ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

02 вересня 2024 року м.Харків Справа № 913/376/24

Провадження №13/913/376/24

Суддя Яресько Б.В., розглянувши матеріали

за заявою ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 )

про неплатоспроможність боржника - фізичної особи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 28.08.2024 через систему «Електронний суд» звернулася до Господарського суду Луганської області із заявою, яка зареєстрована відділом документального забезпечення роботи суду 29.08.2024, у якій просить суд відкрити провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 , та призначити керуючого реструктуризацією у справі - арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 12.02.2013 № 190, адреса: АДРЕСА_2 ).

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що восени 2023 року взяв грошi в мікрофінансових організаціях, розраховуючи погасити кредит вчасно, але після повномаштабного вторгнення втратив роботу (працював кухарем), в подальшому влаштувався на роботу пов`язану з ремонтами.

В зв`язку із відсутністю стабільного доходу, почав кредитуватись в інших мікрофінансових організаціях.

Зазначив, що на момент звернення з цією заявою до суду, згідно з даними УБКІ та особистими підрахунками, розмір заборгованості складає приблизно 366 069,81 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2024 справа передана на розгляд судді Яресько Б.В.

Розглянувши матеріали заяви про неплатоспроможність, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Частинами 1, 2 ст.4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи підсудність вищевказаної заяви ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУзПБ справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, місцем проживання фізичної особи або фізичної особи - підприємця. Зміна боржником зареєстрованого місцезнаходження або місця проживання після подання кредитором або боржником заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не впливає на зміну територіальної підсудності господарського суду.

Преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Абзацом 1 ч.1 ст.1 указаного Закону передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

До заяви про неплатоспроможність боржника заявником додано довідку від 04.04.2018 р. №/31554 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка видана ОСОБА_1 , відповідно до якої фактичним місцем проживання боржника - ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 .

Отже боржник - фізична особа ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Указана довідка від 04.04.2018 р. №/31554 про взяття ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання такої особи та надає їй процесуальне право звертатися до суду, територіальна підсудність якого поширюється на місце проживання, яке зазначено у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах від 02.09.2019 у справі №753/20939/17, від 01.05.2024 у справі №297/2195/22, які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

Відтак суд зазначає, що саме адреса фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи, зазначена у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, є тією адресою, яка враховується при визначенні підсудності судових справ за участю цієї внутрішньо переміщеної особи.

Суд наголошує, що фактичним місцем проживання боржника - ОСОБА_1 , відповідно до довідки від 04.04.2018 р. №/31554 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є: АДРЕСА_4 .

Пунктом 8 ч.1 ст.20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Частиною 13 ст. 30 ГПК України встановлено, що справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Суд повторно зауважує, що в силу ч.1 ст.8 КУзПБ справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, місцем проживання фізичної особи або фізичної особи - підприємця.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що справи про неплатоспроможність фізичних осіб, які у встановленому законодавством порядку зареєстровані як внутрішньо переміщені особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», мають розглядатися господарськими судами за правилами виключної підсудності за адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи, що зазначена у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Станом на день постановлення цієї ухвали доказів втрати ОСОБА_1 статусу внутрішньо переміщеної особи у відповідності до приписів Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» суду не надано.

Застосовуючи викладене до спірних правовідносин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про його неплатоспроможність підлягає розгляду за правилами виключної підсудності господарським судом, юрисдикція якого поширюється на адресу місця проживання ОСОБА_1 , зазначену у довідці від 04.04.2018 р. №/31554 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - Господарським судом міста Києва, а отже є непідсудною Господарському суду Луганської області.

Частиною 4 ст.8 КУзПБ передбачено, що якщо справа не підсудна такому господарському суду, матеріали справи передаються господарським судом за встановленою підсудністю в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Ураховуючи викладене, матеріали заяви про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 , слід передати за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Частиною 3 ст.31 ГПК України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст.1, 27, 30, 31, 232 - 234 ГПК України, ст.ст. 2, 8 КУзПБ, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву від 28.08.2024 ОСОБА_1 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи з усіма додатками передати за виключною підсудністю до Господарського суду м. Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-Б).

2. Здійснити передачу матеріалів справи до Господарського суду м. Києва протягом п`яти днів після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала підписана 02.09.2024 та набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження; ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Інформацію у справі можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/sud5014

Суддя Богдан ЯРЕСЬКО