них під час розгляду справи не посилалися.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до умов п. А3 Договору, термін повернення кредиту 21 січня 2026 року. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 цього Договору, а.с. 14, зворот). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою:

сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за Договором*((1+Процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)*процентна ставка за місяць)/((1+Процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)-1);

сума щомісячного платежу за %=(залишок заборгованості за Кредитом*річна Процентна ставка/кількість днів поточного року)* Кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтетного платежу;

сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення Кредиту-Сума щомісячного платежу за %.

Пунктом А3 Договору передбачено, що у випадку порушення Позичальником будь- якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашений Позичальником заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 21 січня 2026 року.

Відповідно до п. 2.3.2 Договору, при настанні будь-якої з наступних подій: порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту змінити умови цього Договору - зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим Договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим Договором.

Частина 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачає, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи порушення відповідачем графіку погашення кредиту, процентів та комісійних, позивач звернувся до відповідача із вимогою від 12.06.2024 (а.с. 19) про сплату простроченої заборгованості за кредитом та із посиланням на п. 2.3.2 та п. А3 Договору змінив його умови в частині терміну повернення кредиту - до 19.06.2024, яка була направлена цінним листом 13.06.2024 (а.с. 23-24).

Таким чином, позивач скористався своїм правом на дострокове припинення кредитних правовідносин та дострокове повернення кредитних коштів в повному обсязі відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України.

Відповідач заборгованість за кредитом, процентами та винагородою не погасив, що стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду про стягнення наявної заборгованості за кредитом в сумі 98 649,53 грн.

Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 98 649,53 грн є правомірною та обґрунтованою, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором є таким, що настав, відтак підлягає задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3722,24 грн заборгованості по сплаті процентів та 1907,33 грн заборгованості за винагородою, нарахованих по 18.06.2024 (розрахунок заборгованості - а.с. 20) суд зазначає наступне.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.03.2023 по справі № 300/438/18, встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Раніше Верховний Суд вже висловлювався з цього приводу і формулював висновки, аналогічні наведеному вище.

Так, у постанові від 31.10.2018 по справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення процентів та винагороди, передбачених умовами Договору лише до дати, визначеної позивачем у вимозі від 12.06.2024 про дострокове повернення кредиту, тобто по 19.06.2024.

Оскільки, як свідчить доданий до позовної заяви розрахунок позовних вимог позивачем фактично здійснено нарахування процентів та винагороди по 18.06.2024, вимоги позивача про стягнення 3722,24 грн заборгованості по сплаті процентів та 1907,33 грн заборгованості за винагородою за період з 23.01.2024 по 18.06.2024 визнаються судом правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо нарахованих позивачем штрафів та пені суд враховує таке.

Позивач також заявив вимоги про стягнення 2120,00 грн пені за період 24.04.2024 - 31.05.2024, 1000,00 грн штрафу (фіксована складова), 5300,00 грн штрафу (змінна складова).

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

З огляду на те, що відповідач не повернувши суму позики в обумовлений Договором строк, чим порушив зобов`язання за Договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Згідно з п. 5.8 Договору, у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 грн + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Суд зазначає, що позов в частині вимог про стягнення з відповідача пені та штрафів не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX був доповнений розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18 такого змісту:

« 18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану на сьогоднішній день продовжений.

Таким чином, прострочення відповідачем грошового зобов`язання щодо повернення кредиту мало місце в період дії в Україні воєнного стану.

Частиною першою ст. 598 ЦК України передбачено, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Оскільки пеня та штрафи нараховані позивачем за періоди після 24.02.2022, тобто у період дії в Україні воєнного стану, та за порушення зобов`язання, яке сталося під час дії воєнного стану, то відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Зобов`язання відповідача щодо сплати пені та штрафів, передбачених кредитним договором, є припиненими та підлягають списанню позивачем (позикодавцем) в зв`язку з прямою нормою закону, викладеною в п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені та штрафів.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2120,00 грн пені за період 24.04.2024 - 31.05.2024, 1000,00 грн штрафу (фіксована складова), 5300,00 грн штрафу (змінна складова) суд відмовляє.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У ч. 1 ст. 79ГПК Українизазначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Наявність обставин, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог у позові, суд вважає доведеними, оскільки докази, надані на підтвердження цих обставин, є більш вірогідними, а доказів на її спростування відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково і стягнення з відповідача 98 649,53 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 3722,24 грн заборгованості за процентами, 1907,33 грн заборгованості за винагородою.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати, понесені ним у цій справі на сплату судового збору.

Суд встановив, що за подачу цього позову позивач сплатив 3028,00 грн судового збору за платіжним дорученням № від 25.06.2024 (а.с. 7). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджене випискою від 26.06.2024 (а.с. 42).

Суд зазначає, що із суми позовних вимог, які задоволені судом, судовий збір належить сплачувати у розмірі 3028,00 грн.

Отже на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача в сумі 3028,00 грн, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Суд роз`яснює, що в разі сплати суми боргу після 18.06.2024, якщо платежі не були враховані судом, або добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись статтями 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Єріхова Владислава Володимировича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного банку «Акцент-Банк» (вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074, ідентифікаційний код 14360080) 98 649 грн 53 коп. заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 3722 грн 24 коп. - загальний залишок заборгованості за процентами, 1907 грн 33 коп. - загальний залишок заборгованості за винагородою, 3028 грн 00 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині вимог - у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 28.08.2024.

Суддя Т. М. Безрук