cправа № 911/2722/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.,
за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1
про стягнення витрат на правову допомогу
у справі № 911/2722/22
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталія Миколаївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клімова Надія Валентинівна, Державний реєстратор Макаренко Володимир Вікторович Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр-Агроінвест ЛТД",
про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, акта приймання-передачі частки у статутному капіталі, наказу про призначення на посаду директора та рішення єдиного учасника,
за участю представників учасників справи:
позивача - не з`явились,
відповідачів - не з`явились,
третіх осіб - не з`явились.
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач 1) та ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 , відповідач 2), в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив:
- визнати недійсною довіреність, посвідчену 29.11.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною, що складена від імені ОСОБА_1 , на ім`я ОСОБА_2 ;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Агроінвест ЛТД" (далі - ТОВ "Укр-Агроінвест ЛТД") від 01.12.2022, який укладено між ОСОБА_1 , від імені якого на підставі довіреності, посвідченої 29.11.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною за реєстровим № 1957, діяв ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 щодо відчуження належної ОСОБА_1 частки у розмірі 100% статутного капіталу ТОВ "Укр-Агроінвест ЛТД";
- визнати недійсним акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Укр-Агроінвест ЛТД", посвідчений 01.12.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клімовою Надією Валентинівною за реєстровими № 6266, № 6267 та № 6268, яким відчужено (передано) 100% частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ "Укр-Агроінвест ЛТД" ОСОБА_3 ;
- визнати недійсним наказ директора ТОВ "Укр-Агроінвест ЛТД" від 02.12.2022 №02/12/2022 про призначення директором товариства - ОСОБА_3 ;
- визнати недійсним рішення єдиного учасника ТОВ "Укр-Агроінвест ЛТД" від 01.12.2022 № 01/12/2022 про затвердження нової редакції статуту, звільнення директора ТОВ "Укр-Агроінвест ЛТД" ОСОБА_1 за власним бажанням з 01.12.2022, призначення на посаду директора ТОВ "Укр-Агроінвест ЛТД" ОСОБА_3 з 02.12.2022;
- стягнути (витребувати з володіння) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частку в статутному капіталі ТОВ "Укр-Агроінвест ЛТД" у розмірі 100% статутного капіталу ТОВ "Укр-Агроінвест ЛТД" загальною вартістю 3000,00 грн;
- відновити становище, яке існувало до порушення прав позивача, шляхом відновлення складу учасників, який існував до 05.12.2022 (дати вибуття частки), визначивши склад учасників ТОВ "Укр-Агроінвест ЛТД" та розподіл часток між ними таким чином: ОСОБА_1 , частка в статутному капіталі ТОВ "Укр-Агроінвест ЛТД" складає 100% голосів, що в грошовому еквіваленті становить 3000,00 грн.
2. Рішенням Господарського суду Київської області від 23.08.2023 у справі №911/2722/22 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Постановою Північного господарського суду від 23.04.2024 у справі №911/2722/22 рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2023 скасовано частково та прийнято у цій частині нове рішення. Викладено резолютивну частину в наступній редакції:
« 1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна),00 грн судового збору за подання позовної заяви».
3. Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі №911/2722/22, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Ухвалою Верховного Суду від 11.06.2024 відкрито касаційне провадження у справі №911/2722/22 за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі №911/2722/22.
4. ОСОБА_1 подав до Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив Суд відмовити у задоволенні касаційної скарги відповідача 2. Також позивач подав до Суду клопотання про закриття касаційного провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Крім того, у поданому відзиві на касаційну скаргу позивач відзначив, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу складає 50 000, 00 грн, докази про що будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
5. Постановою Верховного Суду від 10.07.2024 касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі №911/2722/22 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, закрито. Касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі №911/2722/22 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі №911/2722/22 залишено без змін.
6. ОСОБА_1 15.07.2024 (згідно з поштовими відмітками на конверті) подав до Суду заяву про стягнення витрат на правову допомогу, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 50 000 грн.
До вказаної заяви позивач додав:
- копію договору про надання правової допомоги від 19.12.2024 №673-19/12/2022;
- копію додаткової угоди від 07.06.2024 до договору про надання правової допомоги від 19.12.2024 №673-19/12/2022;
- копію акта приймання-передачі наданих послуг від 10.07.2024 №10/07/24 до договору про надання правової допомоги від 19.12.2024 №673-19/12/2022;
- копію додатка №1 до акта приймання-передачі наданих послуг від 10.07.2024 №10/07/24, а саме детальний опис наданих послуг з професійної правової допомоги у справі №911/2722/22 в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду від 10.07.2024;
- докази направлення заяви про стягнення витрат на правову допомогу з додатками іншим учасникам справи.
7. Ухвалою Верховного Суду від 19.08.2024 у справі №911/2722/22 призначено до розгляду заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у відкритому судовому засіданні.
8. Розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, Суд відзначає таке.
9. Так, положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).
10. Як встановлено Судом між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» 19.12.2022 укладено договір про надання правової допомоги №673-19/12/2022 (далі - договір), предметом якого є надання юридичної (правової/правничої) допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатками до нього (пункт 1.1 договору).
Сторони погодили, що обов`язком адвокатського об`єднання є представлення у встановленому порядку інтересів клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах усіх інстанцій із наданням всіх повноважень щодо представництва (без будь яких процесуальних обмежень), а також в будь-яких інших державних, правоохоронних органах, перед іншими юридичними (приватного та публічного права), в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, фізичними особами щодо підготовки та подання (за особистим підписом партнера та/або адвоката адвокатського об`єднання) від імені клієнта будь-яких листів, запитів, процесуальних документів, позовів, заяв, скарг, клопотань, відзивів, заперечень тощо з метою захисту інтересів клієнта до відповідних судових, державних, правоохоронних органів, інших юридичних (приватного та публічного права) та фізичних осіб (пункт 2.1.3 договору)
Згідно з пунктом 4.1 договору загальна вартість послуг за цим договором складається із суми всіх виставлених клієнту рахунків-фактур.
Сума зазначена у пункті 4.1 даного договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (пункт 4.9. договору).
Оплата поточного супроводження за даним договором здійснюється не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку (пункт 4.4. договору).
Відповідно до пункту 4.7 договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується уповноваженими представниками кожної із сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги та її вартість.
Згідно з пунктом 7.1 договору цей договір укладений терміном на 1 рік та набирає чинності з моменту його підписання сторонами (їх уповноваженими представниками).
Після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновлений на такий самий строк (пункт 7.6 договору).
Даний договір підписаний сторонами.
10.1. Між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» 07.06.2024 укладено додаткову угоду від 07.06.2024 до договору про надання правової допомоги від 19.12.2024 №673-19/12/2022 (далі - додаткова угода), відповідно до пункту 1 якої клієнт доручає адвокатському об`єднанню здійснити необхідні процесуальні дії для представництва та захисту прав та інтересів клієнта у справі №911/2722/22 за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі.
Пунктом 3 додаткової угоди передбачено, що вартість професійної правничої допомоги згідно з даної додаткової угоди сплачується клієнтом у вигляді фіксованого розміру виплати адвокатського гонорару у розмірі 50 000, 00 грн.
Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору (пункт 5 додаткової угоди).
Дана додаткова угода підписана сторонами.
10.2. Між Адвокатським бюро «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» та ОСОБА_1 10.07.2024 підписано акт приймання-передачі наданих послуг від 10.07.2024 №10/07/24 до договору про надання правової допомоги від 19.12.2024 №673-19/12/2022, відповідно до якого:
- адвокатське бюро надало, а клієнтом прийняв послуги з професійної правової допомоги щодо захисту прав та інтересів клієнта в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду по справі №911/2722/22 за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі (пункт 1.1);
- вартість наданих послуг становить фіксовану суму у розмірі 50 000,00 грн, що є гонораром адвокатського об`єднання (пункт 1.2);
- остаточна сплата передбаченої пунктом 1.2 цього акта вартості послуг здійснюється клієнтом протягом 60 календарних днів з дати набрання рішення суду у справі №911/2722/22 законної сили (пункт 1.4);
- даний акт є підставою для проведення оплати вартості наданих послуг (пункт 1.5);
- цей акт є невід`ємною частиною договору (пункт 1.6).
Акт підписано сторонами.
1. Ознайомлення з касаційною скаргою, консультація клієнта стосовно правових підстав подання клопотання про закриття провадження та відзиву на касаційну скаргу, роз`яснення правової позиції та подальших дій клієнта у справі, аналіз законодавства України та пошук необхідної судової практики для складання клопотання про закриття провадження та відзиву на касаційну скаргу.
3. Підготовка та написання відзиву на касаційну скаргу від 25.06.2024, направлення відзиву сторонам по справі та подання відзиву до суду.
4. Участь і судовому засіданні , яке відбулось 10.07.2024.
11. Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з огляду на те, що винагорода за надання правової допомоги сторонами погоджена та визначена у договорі у вигляді фіксованої суми, колегія суддів відзначає таке.
12. Відповідно до статті 19 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:
(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п. п. 130-131 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Схожа правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів відзначає, що у розгляді питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).
13. Отже, ураховуючи вищенаведене нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, керуючись зазначеними критеріями оцінки судових витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи характер спору та розумну необхідність судових витрат для розгляду конкретної справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів касаційної інстанції, дослідивши заяву про розподіл судових витрат та додані до неї документи, вважає, що розмір заявлених позивачем до розподілу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн відповідає критеріям розумності їхнього розміру, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), та є співрозмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом робіт (наданими послугами).
При цьому з огляду на принцип змагальності судового процесу Суд ураховує, що відповідач 2 не скористався своїм процесуальним правом на подання клопотання про зменшення розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з підстав невідповідності, зокрема їх критеріям реальності, співмірності та розумності.
Суд відзначає, що оскільки витрати на професійну правничу допомогу мають покладатися на сторону, яка допустила необґрунтоване подання касаційної скарги, відтак саме зі скаржника - ОСОБА_3 (особи, яка подавала касаційну скаргу) підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу №911/2722/22 задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 50 000,00 грн (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.), понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.
Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий В. Студенець
Судді С. Бакуліна