ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2024 р. Справа №909/120/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Бойко С.М.

секретар судового засідання Олех М.

за участю представників учасників справи:

представник позивача Герасько Олександр Анатолійович

представник відповідача Шевченко Андрій Вікторович

розглядаючи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс" від 13.05.2024 (вх. № ЗАГС 01-05/1389/23 від 14.05.24)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.04.2024 (повне рішення складено та підписано 23.04.2024, суддя Рочняк О. В.)

у справі № 909/120/24

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс"

про стягнення 420 057 грн 86 коп. заборгованості

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс" про стягнення 420 057 грн 86 коп. заборгованості за договором оренди № 540/21 індивідуально визначеного майна від 30.11.2021, з яких: 337 332 грн 76 коп. основного боргу, 68 805 грн 46 коп. пені, 5 283 грн 10 коп. 3% річних, 8 636 грн 54 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в порушення договірних зобов`язань, які виникли між сторонами, відповідач починаючи з 21.02.2023 не сплачує орендну плату за передане йому в оренду майно, у зв`язку з чим виникла заборгованість, на яку позивач нарахував йому пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.04.2024 у справі №909/120/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" 376 949 (триста сімдесят шість тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн 21 коп. заборгованості, з яких: 337 332 (триста тридцять сім тисяч триста тридцять дві) грн 76 коп. основного боргу; 28 152 (двадцять вісім тисяч сто п`ятдесят дві) грн 08 коп. пені; 5 189 (п`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн 14 коп. 3% річних; 6 275 (шість тисяч двісті сімдесят п`ять) грн 23 коп. інфляційних втрат та 6 076 (шість тисяч сімдесят шість) грн 52 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс" від Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" в оренду майна, вказаного в акті приймання-передачі майна від 30.11.2021, є підставою виникнення у відповідача зобов`язання сплачувати орендні платежі на умовах, вказаних в п.3.4 договору оренди - не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем оренди, за який проводиться оплата.

Окрім того суд, здійснивши перерахунок заявлених сум, стягнув з відповідача пеню, інфляційні втрати та 3% річних, які були заявлені на підставі п . 9.2 Договору оренди.

Враховуючи клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій суд, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, вважав доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо можливості зменшення розміру пені на 50 відсотків, тобто до 28 152 грн 08 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс" подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.04.2024 у справі №909/120/24 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в частині стягнення суми пені, 3% річних, інфляційних втрат та в частині задоволення вимог про сплату основного боргу в сумі 84 333, 19 грн.

Зокрема, скаржник зазначає, що оскільки ним як оператором спільної діяльності отримана в оренду свердловина №2 Підлісівське не для забезпечення власної господарської діяльності, а з метою ведення спільної діяльності за договором простого товариства, то відповідальність за спірним договором оренди мають нести учасники простого товариства солідарно.

Звертає увагу суду, що за весь період перебування свердловини родовища №2 Підлісівська в оренді, дана свердловина так і не була введена в експлуатацію та потребувала вкладень значних коштів зі сторони відповідача, відтак вважає неправомірним накладення на нього штрафних санкцій.

Приватним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній, спростовуючи доводи апеляційної скарги, просить суд її залишити без задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, а представник позивача висловив свої заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів викладених у відзиві.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024, вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Бойко С.М. та Желіка М.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс" від 13.05.2024 (вх.№ ЗАГС01-05/1389/23 від 14.05.24) залишено без руху, скаржнику надано строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс" від 13.05.2024 (вх.№ ЗАГС01-05/1389/23 від 14.05.24) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.04.2024 у справі № 909/120/24, розгляд справи призначено на 02.07.2024.

Ухвалою від 18.06.2024 задоволено заяву представника ПрАТ "Національна акціонерна компанія "Надра України" адвоката Гераська Олександра Анатолійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.07.2024 розгляд справи відкладено на 13.08.2024.

Ухвалою від 09.08.2024 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс" Шевченка Андрія Вікторовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.08.2024 розгляд справи відкладено на 20.08.2024.

У судовому засіданні 20.08.2024 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

30 листопада 2021 року між Приватним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс" (орендар), яке діє як Оператор спільної діяльності за Договором простого товариства №01-51/21 від 05.10.2021, укладено договір оренди індивідуально-визначеного майна №540/21.

Відповідно до п. 1.1 договору, на виконання умов договору орендодавець зобов`язався передати, а орендар зобов`язався прийняти в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - пошукову свердловину №2 Підлісівську (майно/свердловина), що обліковується на балансі компанії.

Місцезнаходження свердловини: північна околиця с. Вільхівка, 0,9 км на Пд від а.відм.424,4 м., 0,9 км ПнЗх від а.відм. 440,4 м (автомобільна дорога Дуба-Вільзівка), на вододілі правих приток.

Географічні координати: широта 48о 51' 27", довгота 24о 10' 51".

Орендар погоджується з тим, що після підписання акта приймання-передачі майна в оренду, у нього відсутні будь-які перешкоди з боку орендодавця щодо користування зазначеним майном відповідно до мети, визначеної в пункті 1.3 цього Договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п.1.3 договору, свердловина передається в оренду з метою: облаштування устя свердловини для проведення реліквідації, відновлення свердловини після ліквідації, проведення геофізичних досліджень свердловини (ГДС) з метою оцінки стану свердловини, виконання робіт з капітального ремонту свердловини, відновлення необсадженого стовбура свердловини, кріплення необсадженого стовбура свердловини, випробування перспективних нафтогазових пластів, облаштування свердловини для проведення досліджень на продуктивність, дослідження свердловини на продуктивність, введення свердловини в експлуатацію, або ліквідацію свердловини (при відсутності промислового приплаву вуглеводнів) та виконання орендарем інших завдань і робіт доцільних на його думку для геологічного вивчення ділянки надр, пов`язаних з використанням орендованого майна - пошукової свердловини № 2 Підлісівська.

Орендар за власний рахунок (без відшкодування вартості таких робіт орендодавцем) виконує комплекс робіт, передбачених п. 1.3 даного договору (п.1.4 договору).

За змістом п. 2.1 договору, орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання акту приймання-передачі майна між орендодавцем та орендарем.

На період проведення робіт з освоєння та дослідження свердловини, але не більше ніж 45 (сорок п`ять) календарних днів з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі майна, орендна плата визначається за домовленістю сторін і становить 20 000 грн 00 коп. за базовий місяць оренди, без урахування ПДВ.

Базовий місяць оренди - це місяць, в якому було підписано цей договір.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.2.1 після завершення виконання робіт з освоння та дослідження Свердловини та визначення її ринкової вартості орендна плата встановлюється у розмірі, який обраховується за наступною формулою: О.П.= В.С.*12%:12, де О.П. новий розмір орендної плати, В.С. вартість свердловини, визначена за результатами проведеної експертної оцінки, 12% - відсоткова ставка, 12 кількість місяців.

Пунктом 3.3 договору оренди передбачено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за місяць оренди. В разі дефляції (індекс інфляції не перевищує одиниці) індексація за даний місяць не проводиться.

Орендна плата перераховується орендарем на рахунок орендодавця на підставі виставленого останнім рахунку не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем оренди, за який проводиться оплата. У разі відсутності рахунка орендодавця, орендар зобов`язаний самостійно звернутися до орендодавця з метою його отримання і сплатити його в указаний термін (п. 3.4 договору).

Згідно з п.3.5 договору, нарахування орендної плати у розмірі, визначеному п. 3.1 цього договору починається з дати підписання сторонами акта приймання-передачі майна, нарахування орендної плати, визначеної п. 3.2 договору починається з дати завершення виконання робіт з освоєння та дослідження Свердловини.

Орендар, який прострочив виконання грошових зобов`язань, передбачених умовами цього договору, на вимогу орендодавця зобов`язаний сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення вказаних платежів, включаючи день оплати, а також сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми за кожен день прострочення (п. 9.2 договору).

За змістом п. 11.1 сторони домовилися, що цей договір є укладеним та набуває чинності з дати його підписання та діє протягом 2 років 11 місяців.

30.11.2021 сторони підписали акт приймання-передачі, відповідно до якого орендодавець передав, орендар прийняв у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - пошукова свердловина №2 Підлісівська, що обліковується на балансі компанії.

В п. 3 цього акту сторони зазначили, що майно передане орендарю в належному стані, претензії орендаря щодо стану майна відсутні.

Відповідно картки рахунку: 36 за договором 540/21 від 30.11.2021 за період з 01.01.2023 по 29.01.2024, заборгованість зі сплати орендної плати становить 337 332 грн 76 коп., що не заперечується відповідачем.

У зв`язку з порушенням строку сплати орендних платежів позивач нарахував відповідачу 68 805 грн 46 коп. пені, 5 283 грн 10 коп. 3% річних, 8 636 грн 54 коп. інфляційних втрат.

В матеріалах справи міститься копія договору Простого товариства № 01-51/21 від 05.10.2021, укладеного між Дочірнім підприємством ПрАТ "Надра України" "Західукргеологія" (підприємство) та ТОВ "Філдсервіс" (інвестор).

Відповідно до п.1.1 договору, предметом цього договору є спільні дії учасників на основі об`єднання їх вкладів без створення окремої юридичної особи для досягнення наступної мети:

- організації та ведення спільної виробничо-господарської і комерційної діяльності для здійснення користування нафтогазоносними надрами, експлуатації родовища в межах ділянки надр, визначеної спеціальним дозволом, та реалізації видобутої нафти;

-збору, зберігання та транспортування видобутої нафти до пункту доставки для її подальшої реалізації відповідно до умов цього договору;

-отримання прибутку учасниками в результаті здійснення такої спільної господарської діяльності.

Згідно з пп. 3.5.2 п. 3.5 договору, оператор має право вчиняти правочини від імені учасників, пов`язані з веденням спільної діяльності, в порядку, визначеному даним договором.

За змістом пп.3.6.2 п. 3.6 договору, учасники мають право на підставі укладених з ними договорів, виконувати необхідні для ведення спільної діяльності роботи та надавати послуги з урахуванням умов, передбачених цим договором.

В п. 6.2 договору визначено, що частки учасників у праві спільної часткової власності визначаються відповідно до пропорції, визначеної у пункті 6.4 даного договору.

Відповідно до п. 6.4 договору, у випадку припинення даного договору спільне майно учасників підлягає реалізації, а отримані від спільної діяльності кошти (після сплати всіх необхідних платежів, погашення грошових зобов`язань, у тому числі і тих, строк виконання яких не настав), розподіляються між учасниками у наступній пропорції:

-підприємство - 25%;

-інвестор - 75%.

Згідно з п. 9.1 договору, спільні витрати і збитки у разі припинення спільної діяльності, покриваються учасниками відповідно до часток у праві спільної часткової власності, визначених пунктом 6.4 даного договору.

Враховуючи порушення умов договору оренди №540/21 від 30.11.2021 в частині сплати орендних платежів ПрАТ «НАК «Надра України» звернулось з позовом до ТзОВ «Філдсервіс» про стягнення 420 057 грн 86 коп. заборгованості.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Враховуючи, що в суді першої інстанції обставини укладення та чинності договору оренди індивідуально-визначеного майна №540/21 від 30.11.2021 не оспорювались, а відповідач визнає суму заборгованості зі сплати орендної плати, що становить 337 332 грн 76 коп., на підставі положень частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, звертаючись з апеляційною скаргою скаржник зазначає, що оскільки майно було прийняте в строкове платне користування з метою провадження спільної діяльності за Договором простого товариства, зобов`язання з сплати орендної плати за користування таким майном є спільним зобов`язанням учасників, відтак і відповідальність за його невиконання має бути розподілена між його учасниками.

Відповідно до ст. 1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

За змістом ч. 2 ст. 1138 ЦК України, якщо договір простого товариства пов`язаний із здійсненням його учасниками підприємницької діяльності, учасники відповідають солідарно за всіма спільними зобов`язаннями незалежно від підстав їх виникнення.

Отже, законом прямо передбачений солідарний обов`язок учасників договору простого товариства за всіма спільними зобов`язаннями незалежно від підстав їх виникнення.

Солідарна відповідальність це відповідальність кількох боржників перед одним кредитором. При цьому у кредитора є право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі, або частковому від усіх боржників одночасно, або від когось одного.

Відповідно до частини першої статті 541 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема в разі неподільності предмета зобов`язання. Наслідки солідарного обов`язку боржників передбачені статтею 543 ЦК України, основний з яких зазначено в частині першій цієї статті, а саме: у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Крім того, ЦК України передбачає і гарантії для боржника, який виконав солідарний обов`язок, на зворотну вимогу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 198/305/15-ц.

Вищенаведені норми закону спростовують твердження скаржника про обов`язок покладення відповідальності за сплату орендних платежів солідарно на учасників договору простого товариства, оскільки це є право кредитора звертатись з вимогою про стягнення коштів солідарно чи в повному обсязі.

Суд першої інстанції вірно заначив, що відповідно до ч.1 ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

В силу положень статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 статті 550 Цивільного кодексу України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначалось вище, згідно із пунктом 9.2 укладеного між сторонами договору оренди індивідуально визначеного майна № 540/21 від 30.11.2021 сторони визначили, що орендар, який прострочив виконання грошових зобов`язань, передбачених умовами цього договору, на вимогу орендодавця зобов`язаний сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення вказаних платежів, включаючи день оплати, а також сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми за кожен день прострочення.

Вказаний пункт договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», згідно з якими платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Місцевий господарський суд, перевіривши підстави, строки та правильність нарахування пені, відповідно до положень п. 9.2 договору та та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», встановив, що розрахована Приватним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" пеня за визначений скаржником період за кожен день прострочення в загальній сумі складає 56 304 грн 16 коп.

За приписами ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Так, оцінюючи у даній справі можливість зменшення суми пені, місцевий суд врахував, що позивачем доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій саме відповідача, не надано, відтак дійшов висновку щодо можливості зменшення розміру пені на 50 відсотків, тобто до 28 152 грн 08 коп.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши правильність здійсненого судом першої інстанції розрахунку пені, вважає його арифметично вірним. Відтак, позовна вимога про стягнення пені у розмірі 28 152 грн 08 коп.підставно задоволена судом першої інстанції.

При цьому, колегія суддів критично оцінює покликання скаржника на неврахування судом першої інстанції при стягненні штрафних санкцій факту передачі свердловини в неналежному стані, що потребувало значних матеріальних вкладень зі сторони відповідача з метою її покращення та вводу в експлуатацію.

Так, відповідно до п.1.3 договору, свердловина передається в оренду з метою: облаштування устя свердловини для проведення реліквідації, відновлення свердловини після ліквідації, проведення геофізичних досліджень свердловини (ГДС) з метою оцінки стану свердловини, виконання робіт з капітального ремонту свердловини, відновлення необсадженого стовбура свердловини, кріплення необсадженого стовбура свердловини, випробування перспективних нафтогазових пластів, облаштування свердловини для проведення досліджень на продуктивність, дослідження свердловини на продуктивність, введення свердловини в експлуатацію, або ліквідацію свердловини (при відсутності промислового приплаву вуглеводнів) та виконання орендарем інших завдань і робіт, доцільних, на його думку, для геологічного вивчення ділянки надр, пов`язаних з використанням орендованого майна - пошукової свердловини № 2 Підлісівська.

Орендар за власний рахунок (без відшкодування вартості таких робіт орендодавцем) виконує комплекс робіт, передбачених п. 1.3 даного договору (п.1.4 договору).

30.11.2021 сторони підписали акт приймання-передачі, відповідно до якого орендодавець передав, орендар прийняв у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - пошукова свердловина №2 Підлісівська, що обліковується на балансі компанії.

В п. 3 цього акта сторони зазначили, що майно передане орендарю в належному стані, претензії орендаря щодо стану майна відсутні.

Відтак, підписуючи Договір оренди та акт приймання-передачі, відповідач засвідчив як свій обов`язок щодо фінансових витрат на облаштування свердловини, так і отримання свердловини в належному стані, тому твердження про понесені значні витрати на обслуговування свердловини, як підставу для звільнення від штрафних санкцій - є необгрунтованими та безпідставними.

Статтею 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем при поданні позовної заяви за неналежне виконання договірних зобов`язань відповідачем заявлено до стягнення 3 % річних в розмірі 5 189 грн 14 коп. та інфляційні втрати в розмірі 6 275 грн 23 коп.

Перевіривши розрахунки позивача, судом апеляційної інстанції встановлено, що такі проведено вірно у відповідності до встановлених обставин справи, про що судом першої інстанції зроблено обгрунтований висновок.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на викладене вище.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.04.2024 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс" від 13.05.2024 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.04.2024 у справі №909/120/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржниками.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню.

5. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 23.08.2024.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Бойко С.М.