ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2024 Справа № 914/1616/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Король М.Р., розглянувши справу

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

до відповідача: Всеукраїнської громадської організації «Народний антикорупційний нагляд»

про: стягнення 9 424,77 грн.,

без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ

24.06.2024р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до відповідача: Всеукраїнської громадської організації «Народний антикорупційний нагляд» про стягнення 9 424,77 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 01.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Дана ухвала суду була надіслана позивачу в його електронний кабінет, про отримання котрої матеріали справи містять відповідну довідку, підписану відповідальним працівником.

Вказана ухвала суду надіслана відповідачу на адресу місцезнаходження, яку зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві.

Крім того, процесуальний документ щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходиться у вільному доступі.

Таким чином, судом було вчинено всіх можливі за даних обставин дії щодо належного повідомлення учасників справи про спір, що розглядається. Зважаючи на зазначене, учасники справи належним чином були повідомлені про відкриття судового провадження у даній справі.

Суть спору та правова позиція учасників справи.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не повернув орендоване майно своєчасно.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. Між сторонами спору був укладений договір оренди нерухомого майна. Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.11.2022р. встановлено, що договір оренди №Г-11127-18 від 03.05.2018р. є припиненим з 02.05.2021р. Крім того, цим судовим рішенням зобов`язано відповідача повернути об`єкт оренди шляхом виселення. Оскільки фактично відповідачем було звільнено нежитлове орендоване приміщення 15.02.2024р., то позивач просить стягнути з відповідача неустойку на підставі ч.2 ст.785 ЦК України за період з 03.05.2021р. до 24.02.2022 р. в розмірі 9 424,77 грн.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

За результатами дослідження наданих доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

03.05.2018р. між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі - Позивач) та Всеукраїнською громадською організацією «Народний антикорупційний нагляд» (далі - Відповідач), укладено договір оренди нерухомого майна № Г-11127-18 (далі - Договір), відповідно до розділу 1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування приміщення (надалі - Об`єкт оренди), розташоване за адресою: м. Львів, вул. Б. Лепкого, 16, заг.площею 20,2 кв.м.

Умовами Договору було передбачено його укладення з 03.05.2018р. до 02.05.2021р. включно.

Відповідачем при укладенні договору взято на себе ряд зобов`язань, в т.ч. своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату за користування об`єктом оренди (п.7.1.2 Договору).

Розділом 5 Договору встановлено розмір орендної плати та порядок розрахунків.

Відповідно до п.9.1 Договору, повернення орендодавцю об`єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії цього Договору або дострокового його припинення чи розірвання.

Однак, після закінчення терміну дії Договору Відповідач свого обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди вчасно не виконав.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.11.22р. у справі №914/2273/21 Всеукраїнську громадську організацію «Народний антикорупційний нагляд» зобов`язано повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення мансарди, загальною площею 20,2 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Лепкого, 16 .

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Як встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 03.11.2022р. у справі №914/2273/21, термін дії Договору закінчився 02.05.2021р.

Однак, виконаним рішення суду про повернення об`єкта оренди було згідно із актом державного виконавця 15.02.2024р., копію якого Позивач долучив до матеріалів позову.

Таким чином, Відповідачу за прострочення повернення орендованих приміщень з 03.05.2021р. до 15.02.2024р. повинна була нараховуватись неустойка.

У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, Львівською міською радою було прийнято ухвалу №2239 «Про окремі питання управління комунальним майном у зв`язку із введенням воєнного стану», згідно з п.1 якої встановлено, що орендна плата за користування нежитловими приміщеннями, цілісними майновими комплексами, які належать до комунальної власності Львівської міської територіальної громади, неустойка (у порядку ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України) за період з 24.02.2022р. до 31.03.2022р. управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку та балансоутримувачами не нараховується, за винятком деякої категорії орендарів, зазначених у п.п. 1.1-1.7.

Таким чином, неустойка за прострочення повернення нежитлових приміщень мансарди, загальною площею 20,2 кв. м, яке знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Б.Лепкого, 16 нараховувалась з 03.05.2021р. до 24.02.2022р.

Станом на дату ухвалення рішення, доказів сплати відповідачем спірної суми в розмірі 9 424,77 грн. не подано.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду, а згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

При цьому, будь-яких виключень або делегування регулювання даних правовідносин іншим нормам законодавства Конституція України не містить.

До того ж, наведені приписи ст.124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012р. вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Ч. ч. 1, 2 ст. 18 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Між сторонами спору виникли відносини на підставі укладеного договору оренди № Г-11127-18 від 03.05.2018р., предметом якого є оренда приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Б.Лепкого, 16 , яке перебуває у комунальній власності Львівської міської територіальної громади.

Зважаючи на це, на спірні правовідносини поширюються положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (надалі Закон №157-IX).

Пунктом 10 ч. 1 ст. 1 Закону №157-IX визначено, що оренда речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Як встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 03.11.2022р. у справі №914/2273/21, термін дії Договору закінчився 02.05.2021р.

Матеріалами справи, зокрема, актом державного виконавця від 15.02.2024р. підтверджується фактичне звільнення спірного приміщення.

Відповідно до довідки про заборгованість від 07.03.2024р. №4-2302-3110, станом на 05.03.2024р. у Відповідача обліковується заборгованість із неустойки у сумі 9 424,77 грн.

Вказана заборгованість нарахована з урахуванням ухвали Львівської міської ради №2239 від 18.08.2022р. «Про окремі питання управління комунальним майном у зв`язку із введенням воєнного стану».

У частині 2 ст. 785 ЦК України встановлено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Враховуючи положення ч.2 ст. 785 ЦК України, Позивачем правомірно нараховано Відповідачу неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за період з 03.05.2021р. до 24.02.2022р. в розмірі 9 424,77 грн.

Відповідно до ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст.74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пояснення Позивача Відповідач не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з Відповідача на користь Позивача неустойки в розмірі 9 424,77 грн. є обґрунтований, підтверджений матеріалами справи, не спростований Відповідачем, з огляду на що підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Сплачена Позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №125 від 18.06.2024р. на суму 2 119,60 грн. та платіжною інструкцією №62 від 27.03.2024р. на суму 302,80 грн

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, витрати зі сплати судового збору покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Всеукраїнської громадської організації «Народний антикорупційний нагляд»

(адреса: Україна, 79069, Львівська обл., місто Львів, вул.Шевченка Т., будинок 362, квартира 144; ідентифікаційний код 38007898) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса: Україна, 79008, Львівська обл., місто Львів, пл.Галицька, будинок 15; ідентифікаційний код 25558625) неустойку у сумі 9 424,77 грн. та 2 422,40 грн. судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Король М.Р.