ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024м. ДніпроСправа № 904/1970/23 (904/2503/24)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (49000, м.Дніпро, вул.Бориса Кротова, буд.35, ідентифікаційний номер юридичної особи 38360669) в особі ліквідатора Носань Наталії Сергіївни, свідоцтво №548 від 10.04.2013 (18029, м.Черкаси, вул.Сумгаїтська, 7, адреса для кореспонденції: 18001, м.Черкаси, а/с 177, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "РПК "Адмірал" (49000, м.Дніпро, вул.Бориса Кротова, буд.35, ідентифікаційний номер юридичної особи 37540210)

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство "Полістар" (49038, м.Дніпро, вул.Бориса Кротова, буд.35, ідентифікаційний номер юридичної особи 33323795)

про стягнення, визнання недійсним договору

у справі №904/1970/23

заявою Приватного акціонерного товариства "Техносервіс 2011" (18029, Черкаська область, м.Черкаси, вул.Сумгаїтська, 7, ідентифікаційний номер юридичної особи 02132639)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (49000, м.Дніпро, вул. Бориса Кротова, буд.35, ідентифікаційний номер юридичної особи 38360669)

про визнання банкрутом

Суддя Суховаров А.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/1970/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (49000, м.Дніпро, вул.Бориса Кротова, буд.35, ідентифікаційний номер юридичної особи 38360669) на стадії ліквідації.

Повноваження ліквідатора виконуються арбітражним керуючим Носань Наталією Сергіївною, свідоцтво №548 від 10.04.2013 (18029, м.Черкаси, вул.Сумгаїтська, 7, адреса для кореспонденції: 18001, м.Черкаси, а/с 177, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

До Господарського суду Дніпропетровської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (49000, м.Дніпро, вул.Бориса Кротова, буд.35, ідентифікаційний номер юридичної особи 38360669) в особі ліквідатора Носань Наталії Сергіївни, свідоцтво №548 від 10.04.2013 до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "РПК "Адмірал", м.Дніпро, відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство "Полістар", м.Дніпро, за змістом якої просить суд:

- визнати недійсним Договір про переведення боргу № 1 від 04.01.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49000), Товариством з обмеженою відповідальністю "РПК "Адмірал" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49000), Товариством з обмеженою відповідальністю Підприємство "Полістар" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49038);

- застосувати наслідки недійсності правочину, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "РПК "Адмірал" (, вул.Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49000) 124 319,91грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РПК "Адмірал" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49000) судові витрати у розмірі 3 028,00грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство "Полістар" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49038) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м.Дніпро, 49000) судові витрати у розмірі 3 028,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає що оспорюваний Договір підлягає визнанню недійсним оскільки його укладення зумовило отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" зобов`язання, внаслідок якого виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами стало неможливим, адже зменшило розмір майнових активів товариства, які могли бути використані для погашення наявної кредиторської заборгованості перед контрагентами, в тому числі тими, що визнані в межах справи про банкрутство № 904/1970/23 Господарським судом Дніпропетровської області.

Ухвалою суду справу №904/1970/23 (904/2503/23) прийнято до розгляду в межах справи №904/1970/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (49000, м.Дніпро, вул.Бориса Кротова, буд.35, ідентифікаційний номер юридичної особи 38360669); справу №904/1970/23 (904/2503/23) вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Разом з тим, судом ухвалено надати відповідачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання (вручення) ухвали про відкриття провадження у справі; позивачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати відповідь на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відзиву на позовну заяву.

28.06.2024 до суду через систему "Електронний суд" надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «РПК «Адмірал» на позов, за змістом якого відповідач-1 заперечує проти позову, вказує, що позивач довготривалий час мав договірні відносини з ТОВ «РПК «Адмірал» щодо оренди приміщень для розміщення виробничого обладнання, здійснення своєї господарської діяльності, виготовлення продукції з метою її подальшої реалізації та отримання прибутку. Цей факт встановлений судом на підставі витребуваних документів згідно ухвали від 16.01.2024 року в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс". Отже, відповідач-1 вказує, що ТОВ "Термопрофільплюс" здійснювало виготовлення своєї продукції на виробничих площах, наданих відповідачем-1. Відтак, відповідач-1 зазначає, що продовження строку оренди мало вирішальне значення для продовження господарської діяльності ТОВ "Термопрофільплюс". Відповідач-1 вказує, що спірний договір має розглядатись спільно з відносинами оренди, оскільки умовою укладення договору оренди на новий строк було забезпечення розрахунків Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство «Полістар» з ТОВ «РПК «Адмірал» за минулі зобов`язання, в той час як укладення спірного Договору переведення боргу забезпечувало можливість позивачу продовжити строк оренди виробничих приміщень та укласти з ТОВ «РПК «Адмірал» нові договори оренди, що фактично забезпечувало господарську діяльність позивача у подальшому, оскільки ТОВ «РПК «Адмірал» надавав місце для розміщення виробничих потужностей для виготовлення продукції, зокрема сендвіч-панелей, постачання яких передбачалося кредиторам позивача. За викладених обставин, відповідач-1 заперечує проти тверджень позивача щодо відсутності економічного сенсу в укладенні спірного договору. Разом з тим, відповідач-1 вказує, що в процесі виконання позивачем зобов`язань, зокрема за Договором №0710/22 оренди нерухомого майна від 07.10.2022, ТОВ "Термопрофільплюс" мало прострочену заборгованість з орендної плати, погашення якої здійснювалось третьою особою на підставі Договору про переведення боргу №101052023 від 01.05.2023. Таким чином, відповідач-1 зазначає, що з огляду на складний фінансовий стан підприємства позивача, ТОВ «РПК «Адмірал» надано дозвіл на зменшення фінансового навантаження, про що обізнаний або мав бути обізнаний ліквідатор позивача. Також, відповідач-1 вказує, що господарські зв`язки між ТОВ "Термопрофільплюс" та ТОВ Підприємство «Полістар» не були обмежені спірним Договором переведення боргу, оскільки виконання зобов`язань позивачем ґрунтувались на існуючих зобов`язаннях ТОВ "Термопрофільплюс" перед ТОВ Підприємство «Полістар», тому відповідач-1 вважає, що виконання боргу позивачем перед ТОВ «РПК «Адмірал» є виконанням зобов`язань позивача перед ТОВ Підприємство «Полістар» у спосіб, який сторони попередньо визначили. При цьому, відповідач-1 вказує, що виконання такого зобов`язання не збільшувало обсяг загальних зобов`язань позивача, оскільки зменшувало інші зобов`язання ТОВ "Термопрофільплюс" за минулі періоди. За викладених обставин, відпоідач-1 зазначає, що укладення позивачем оскаржуваного договору переведення боргу та виконання зобов`язань попереднього кредитора мало прямий економічний сенс, оскільки це дало можливість розрахуватися поточним кредитором та продовжувати оренду приміщень для продовження своєї господарської діяльності. Також, відповідач-1 зазначає, що невчинення ТОВ "Термопрофільплюс" заходів для стягнення грошових коштів з ТОВ Підприємство «Полістар» за спірним Договором переведення боргу, пояснюється з огляду на вищевикладені відповідачем-1 обставини. Разом з тим, відповідач-1 зазначає, що обираючи спосіб захисту, позивач мав спочатку провести аналіз власної кредиторської заборгованості та звернути увагу на зміст спірного Договору, пункт 7 якого передбачає вирішення виниклих спорів шляхом переговорів, тобто в досудовому порядку, що дало можливість узгодити виниклі непорозуміння без участі суду та без участі ТОВ «РПК «Адмірал» як сторонньої особи у процесі банкрутства позивача.

09.07.2024 через систему "Електронний суд" надійшла відповідь ТОВ "Термопрофільплюс" в особі ліквідатора Носань Н.С. на відзив відповідача-1, за змістом якої позивач заперечує проти тверджень відповідача-1, викладених у відзиві, вказує, що Договір суборенди від 01.01.2022 №01/01/22, який надано на виконання ухвали суду від 12.02.2024, укладений між ТОВ «РПК «Адмірал» та ТОВ "Термопрофільплюс", в той час як ТОВ Підприємство «Полістар» не є стороною вказаного договору. Позивач вказує, що відповідно до п.4.1 Договору, строк дії договору розпочинається 01.01.2022 та закінчується 30.06.2022, тобто на момент укладення спірного правочину питання щодо закінчення строку оренди приміщення було відсутнє. Крім того, позивач вказує про відсутність доказів проведення перемовин щодо продовження строку дії цього Договору, що, згідно твреджень позивача свідчить про безпідставність тверджень відповідача-1 щодо обов`язковості укладення договору про переведення боргу, що було обов`язковою передумовою для продовження строку оренди виробничих приміщень за адресою вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро являються хибними, оскільки на той час була відсутня необхідність у продовженні строку дії оренди за Договором суборенди від 01.01.2022. Також, позивач вказує, що питання щодо належного виконання зобов`язань ТОВ "Термопрофільплюс" за Договором №0710/22 від 07.10.2022 виходять за межі досліджуваного періоду, так само як і виконання третьою особою зобов`язань позивача за цим Договором на підставі Договору про переведення боргу №101052023 від 01.05.2023. Також, позивач вказує, що інформація щодо зобов`язань ТОВ ТОВ "Термопрофільплюс" перед ТОВ Підприємство «Полістар» у ліквідатора банкрута відсутня, що підтверджується ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2023 по справі №904/1970/23, відповідно до якої було витребувано у керівника ТОВ "Термопрофільплюс" Чумак Н.Ф. фінансово-господарську, установчу, бухгалтерську та іншу документацію ТОВ "Термопрофільплюс", яка на тепершній час не виконана, відповідні документи ліквідатору не передані, а тому будь-якої інформації про розмір зобов`язань ТОВ "Термопрофільплюс" перед конкретними контрагентами, окрім загальних показників, наявних у фінансовій звітності, в тому числі перед ТОВ Підприємство «Полістар», у ліквідатора відсутні, в той час як ті договори, на які посилається ТОВ «РПК «Адмірал» у відзиві, в матеріалах справи відсутні, що вказує на безпідставність твереджень відповідача-1 з посиланням на вказані докази. Також, позивач вказує, що заперечення відповідача-1 зводяться до існування усних домовленостей між сторонами щодо такого порядку дій, а саме укладення договору відступлення боргу в обмін на продовження строку дії договору оренди, натомість, станом на час укладення спірного правочину, договір, на підставі якого ТОВ "Термопрофільплюс" використовувало приміщення за адресою вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро не закінчився, а тільки розпочався. Враховуючи викладене, з огляду на відсутність доказів існування іншого договору оренди/суборенди, термін дії якого закінчувався на той момент, позивач вважає безпідставними заперечення відповідача-1, а отже такими, що не спростовують вимог позивача щодо визнання недійсним оскаржуваного правочину.

Відповідач-2 не надав відзив на позов, про розгляд справи повідомлений належно.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Так, ухвала суду від 13.06.2024 направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку в Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

Відповідно до пункту 42 вказаного Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення) засобами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

Відповідно до пункту 17 розділу ІІІ Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, ухвала від 13.06.2024 надіслана судом в зареєстрований Електронний кабінет відповідача-2 в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, на підтвердження чого до матеріалів справи було долучено Довідку про доставку електронного листа, якою підтверджується, що ухвала суду від 13.06.2024 була доставлена до Електронного кабінету відповідача - 13.06.2024.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 13.06.2024 вважається врученою відповідачу-2 13.06.2024, що підтверджується відповідною Довідкою про доставку електронного листа в Електронний кабінет відповідача в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

Також, за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Так, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалу Господарського суду Дніпропетровської від 13.06.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/) надіслано судом 13.06.2024, зареєстровано в реєстрі 13.06.2024 та оприлюднено 14.06.2024, отже у відповідача-2 були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела - у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За викладених обставин, відповідач -2 не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Так, ухвалою суду від 13.06.2024, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу-2 подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, проте відповідач-2 не скористався своїм правом на подання відзиву на позов.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Разом з тим, у зв`язку з запровадженням на території України з 24.02.2022 воєнного стану, господарським судом, з урахуванням розумності строків розгляду спору, був наданий додатковий час для надання можливості сторонам, зокрема відповідачу-2, реалізувати свої права під час розгляду даної справи судом та висловлення своєї правової позиції щодо змісту позовних вимог.

Враховуючи те, що відповідачем-2 не надано відзив на позов, про розгляд якого останнього повідомлено належно, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю Підприємство «Полістар» (Первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (Новий боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РПК «Адмірал» (Кредитор) укладено договір №1 про переведення боргу (далі Договір), за умовами якого регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони (Первісного боржника) у зобов`язанні, що виникає із Договору суборенди №04/01/19 від 01 квітня 2019 року, укладеного між Первісним боржником та Кредитором (далі - Основний договір).

Первісний боржник переводить на Нового боржника борг (грошове зобов`язання) у розмірі 124 319, 91 грн. (сто двадцять чотири тисячі триста дев`ятнадцять гривень 91 копійка), без ПДВ, що виник на підставі Основного договору, що підтверджується Актом звіряння взаєморозрахунків між Кредитором та Первісним боржником, який є невід`ємною складовою частиною даного договору (п.2 Договору).

Кредитор не заперечує проти заміни Первісного боржника Новим боржником в Основному договорі і, підписуючи зі своєї сторони цей Договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.3 Договору).

Новий боржник має право висунути проти вимоги Кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між Кредитором та Первісним боржником за Основним договором (п.4 Договору).

Новий боржник цим підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (копії документів), пов`язана із Основним договором, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за Основним договором між Первісним боржником та Кредитором (п.5 Договору).

Після виконання Новим боржником зобов`язань за цим договором до нього переходять всі права Кредитора за Основним договором, тобто виникає право регресу (п.6 Договору).

Строк цього Договору починає свій перебіг 04 січня 2022 року та визначається часом, достатнім для реального та належного виконання цього Договору Сторонами (п.9 Договору).

На виконання умов Договору 19.01.2022 ТОВ "Термопрофільплюс" перераховано на користь ТОВ «РПК «Адмірал» грошові кошти у розмірі 124 319,91 грн. згідно платіжного доручення №35 від 19.01.2022, призначення платежу: «сплата згідно договору № 1 від 04.01.2022року. Без ПДВ».

Позивач вказує, що ТОВ "Термопрофільплюс" взяло на себе зобов`язання щодо погашення боргу Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство «Полістар» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «РПК «Адмірал» у розмірі 124 319,91 грн., та виконало його 19.01.2022, проте Товариство з обмеженою відповідальністю Підприємство «Полістар» грошові кошти в порядку регресу позивачу не повертало.

При цьому, позивач зазначає, що в період часу, коли прибуток ТОВ "Термопрофільплюс" становив 2300,00 грн., а розмір зобов`язань товариства перевищував розмір активів, тобто за відсутності можливості у ТОВ "Термопрофільплюс" задовольнити всі свої зобов`язання за рахунок наявних активів останній вчиняє дії, спрямовані на збільшення розміру кредиторської заборгованості, шляхом переведення на себе заборгованості ТОВ Підприємство «Полістар» перед ТОВ «РПК «Адмірал» , та в подальшому, маючи обмежений розмір активів, усвідомлюючи їхню недостатність для задоволення вимог кредиторів та існування загрози неплатоспроможності ТОВ "Термопрофільплюс" здійснює погашення заборгованості ТОВ Підприємство «Полістар» перед ТОВ «РПК «Адмірал» за рахунок власних грошових коштів, заходів щодо повернення яких ТОВ "Термопрофільплюс" не вчиняло.

За викладених обставин, позивач вважає, що оспорюваний Договір підлягає визнанню недійсним на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 42 КУзПБ, оскільки за результатом його укладення Товариство з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" отримало зобов`язання, внаслідок якого виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами стало неможливим, адже зменшило розмір майнових активів товариства, які могли бути використані для погашення наявної кредиторської заборгованості перед контрагентами, в тому числі тими, що визнані в межах справи про банкрутство №904/1970/23 Господарським судом Дніпропетровської області.

Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ "Термопрофільплюс" з даним позовом до суду.

Суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексом України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України.

Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (ч. 1 ст. 3 ГПК України).

Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК і загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 ЦК.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння способу захисту як визнання правочину недійсним є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013р. у справі №6-78цс13, від 11.05.2016р. у справі №6-806цс16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019р. у справі №910/8357/18, від 17.06.2020р. у справі №910/12712/19, від 20.01.2021р. у справі №910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021р. у справі №910/3356/20, від 18.03.2021р. у справі №916/325/20, від 19.02.2021р. у справі № 904/2979/20, тощо.

Тому, у кожному випадку цієї категорії справ суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків (відповідні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.10.2021р. по справі №905/2382/18)

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Тобто, визначені ч.2 ст.7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом хоч у межах основної справи про банкрутство боржника, але у відокремленому позовному провадженні за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2020р. у справі №922/719/16, від 28.09.2021р. у справі №21/89б/2011(913/45/20).

Стаття 13 ЦК України, у якій визначаються межі здійснення цивільних прав, встановлює, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зокрема при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а також не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На цих засадах мають ґрунтуватися і договірні відносини.

У зв`язку з цим слід дійти висновку, що межею реалізації принципу свободи договору має бути неприпустимість зловживання правом.

Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2021 року №2-р(II)/2021 у справі №3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що "оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука "а також зловживання правом в інших формах", що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)".

Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) регулюються тільки в певних сферах, зокрема у банкрутстві (стаття 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (до введення в дію КУзПБ), стаття 42 КУзПБ), при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"); у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України "Про виконавче провадження").

Між тим, ЦК України імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку. Визнання такого правочину недійсним відбувається судом, по-перше, за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, а по-друге, якщо в результаті судового розгляду такого звернення буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину.

Як свідчать матеріали справи, обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує на вчинення боржником оспорюваного договору переведення боргу, за якими боржник взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами, повністю або частково стало неможливим.

Разом з тим, господарський суд зазначає, що угоди, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам).

Отже, обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Крім того, поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, яка передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.

Вказана правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 28.11.2019р. від 24.07.2019р. у справі №405/1820/17, від 28.11.2019р. у справі №910/8357/18 та від 20.05.2020р. у справі №922/1903/18.

Банкрутство за своєю правовою природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано до 21.10.2019 Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з 21.10.2019 - Кодексом України з процедур банкрутства (далі - Кодекс).

Визнання недійсними угод боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Частина третя статті 12 Кодексу зобов`язує арбітражного керуючого під час реалізації своїх прав та обов`язків діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).

У процедурі ліквідації арбітражний керуючий зобов`язаний самостійно визначитися з наявністю підстав для подання заяви (позову) про визнання недійсними правочинів боржника для збільшення ліквідаційної маси, відновлення порушених прав кредиторів і погашення їх вимог.

Подання заяв про визнання недійсними правочинів боржника в разі встановлення арбітражним керуючим наявності фраудаторних правочинів боржника, вчинених у підозрілий період, - це обов`язок арбітражного керуючого, який спрямований на виявлення та повернення майна боржника у справі про банкрутство, та є свідченням безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі.

Фраудаторний правочин - це договір, що вчиняється з метою завдати шкоди кредиторам.

Фраудаторним правочином може бути як безоплатний договір, так і оплатний (договір купівлі-продажу). Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог. Зокрема, такими критеріями можуть бути: момент вчинення оплатного відчуження майна (вчинення правочину в підозрілий період), після відкриття провадження у справі про банкрутство, ціна (ринкова, неринкова), за якою відчужено майно боржника, інші обставини, які свідчать про намір боржника відчуження майна для можливого уникнення звернення стягнення на це майно для задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи те, що юридичним наслідком укладення спірного договору є зменшення майнових активів боржника, визнання його недійсним є тим способом захисту, який ефективно забезпечить відновлення порушених прав інших кредиторів.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною або недобросовісною.

Тому правочин, вчинений боржником у період настання у нього обов`язку з погашення заборгованості перед кредиторами, внаслідок чого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитись під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 03.03.2020 у справі №910/7976/17, від 03.03.2020 у справі №904/7905/16, від 03.03.2020 у справі №916/3600/15, від 26.05.2020 у справі №922/3796/16, від 22.04.2021 у справі №908/794/19 (905/1646/17)).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину (постанова КГС у склад і Верховного Суду від 02.06.2021 у справі №904/7925/16).

На дату укладення спірних правочинів діяв Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ, Кодекс про банкрутство).

З огляду на це, при розгляді даного позову суд має керуватись спеціальними підставами для визнання правочину недійсним, які передбачені ст. 42 Кодексу про банкрутство.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 42 КУзПБ, господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, у випадку якщо боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

За змістом інформації Головного управління статистики у Дніпропетровській області від 03.07.2023 №02-06/1360-23, за період з 01.01.2020 по теперішній час ТОВ «ТЕРМОПРОФІЛЬПЛЮС» подавало звітність лише за 2019, 2020 та 2021 роки, останній звіт подано 24.03.2022.

Згідно даних фінансової звітності Товариство з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" станом на кінець 2021 року мало наступні показники балансу:

1) необоротні активи:

нематеріальні активи 6,1 тис. грн.;

незавершені капітальні інвестиції 560,3 тис. грн.;

основні засоби 7,8 тис. грн. (повністю амортизовані);

2) оборотні активи:

запаси 26,0 тис. грн.;

дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом 130,7 тис. грн.;

інша поточна дебіторська заборгованість 320,7 тис. грн.;

гроші та їх еквіваленти 1,5 тис. грн.;

витрати майбутніх періодів 32,1 тис. грн.;

інші оборотні активи 49,9 тис. грн.;

3) власний капітал 50,0 тис. грн.;

нерозподілений прибуток (непокритий збиток) (162,1) тис. грн.;

поточна кредиторська заборгованість за: товари, роботи, послуги 232,3 тис. грн.;

поточна кредиторська заборгованість за: розрахунками з бюджетом 0,6 тис. грн.;

поточна кредиторська заборгованість за: розрахунками зі страхування 0,7 тис. грн.;

поточна кредиторська заборгованість за: розрахунками з оплати праці 6,0 тис. грн.;

поточна кредиторська заборгованість за: інші поточні зобов`язання 1000,1 тис. грн.

Загальний розмір поточних зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" станом на кінець 2021 року складає - 1239,7 тис. грн., розмір активів 1127,6 тис. грн.

Таким чином, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" перевищували активи товариства, в той час як згідно даних про фінансові результати Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" за 2021 рік, сума прибутку товариства за 2021 рік становить суму 2 300 грн.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які дають змогу вважати висновок про існування певної обставини істинним з певною вірогідністю, яка задовольняє встановлений для доведення цієї обставини стандарт доведення.

З огляду на викладене, досліджуючи питання недійсності правочину, укладеного боржником в підозрілий період, суд в межах наявних в них повноважень, передбачених ст.ст.86 ГПК України, має надати належну правову оцінку заявленим вимогам позивача з урахуванням визначених ним підстав заявлених вимог.

Господарський суд зазначає, що визначальним критерієм недійсності правочину є негативні наслідки виконання боржником майнових зобов`язань перед іншими особами, що призвели до зменшення його активів (приховування майна) та неплатоспроможності. Поряд з цим, за результатом дослідження матеріалів справи, господарський суд дійшов висновку щодо обґрунтованості тверджень позивача в частині отримання додаткових зобов`язань шляхом укладення оскаржуваного правочину 04.01.2022 за відсутності станом на кінець 2021 року достатнього обсягу активів для погашення наявних зобов`язань, натомість відповідачем-1 не доведено необхідність укладення оскаржуваного правочину на умовах оплати заборгованості попереднього орендаря, з огляду на відсутність можливості укласти договір з аналогічним предметом оренди без будь-яких обтяжень орендуємого майна.

За викладених обставин, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав вважати оспорюваний правочин таким, що містить критерії фраудторності, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання оскаржуваного правочину недійсним підлягають задоволенню судом.

Заперечення відповідача-1 з посиланням на факт наявності господарських зобов`язань, що мали місце між учасниками справи до укладення оскаржуванрого правочину відхиляються судом, як такі, що не належать до кола дослідження обставин, які є предметом розгляду даного спору, натомість матеріалами справи підтверджується, що за результатом укладення оскаржуваного правочину Товариство з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" отримало додаткові грошові зобов`язання, що суперечить твердженням відповідача-1 про наявність економічної мети в укладенні оскаржуваного правочину, в той час як за наявності значних розмірів невиконаних грошових зобов`язань перед кредиторами, існують підстави для утримання від вчинення боржником таких дій. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 27.01.2022 у справі N904/5693/20(904/4517/21).

Згідно з частиною третьою статті 42 Кодексу про банкрутство у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

З огляду на те, що господарський суд дійшов висновку щодо визнання недійсним договору №1 про переведення боргу від 04.01.2022, вимоги ліквідатора банкрута про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "РПК "Адмірал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" суми 124 319,91 грн., перерахованої за умовами вказаному договору, підлягають задоволенню судом.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по справі покладаються на відповідача-1, -2.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (49000, м.Дніпро, вул.Бориса Кротова, буд.35, ідентифікаційний номер юридичної особи 38360669) до Товариства з обмеженою відповідальністю "РПК "Адмірал" (49000, м.Дніпро, вул.Бориса Кротова, буд.35, ідентифікаційний номер юридичної особи 37540210), Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство "Полістар" (49038, м.Дніпро, вул.Бориса Кротова, буд.35, ідентифікаційний номер юридичної особи 33323795) про визнання недійсним договору, застосування наслідків недійсності правочину задовольнити.

Визнати недійсним Договір про переведення боргу №1 від 04.01.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49000), Товариством з обмеженою відповідальністю "РПК "Адмірал" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49000), Товариством з обмеженою відповідальністю Підприємство "Полістар" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49038).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РПК "Адмірал" (, вул.Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49000) 124 319,91 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РПК "Адмірал" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49000) судові витрати у розмірі 3 028,00грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство "Полістар" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м. Дніпро, 49038) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрофільплюс" (, вул. Бориса Кротова, буд. 35, м.Дніпро, 49000) судові витрати у розмірі 3 028,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскаржено протягом цього строку в порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя А.В. Суховаров