ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" серпня 2024 р. м.Рівне Справа №918/790/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства "ЛІДЕР" про забезпечення позову

у межах справи

за позовом Приватного підприємства "ЛІДЕР"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ДОБУВНА КОМПАНІЯ"

про стягнення в сумі 7 291 880,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Приватне підприємство "ЛІДЕР" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ДОБУВНА КОМПАНІЯ" про стягнення коштів у сумі 7 291 880,72 грн.,з яких 6430911 грн. 67 коп. попередня оплата в зв`язку з не поставкою щебеневої продукції, 860 969 грн. 05 коп. неустойка.

Одночасно з позовом позивачем подана заява про забезпечення позову, у якій просить вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме, не рухоме майно та грошові кошти Товариства з обмеженою "УКРАЇНСЬКА ДОБУВНА КОМПАНІЯ" (ідентифікаційний код 43222436; місцезнаходження: 34331, Вараський р-н, Рівненська обл., село Озеро, вулиця Лісова, будинок, 5. Накласти арешт на кошти у розмірі заборгованості Відповідача основного боргу за Договором купівлі-продажу №3012 від 30 грудня 2021 року в сумі 6 430 911 (шість мільйонів чотириста тридцять дев`ятсот одинадцять) грн. 67 коп., та у розмірі неустойки за невиконання зобов`язання по тому ж договору в сумі 860 969 (вісімсот шістдесят тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 05 коп., які обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою "УКРАЇНСЬКА ДОБУВНА КОМПАНІЯ" (ідентифікаційний код 43222436; місцезнаходження: 34331, Вараський р-н, Рівненська обл., село Озеро, вулиця Лісова, будинок, 5 ) р/р НОМЕР_1 в Київському ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 321842 НОМЕР_2 в Київському ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 321842. Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно належне Товариству з обмеженою «УКРАЇНСЬКА ДОБУВНА КОМПАНІЯ» (ідентифікаційний код 43222436; місцезнаходження: 34331, Вараський р-н, Рівненська обл., село Озеро, вулиця Лісова, будинок, 5 ).

Заяву мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому зважаючи на значну суму заборгованості. Окремо звертає увагу, що Відповідач досить часто змінює юридичну адресу.

Вказує, що предметом позовних вимог ПП "ЛІДЕР" (Покупець) до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ДОБУВНА КОМПАНІЯ" з якими заявник має намір звернутись до суду, є стягнення коштів основного боргу у сумі 6 430 911 грн. 67 коп., пені у розмірі 860 969 грн. 05 коп. 30.12.2021 між вказаними сторонами укладено Договір купівлі-продажу щебеневої продукції (далі договір) на загальну кількість 319 тис. тонн на суму 70 630 000,00 грн. з ПДВ. Позивачем по Договору ще 30.12.2021 року було сплачено попередню оплату у розмірі 12 771 666 грн. 67 коп. з ПДВ, з яких на 6 340 755 грн. з ПДВ було фактично отримано щебеневої продукції. А на суму 6 430 911, 67 грн. щебеневої продукції не отримано. Таким чином, борг Відповідача перед Позивачем по Договору №3012 від 30.12.2021 року складає 6 430 911 грн. 67 коп.

Позивач вказує, що з метою унеможливлення виконання майбутніх рішень суду по стягненню існуючої заборгованості, Відповідач умисно 23.04.2024 року змінив юридичну адресу для зміни територіальної підсудності та зменшив статутний капітал з метою зменшення власних коштів необхідних для покриття існуючої заборгованості. Даний факт свідчить про умисні дії Відповідача за для уникнення майнової відповідальності по існуючим порушеним господарським зобов`язанням, і також про порушення торгових чесних звичаїв у підприємницькій діяльності, а не

прийняття невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові суми, що належать ТОВ «УКРАЇНСЬКА ДОБУВНА КОМПАНІЯ» може зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Беручи до уваги те, що ТОВ «УКРАЇНСЬКА ДОБУВНА КОМПАНІЯ» порушуючи вимоги ст. 655 ЦК України, ухиляється від виконання своїх обов`язків передбачених договором та не повертає вищевказану суму передоплати протягом значного проміжку часу, то невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові суми, що належать ТОВ «УКРАЇНСЬКА ДОБУВНА КОМПАНІЯ» може зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення позову, викладений в пунктах 1-10 частини 1 ст. 137 ГПК України. Згідно п. 1 ч. 1 цієї статті позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до положень частин 5, 6 статті 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, тому у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність настання вищезазначених негативних наслідків в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи зі змісту чинного процесуального закону, забезпечення позову це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

За загальним правилом, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду або ефективного захисту прав або інтересів позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України.

Таким чином, заявник має довести (додати до заяви) наявність тих обставин, на підставі яких він просить вжити заходи до забезпечення позову, тому питання про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову вирішується виходячи з тих документів, які додані до заяви.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання суду відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Позивач вказує на зміну місця реєстрації відповідача, та на думку позивача відповідачем вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення претензії та подання позову до суду.

Проте наведені доводи позивача не є беззаперечною підставою для забезпечення позову. Вищевикладене не є підтвердженням того, що боржник вчиняє дії що свідчать про ухилення від виконання рішення суду у майбутньому.

Крім того господарська діяльність передбачає певні ризики, в тому числі при укладенні та виконанні договорів.

Так, жодних доказів на підтвердження обставин того, що грошові кошти, які є у боржника на момент пред`явлення заяви до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю, до заяви не приєднано. Заявником взагалі не надано доказів на підтвердження того, що відповідач здійснив, здійснює чи має намір здійснити будь-які дії, спрямовані на витрачання коштів з метою ухилення від виконання зобов`язання. В обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач подав ті ж самі докази, які приєднані до позовної заяви.

Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення боржника від виконання грошових зобов`язань без відповідного доказового обґрунтування, зокрема, доказів витрачання коштів, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Порушення відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем не є підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від наявності у відповідача заборгованості, а в залежності від наявності належних та допустимих доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Невиконання відповідачем зобов`язань за договором стало підставою для звернення позивача до суду і саме ці вимоги є предметом розгляду у даній справі.

Припущення позивача не підтверджені жодними доказами.

Саме лише посилання в заяві на потенційні ризики, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заявником належним чином не обґрунтовано та не подано достатніх доказів на підтвердження того, яким чином не вжиття заходу забезпечення позову в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду за позовом заявника за умови його задоволення. У заяві про забезпечення позову викладені лише припущення заявника щодо ймовірності вчинення відповідачем заходів, які ускладнять або унеможливлять виконання судового рішення.

У разі задоволення позову виконання рішення суду може бути здійснено в примусовому порядку із застосуванням заходів примусового виконання рішень, передбачених законом.

Отже, суд зазначає, що всупереч положенням ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено наявності підстав для забезпечення позову, тому суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про судовий збір" та ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства "ЛІДЕР" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 29.08.2024 та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення (підписання) до Північно-західного апеляційного господарського суду за правилами ст.ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України, з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Бережнюк В.В.