ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року Справа № 902/456/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Миханюк М.В.

без виклику (повідомлення) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухвалене 05.06.2024, повне рішення складено 10.06.2024, у справі № 902/456/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" (вул. Васильківська, буд. 2-А, кв. 3А, м. Київ, 03150)

до: Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" (вул. Промислова, буд. 15, м. Гнівань, Тиврівський район, Вінницька область, 23310)

про стягнення 1 298 608,36 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллаба" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" про стягнення 1 298 608,36 грн, з яких 1 126 428,00 грн основного боргу, 18 007,47 грн інфляційних, 14 022,42 грн 3% річних та 140 150,46 грн пені.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 05.06.2024 у справі № 902/456/24 позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллаба" 1 126 428,00 грн основного боргу; 18 007,47 грн інфляційного збільшення боргу; 13 687,73 грн 3% річних та 8 685,75 грн - витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовлено.

Відповідач Приватне акціонерне товариство "Гніванський завод спецзалізобетону", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 05.06.2024 у справі № 902/456/24 скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги з ТОВ "Коллаба" на суму основного боргу 1 126 428,00 грн.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає наступне:

- за домовленістю сторін, відповідачем в даній справі подано заяву про визнання позову;

- однак відповідач не визнавав всю суму разом зі штрафними санкціями, а лише визнав суму основного боргу;

- у зв`язку з тим, що судовий розгляд проводився без участі сторін, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку та задовольнив позовні вимоги разом з інфляційними втратами та трьома відсотками річних, на що відповідач згоди не надавав.

За наведених обставин апелянт вважає рішення Господарського суду Вінницької області від 05.06.2024 незаконним та необґрунтованим, висновки викладені в рішенні є такими, що не відповідають обставинам справи, відповідно оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню частково.

Автоматизованою системою документообігу суду, протокол від 01.07.2024, визначено колегію суддів для розгляду справи № 902/456/24 у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Павлюк І.Ю., суддя Юрчук М.І.

Листом № 902/456/24/4442/24 від 01.07.2024 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Вінницької області.

16.07.2024 до суду надійшли матеріали справи № 902/456/24.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" на рішення Господарського суду Вінницької області від 05.06.2024 у справі № 902/456/24 залишено без руху, зобов`язано апелянта протягом 5 (п`яти) днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені недоліки апеляційної скарги та подати до суду докази сплати 3 633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду /а.с. 59/.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді - члена колегії Павлюк І.Ю. у період з 22.07.2024 по 23.08.2024 включно, проведено її заміну у судовій справі № 902/456/24 протокол від 22.07.2024, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Юрчук М.І., Миханюк М.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 (Крейбух О.Г. головуючий суддя, судді Юрчук М.І., Миханюк М.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" на рішення Господарського суду Вінницької області від 05.06.2024 у справі № 902/456/24, в порядку письмового провадження без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи /а.с. 69/.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом апеляційного оскарження є вимоги про стягнення 18 007,47 грн інфляційного збільшення боргу та 13 687,73 грн 3% річних - суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

06.08.2024 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги, в частині визнання штрафних санкцій постановити нове рішення, яким врахувати штрафні санкції на дату судового засідання в апеляційній інстанції.

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Коллаба (далі постачальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством Гніванський завод спецзалізобетону (далі покупець, замовник, відповідач) укладено договір поставки № 118-16/П-23 (далі договір), за яким постачальник зобов`язався передати у власність замовника продукцію, надалі за текстом цього договору - товар, а замовник, у свою чергу, зобов`язався оплатити та прийняти товар відповідно до умов цього договору.

Найменування товару: пісок щільний природній згідно ДСТУ Б В.2.7-32-95 (п. 1.2.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору поставка товару здійснюється у відповідності з заявками погодженими сторонами, що є невід`ємними частинами договору на протязі календарного року. Постачальник здійснює поставку товару залізничним транспортом на склад замовника (вул. Промислова, буд.15, м. Гнівань, Вінницька обл., 23310), за рахунок постачальника.

За змістом п. 3.2 договору право власності на поставлений товар і ризик випадкової його загибелі або пошкодження переходить від постачальника до замовника з моменту, коли товар передано замовнику згідно умов пункту 3.1 та замовником зроблено відмітку про прийом товару на видаткових накладних.

Постачальник буде вважатися таким, що виконав зобов`язання поставки товару, якщо він поставив товар до місця зазначеного у п. 3.1, із усією супровідною документацією (рахунки на оплату, видаткові накладні на відповідну партію товару), яка вимагається чинним законодавством України (п. 3.3 договору).

Загальний перелік товару, що підлягає поставці за цим договором, одиниці вимірювання, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура тощо) за сортами, групами, видами, типами, розмірами, визначаються у Специфікації № 1, що є невід`ємною частиною договору (п. 3.4 договору).

За змістом п. 5.1 договору замовник оплачує товар за цінами, вказаними у Специфікації № 1 до цього договору, що являється невід`ємною частиною даного договору і приймається сторонами в національній валюті України - гривні.

Замовник здійснює оплату за товар у формі безготівкового розрахунку платіжним дорученням на поточний рахунок постачальника на протязі 30 календарних днів з моменту одержання товару та наданої замовнику податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно з ст. 201 ПК України (п. 5.3 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення підписів печаткою сторін та діє до 31.12.2023 включно, а в частині поставки до повного виконання (п. 13.2 договору).

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками, у встановленому порядку.

До договору поставки підписано Специфікацію № 1 від 18.09.2023, в якій погоджено найменування товару, кількість, ціну за одиницю товару та загальну вартість товару.

Позивачем на виконання умов договору поставки № 118-16/П-23 від 18.09.2022 поставлено відповідачу товар на загальну суму 2 537 785,20 грн в розрізі по видатковим накладним:

- № 119 від 23.09.2023 на суму 169 223,40 грн;

- № 124 від 30.09.2023 на суму 340 833,00 грн;

- № 125 від 04.10.2023 на суму 166 074,60 грн;

- № 126 від 08.10.2023 на суму 135 226,20 грн;

- № 131 від 14.10.2023 на суму 167 722,80 грн;

- № 142 від 20.10.2023 на суму 271 313,40 грн;

- № 157 від 30.10.2023 на суму 135 644,40 грн;

- № 158 від 30.10.2023 на суму 33 898,80 грн;

- № 169 від 04.11.2023 на суму 33 579,00 грн;

- № 170 від 04.11.2023 на суму 102 705,00 грн;

- № 179 від 08.11.2023 на суму 34 120,20 грн;

- № 180 від 08.11.2023 на суму 305 901,00 грн;

- № 181 від 08.11.2023 на суму 372 640,80 грн;

- № 187 від 13.11.2023 на суму 167 550,60 грн;

- № 188 від 13.11.2023 на суму 101 352,00 грн.

Вказані видаткові накладні підписані позивачем та відповідачем. Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань за договором.

Відповідач за вищевказані поставки товару провів часткові розрахунки у загальному розмірі 1 411 357,20 грн, а саме:

12.10.2023 - 142 032,62 грн згідно з платіжною інструкцією № 1864 на суму 1 185 000,00 грн (лист № 758/16 від 23.10.2023);

13.11.2023 - 340 000,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 2038;

13.11.2023 - 329 324,58 грн згідно з платіжною інструкцією № 2039;

29.11.2023 - 400 000,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 2156;

12.12.2023 - 200 000,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 2225.

Оскільки остаточний розрахунок за поставлений товар відповідачем здійснено не було, позивач просить стягнути суму боргу в розмірі 1 126 428,00 грн в примусовому порядку.

Разом з тим за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань позивачем заявлено до стягнення 140 150,46 грн пені, 14 022,43 грн 3% річних та 18 007,47 грн інфляційного збільшення боргу.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 24.04.2024 відкрито провадження у справі № 902/456/24 з правилами загального позовного провадження /а.с. 10/.

14.05.2024 (вх. № 01-34/5030/24) через систему "Електронний суд" від Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач зазначає, що позовні вимоги у справі № 902/456/24 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллаба" до Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" про стягнення суми заборгованості 1 298 608,36 грн, з яких 1 126 428,00 грн основного боргу, 18 007,47 грн інфляційних, 14 022,42 грн 3% річних та 140 150,46 грн пені, визнає та проти задоволення позову не заперечує.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення від 05.06.2024 у справі № 902/456/24, дійшов висновку, що визнання відповідачем позову у цій справі відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються наявними у справі доказами, не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, тому визнання позову підлягає прийняттю господарським судом.

Також суд першої інстанції перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню в розмірі 13 683,73 грн, а вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в заявлених позивачем межах, вимоги в частині стягнення пені не підлягають до задоволення, оскільки умовами договору поставки № 118-16/П-23 від 18.09.2023 не визначено відповідальність покупця у вигляді пені за порушення останнім строку оплати товару.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом встановлено, що правовідносини сторін виникли на підставі договору поставки від 18.09.2023 № 118-16/П-23.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Факт отримання відповідачем від позивача товару за Договором на загальну суму 2 537 785,20 грн підтверджується видатковими накладними. Відповідач розрахунки за товар провів частково у загальному розмірі 1 411 357,20 грн. Товар у розмірі 1 126 428,00 грн є неоплаченим.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 1 126 428,00 грн основного боргу є обґрунтованими, визнаються відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Щодо стягнення 140 150,46 грн пені за період прострочення з 23.10.2023 по 22.04.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно з ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, одним із видів якою відповідно до ст. 549 ЦК України є пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Оскільки умовами договору поставки № 118-16/П-23 від 18.09.2023 не узгоджено відповідальність покупця у разі порушення ним обов`язку по оплаті поставленого товару у вигляді сплати, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у позові в частині стягнення 140 150,46 грн пені.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 14 022,43 грн 3% річних та 18 007,47 грн інфляційних нарахувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем та здійснений судом першої інстанції розрахунки трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в розрахунках позивача помилки, яка полягає у включенні в періоди прострочення по усіх видаткових накладних останнього дня виконання зобов`язання та дня проплат.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягає задоволенню частково у розмірі 13 687,73 грн, а вимога про стягнення 18 007,47 грн інфляційного збільшення боргу підлягає задоволенню в межах, заявлених позивачем.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 1 126428,00 грн основного боргу, 18 007,47 грн інфляційних втрат та 13 687,73 грн 3% річних.

Посилання апелянта на те, що у заяві про визнання позову ним визнавалася лише сума основного боргу, колегією суддів відхиляються як безпідставі та необгрунтовані, оскільки з заяви про визнання позову вбачається, що відповідачем визнається як сума 1 126 428,00 грн основного боргу, так і 18 007,47 грн інфляційних втрат, 14 022,42 грн 3% річних та 140 150,46 грн пені.

Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи є необґрунтованими та спростовуються встановленими обставинами справи.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 05.06.2024 у справі № 902/456/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 902/456/24 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "02" вересня 2024 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Миханюк М.В.