ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/951/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засіданні Мельник В.Я., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Галицька Спілка" (79068, м. Львів, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 4/125, код ЄДРПОУ 38977474)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" (33023, м. Рівне, вул. Клима Савури, буд.14-А, код ЄДРПОУ 40445002)

про стягнення в сумі 2 204 182 грн. 70 коп..

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: адвокат Авдєєнко В.В.;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Галицька Спілка" звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" в якому, посилаючись на неналежне виконання Договору поставки №003 від 02.07.2018 року, просить стягнути з останнього 2 204 182 грн. 70 коп., а саме: 3% річних у розмірі 321 479 грн. 18 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 882 703 грн. 52 коп..

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" надало суду відзив на позов в якому проти вимог Позивача заперечує, посилаючись при цьому на те, що Позивачем належним чином не доведено факт того, що господарська операція за спірними накладними щодо поставки товару відбулася. Відповідач вважає, що, докази, які надані ним до матеріалів справи, підтверджують факт того, що Відповідачем не використовувався в господарській діяльності бітум в кількості, яка за даними Позивача була поставлена Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп". Відповідач вважає, що Позивачем належним чином не доведено факту того, що відбувся реальний рух активів. Крім того відповідач заявляє, що позивач звернувся з позовом до суду аоза межами трьохрічного строку позовної давності.

23.05.2024 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду представником позивача подано Заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з Відповідача інфляційні втрати у сумі 2018512,64 грн., 3% річних у сумі 392023,89 грн. за період з 11.09.2020 по 13.05.2024 року. Дану Заяву прийнято судом до розгляду.

Ухвалою суду від 07.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 27.08.2024 року не з`явився представник відповідача, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Поважності причин неявки у судове засідання представника позивач суду не надав. Неявка представника відповідача є повторною.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

Відтак, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши присутніх представників сторін, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

02.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Галицька спілка", як Постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будівельна компанія "Будальянс Груп", як Покупцем укладено Договір поставки № 003 (далі по тексту Договір).

Згідно п. 1.1. Договору постачальник передає у власність покупця, а покупець сплачує за отримані товари Бітум нафтовий в подальшому в даному договорі - "товар", зазначений в асортименті, кількості та ціні, визначених специфікації (Додаток 1) до цього договору, який є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим договором.

Кількість товару, що є предметом договору, може бути скорегована в залежності від виділених асигнувань та потреб покупця (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна товару кожного найменування зазначається у видаткових накладних, що є невід`ємною частиною договору.

Сума цього Договору складає 10 000 000,00 грн, та може змінюватись протягом дії договору, в зв`язку зі змінами бюджетних асигнувань (п. 2.2. Договору).

Згідно п. 2.3., 2.4., 2.5. Договору відпускна ціна товару включає в себе вартість тари, упаковки, доставки до складу покупця та ставку ПДВ. Ціни за товар, який є предметом закупівлі, не можуть бути безпідставно змінені протягом дії договору. Зміна цін та доповнення до специфікацій оформлюються письмово у вигляді додаткових угод до цього Договору.

За приписами п. 3.1. Договору розрахунки за поставлений товар здійснюються за фактом постачання покупцю.

Оплата вартості товару, який поставляється, на умовах цього договору проводиться до терміну зазначеного у відвантажувальній накладній, але в будь якому випадку не більше 10 календарних днів від дати набуття права власності на товар (п. 3.2. Договору).

Розрахунки за товар здійснюються у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 3-х банківських днів з моменту поставки товару (п. 3.3. Договору).

Постачальник здійснює поставку товару покупцеві протягом одного дня з моменту отримання заявки за необхідний товар, але не пізніше двох робочих днів від часу заявки (п. 5.1. Договору).

Постачальник здійснює поставку товару за кінцевим місцем призначення покупця: 33028, м. Рівне, вул. Ст. Бандери, 15А. Доставка, завантаження та розвантаження товару здійснюється автотранспортом постачальника за власні кошти (п. 5.2., 5.3. Договору).

Відповідно до п. 5.5. Договору зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважається виконаними в повному обсязі з моменту передачі товару власність покупця.

Пунктом 6.1. та 6.2. Договору сторони погодили, що приймання - передача товару по кількості проводиться відповідно до товаро - супровідних документів, по якості - відповідно до документів, що засвідчують його якість. При виникнення претензій по некомплектності чи якості товару, постачальник повинен замінити неякісний товар, або довезти недостатню кількість товару протягом 2-х робочих днів з дати отримання претензій від покупця.

За приписами п. 11.2. Договору, договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2018 року, а в частині виконання зобов`язань сторонами до повного його виконання.

Даний Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток товариств.

На виконання умов Договору ТОВ "Торгова компанія "Галицька Спілка" поставило Відповідачу товар (бітум нафтовий), що підтверджується видатковими накладними, а саме:

видаткова накладна № 0000006 від 03.07.2018 в кількості 95 000 на суму 1 805 000,00 грн; видаткова накладна № 0000008 від 27.07.2018 у кількості 47 000 на суму 893 000,00 грн; видаткова накладна № 0000010 від 10.08.2018 у кількості 40 120 на суму 762 279,84 грн; видаткова накладна № 0000013 від 25.09.2018 в кількості 67 500 на суму 1 282 499,74 грн; видаткова накладна № 0000015 від 08.10.2018 у кількості 23 100 на суму 436 899,90 грн; видаткова накладна № 0000014 від 16.10.2018 у кількості 93 720 на суму 1 780 679,63 грн; видаткова накладна № 0000017 від 01.11.2018 в кількості 94 280 на суму 1 791 319,62 грн; видаткова накладна № 0000018 від 16.11.2018 в кількості 46 940 на суму 891 859,81 грн; видаткова накладна № 0000020 від 16.12.2018 в кількості 47 740 на суму 907 059,80 грн; видаткова накладна № 0000021 від 16.12.2018 в кількості 47 280 на суму 898 319,81 грн; видаткова накладна № 0000022 від 16.12.2018 в кількості 24 380 на суму 463 219,91 грн; видаткова накладна № 0000023 від 16.12.2018 у кількості 47 660 на суму 905 539,81 грн; видаткова накладна № 0000019 від 16.12.2018 в кількості 94 580 на суму 1 797 019,62 грн; видаткова накладна № 0000025 від 16.12.2018 в кількості 24 000 на суму 455 999,90 грн; видаткова накладна № 0000024 від 16.12.2018 в кількості 47 620 на суму 904 779,80 грн.

Загалом на виконання своїх зобов`язань за Договором №003 від 02.07.2018 позивачем поставлено а відповідачем прийнято товар на суму 17 774 496, 80 грн. Факт поставки підтверджується копіями ТТН та накладних.

Відповідно до п.3.2 Договору від 02.07.2018 оплата вартості товару, який поставляється, на умовах цього договору проводиться до терміну зазначеного у відвантажувальній накладній, але в будь якому випадку не більше 10 календарних днів від дати набуття права власності на Товар.

Таким чином, за умовами Договору відповідач був зобов`язаний здійснити оплату поставленого товару у десятиденний термін з дня поставки.

Однак відповідач частину своїх зобов`язань виконав не вчасно, а іншу не виконав взагалі.

Загалом відповідачем сплачено за поставлений товар - 14 350 000,00 грн..

Залишок не сплаченої заборгованості станом на червень 2023 складав 3 724 496, 80 грн. Станом на момент звернення залишок заборгованості складає 3 424 496,00 грн. та був предметом спору у справі №918/62/22.

Зокрема, Рішенням Господарського суду Рівненської області від 06.02.2024 року у справі №918/62/22 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Будальянс Груп" (33023, м. Рівне, вул. Савури Клима, 14А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Галицька Спілка" (79068, м. Львів, вул. Гетьмана Мазепи, 4/125, ) заборгованість в розмірі 3 574 496,80 (три мільйони п`ятсот сімдесят чотири тисячі чотириста дев`яносто шість грн 80 коп.) грн та 55 867,45 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот шістдесят сім грн 45 коп.) грн судового збору. На виконання вказаного рішення видано наказ на примусове стягнення.

При цьому вказаним рішення встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Будальянс Груп" свої зобов`язання за Договором №003 від 02.07.2018 в частині своєчасної оплати вартості отриманого від позивача товару виконувало несвоєчасно та не в повному обсязі.

Відповідно до статті 75 ГПК України обставини, встановлені вищевказаним рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не потребують повторного доказування при розгляді даної справи, так як у ній беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно абзацу 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктом 1 та 2 статті 217 Господарського кодексу України встановлено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні правові наслідки та те, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько- правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Стаття 230 Господарського кодексу України встановлює, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Абзацом 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 525 Цивільного кодексу України встановлена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.І ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми ґрунтуються на законі, і, відповідно, є правомірними.

Судом встановлено, що 3% у сумі 392023,89 грн. та 2 018 512,64 грн. інфляційних втрат за період з 11.09.2020 по 13.05.2024 року нараховані арифметично вірно, і, відповідно, вказані суми підлягають стягнення з відповідача.

Заперечення відповідача, наведені у відзиві на позов, спростовуються всім вищенаведеним та рішенням Господарського суду Рівненської області від 06.02.2024 року у справі №918/62/22.

Щодо позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 цього ж кодексу встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відтак до вимог про стягнення інфляційних та 3% річних від простроченої суми боргу позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судом встановлено, що по поставках товару відповідачу, які відбувалися 16.12.2018, строк оплати набутого у власність відповідачем бітуму закінчився 27.12.2018 року.

Відтак перебіг позовної давності починається з вказаної дати та мав би закінчитися 27.12.2021 року.

В той же час суд зазначає, що Розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 12 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.202012 відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Також вказаний Розділ Розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022; в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

На момент звернення позивача до суду з даним позовом дія воєнного стану в України продовжується.

З огляду на вищенаведене суд констатує, що позивач зданим позовом звернувся до суду в межах строку позовної давності, встановленої законом.

В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, та те, що Позивач довів належними та допустимими доказами факт несвоєчасного виконання Відповідачем зобов`язань за Договором поставки №003 від 02.07.2018 року, а Відповідач вказаного не спростував, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Галицька Спілка" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" 2 018 512 грн. 64 коп. та 3% річних у сумі 392 023 грн. 89 коп. підлягає задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Галицька Спілка" задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" (33023, м. Рівне, вул. Клима Савури, буд.14-А, код ЄДРПОУ 40445002) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Галицька Спілка" (79068, м. Львів, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 4/125, код ЄДРПОУ 38977474) інфляційні втрати у сумі 2 018 512 грн. 64 коп., 3% річних у сумі 392 023 грн. 89 коп. та 36 158 грн. 05 коп. судового збору.

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.08.2024 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.