ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2024м. ХарківСправа № 922/1398/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хруслової А.К.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Дубровицьої міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ЗАСОБІВ ІНДИВІДУАЛЬНОГО ЗАХИСТУ"
про визнання недійсним пункту договору та стягнення коштів

за участю представників:

прокурор - Хряк О.О.

позивача - не з`явився;

відповідача - Харцизова О.О.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дубровицької міської ради звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ЗАСОБІВ ІНДИВІДУАЛЬНОГО ЗАХИСТУ", в якій просить суд:

- визнати недійсним пункт 2.4. Договору поставки від 16.10.2023 №101302 в частині включення до ціни суми ПДВ у розмірі 23.310,00 грн, укладеного між позивачем та відповідачем;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 23.310,00грн.

Фактичними підставами позову є безпідставне включення до ціни товару, який був поставлений відповідачем на користь позивача відповідно до умов Договору поставки від 16.10.2023 №101302, суми ПДВ у розмірі 23.310,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.04.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі №922/1398/24

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.05.2024 у справі №922/1398/24 продовжений строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.06.2024 закрито підготовче провадження у справі №922/1398/24 та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні по суті 30.07.2024 у справі №922/1398/24 була оголошена перерва до 06.08.2024 о 12:00 год.

Присутній у судовому засіданні по суті 06.08.2024 прокурор позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні по суті 06.08.2024 проти позову прокурора заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

Правом на участь представника в судовому засіданні по суті 06.08.2024 позивач не скористався, пояснень щодо позову прокурора не надав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа до електронного кабінету Дубровицької міської ради.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Заслухавши вступне слово прокурора та представника відповідача, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Командир ДФТГ №1 звернувся до Дубровицього міського голови з клопотанням від 12.10.2023, в якому з метою належної організації діяльності та функціонування Добровольчого формування територіальної громади по охороні об`єктів, які забезпечуються особовим складом добровольчого формування, просив терміново закупити каски в кількості 14 шт. та бронежилети в кількості 14 шт.

Між ТОВ "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ЗАСОБІВ ІНДИВІДУАЛЬНОГО ЗАХИСТУ" (продавець) та Дубровицькою міською радою (покупець) був укладений Договір поставки від 16.10.2023 №101302 (надалі - Договір). Згідно з його умовами продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити на умовах і в порядку, визначеному цим договором бронежилети PLASTOON PLATE CARRIER STC, клас захисту 4 COYOTE, ARMOX ADVANCE, а також підсумки АК відкриті одинарні COYOTE (за ДК 021:2015 - 35810000-5).

Загальна вартість даного договору на момент його підписання складає 139.860,00 грн, в т.ч. ПДВ. Остаточна вартість цього договору визначається як загальна вартість товару, поставленого на підставі цього договору за видатковими накладними (пункт 2.4. Договору).

На виконання умов Договору відповідачем був поставлений товар позивачу на загальну суму 139.860,00 грн, в т.ч. ПДВ у розмірі 23.310,00 грн, а саме бронежилети PLASTOON PLATE CARRIER у кількості 14 шт та підсумки АК відкриті одинарні в кількості 42 шт, про що свідчить видаткова накладна від 16.10.2023 №РН-0000070.

Платіжною інструкцією від 19.10.2023 №194 позивач оплатив відповідачу вартість поставленого товару на суму 139.860,00 грн з ПДВ.

На підставі протоколу від 19.10.2023 №342 щодо прийняття рішення уповноваженою особою, затвердженого міським головою, вирішено оприлюднити в електронній системі закупівель звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи.

19.10.2023 на веб-сайті електронної системи публічних закупівель Prozorro (https://prozorro.gov.ua) був оприлюднений звіт про укладений договір між Дубровицькою міською радою та ТОВ "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ЗАСОБІВ ІНДИВІДУАЛЬНОГО ЗАХИСТУ" (процедура закупівлі №UA-2023-10-19-008809-a).

Листом від 14.12.2023 №53-3772вих-23 Сарненська окружна прокуратура звернулася до Дубровицької міської ради, в якому просила надати інформацію щодо: причин включення ПДВ до загальної суми за договором щодо закупівлі бронежилетів PLASTOON PLATE CARRIER, укладеного з ТОВ "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ЗАСОБІВ ІНДИВІДУАЛЬНОГО ЗАХИСТУ"; сплати Дубровицькою міською радою податку на додану вартість щодо закупівлі бронежилетів PLASTOON PLATE CARRIER; та чи вживалися міською радою заходи з метою усунення порушень.

У відповідь на вказаний лист Дубровицька міська рада повідомила про те, що вона не наділена функціями контролю з дотриманням податкового законодавства в частині сплати ПДВ, оскільки Дубровицька міська рада не є платником податку на додану вартість, то норми ПК України пов`язані з ПДВ на неї не поширюються. Оплата була здійснена за ціною відповідно до накладної на товар (лист від 25.12.2023 №07-1684/03-41/23).

Листом від 30.01.2024 №53/2-144вих-24 Сарненська окружна прокуратура повідомила Дубровицьку міську раду про те, що під час укладення Договору до ціни бронежилетів та підсумок був безпідставно включений ПДВ у сумі 23.310,00 грн., у зв`язку з чим на підставі статті 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомила про наявність підстав для захисту інтересів держави в судовому порядку з метою визнання недійсним Договору в частині включення ПДВ до загальної ціни договору та просила надати інформацію щодо вжитих заходів.

Листом від 07.03.2024 №07-311/03-41/24 Дубровицька міська рада повідомила прокурору про те, що Договір між нею та ТОВ "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ЗАСОБІВ ІНДИВІДУАЛЬНОГО ЗАХИСТУ" був виконаний, а тому заходи щодо повернення суми коштів, сплачених як ПДВ, не здійснювалися.

Листом від 15.04.2024 №53/2-562вих-24 Сарненська окружна прокуратура в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомила Дубровицьку міську раду про наявність підстав для представництва інтересів держави шляхом звернення до Господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійсним пункту 2.4. Договору в частині включення до ціни договору суми ПДВ у розмірі 23.310,00 грн та стягнення грошових коштів у сумі 23.310,00 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, прокурор зазначає, що сторонами в Договорі було безпідставно включено до ціни товару податок на додану вартість, чим порушено пункт 32 підрозділу 2 розділу XХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, як наслідок завищено вартість товарів на суму 23.310,00 грн, що є підставою для визнання недійсним пункту Договору та стягненню безпідставно набутих коштів.

Заперечуючи проти позову прокурора відповідач зазначає, що пункт 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України не містить умови щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України підсумків відкритих одинарних, а тому позовні вимоги в частині стягнення безпідставно включеного ПДВ у розмірі 23.310,00 грн є необґрунтованими та не підлягають задоволенню в цій частині.

Також зазначає, що поставлені відповідачем бронежилети не відповідають за класифікацією товарній підкатегорії 6211 43 90 00 згідно з УКТЗЕД; бронежилети не є виготовленими за військовими стандартами, а є такими, що виготовлені на підставі Технічних умов Відповідача та відповідають ДСТУ 8782:2018 за класом захисту; позивачем не надано жодного доказу про те, що придбання товару провадилося за цільовою програмою з метою забезпечення добровольчих формувань територіальних громад, у зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення поставленого товару від оподаткування ПДВ.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

В статті 174 ГК України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з положеннями статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приписи частини першої статті 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

За приписами частин першої, третьої статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина п`ята статті 180 ГК України).

Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Підпунктом "а" пункту 185.1 статті 185 ПК України, визначено, що податок на додану вартість, визначений в підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За змістом підпункту а і б пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів / послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

За своєю правовою природою ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг). Утім, хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.06.2021 у справі №916/2478/20 та Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №910/12764/20.

Отже, порядок та механізм нарахування і сплати ПДВ чи навпаки (операції, які не є об`єктом оподаткування або звільнені від оподаткування тощо) врегульовано відповідними нормами ПК України та, відповідно, не можуть встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку.

17.03.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-ІХ, яким були внесені зміни зокрема до розділу XX "Перехідних положень" Податкового кодексу України, та відповідними змінами до пункту 32 Підрозділу 2 Розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено режим звільнення від оподаткування ПДВ операцій з ввезення та постачання на митній території України окремих товарів для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.

Положеннями пункту 1 підпункту 32 підрозділ 2 розділу XX ПК України, на який посилається прокурор у позовній заяві, визначено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України, зокрема:

- бронежилети (у тому числі плитоноски), що класифікуються у товарній підкатегорії 6211 43 90 00 згідно з УКТ ЗЕД), виготовлених відповідно до військових стандартів або військових умов для потреб правоохоронних органів, Збройних Сил України та інших військових формувань, добровольчих формувань територіальних громад, утворених відповідно до законів України, інших суб`єктів, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

При цьому, суд вважає безпідставними твердження прокурора про те, що на поставлені відповідачем за Договором підсумки АК відкриті одинарні COYOTE у кількості 42 шт. також не нараховується податок на додану вартість на підставі підпункту 1 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України, оскільки зазначена норма містить виключений перелік товарів, які звільняються від оподаткування, а саме: спеціальні засоби індивідуального захисту (каски та спеціально призначені для них компоненти (тобто підшоломи, амортизатори, утримуючі системи тощо)); бронежилети (у тому числі плитоноски), а також нитки та тканини (матеріали) для виготовлення бронежилетів та шоломів. Жодного посилання на те, що підсумки відкриті одинарні підлягають звільненню від оподаткування в підпункту 1 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України не міститься, а відтак даний товар не звільняється від оподаткування податком на додану вартість.

Аргументи прокурора про те, що підсумки є складовою частиною бронежилетів, підвищують їх багатофункціональність та в силу свого призначення та способу застосування не є самостійним товаром для окремого використання є необгрунтованим та таким, що не ґрунтується на положеннях підпункту 1 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України.

Суд зазначає, що з аналізу положень підпункту 1 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України вбачається, що операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України бронежилетів звільняються від оподаткування податком на додану вартість за умови:

1) що такі бронежилети класифікуються у товарній підкатегорії 6211 43 90 00 згідно з УКТ ЗЕД;

2) що такі бронежилети виготовлені відповідно до військових стандартів або військових умов;

3) що такі бронежилети постачаються для потреб правоохоронних органів, Збройних Сил України та інших військових формувань, добровольчих формувань територіальних громад, утворених відповідно до законів України, інших суб`єктів, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

У разі одночасного існування всіх вищевказаних умов, операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України бронежилетів звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Разом із тим суд зазначає, що в даному випадку прокурором доведено наявність лише першої умови, що в свою чергу виключає можливість застосувати диспозицію пункту 1 підпункту 32 підрозділ 2 розділу XX ПК України, а саме: звільнення операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України, зокрема, бронежилетів. Таким чином, є помилковим твердження прокурора про те, що предмет Договору підпадає під предмет регулювання пункту 1 підпункту 32 підрозділ 2 розділу XX ПК України.

При цьому, суд вважає помилковим твердження відповідача про те, що його товар (бронежилети PLASTOON PLATE CARRIER STC, клас захисту 4 COYOTE, ARMOX ADVANCE) не класифікується в товарній підкатегорії 6211 43 90 00 згідно з УКТ ЗЕД, з наступних підстав.

Структура десятизначного коду товару в УКТ ЗЕД складається з: групи (1-2 цифри); товарної позиції (3-4 цифри); товарної підпозиції (5-6 цифри); товарної категорії (7-8 цифри); товарної підкатегорії (9-10 цифри).

В примітці 1 Групи 62 "Одяг та додаткові речі до одягу, текстильні, крім трикотажних" (додаток до Закону України "Про Митний тариф України") зазначено, що до цієї групи включаються лише готові вироби з будь-якого текстильного матеріалу, крім вати, за винятком трикотажних (крім виробів товарної позиції 6212).

Так, товарна підкатегорія 6211 43 90 00 "інше", згідно з УКТ ЗЕД, відноситься до товарної позиції 6211 "Костюми спортивні, лижні, костюми та плавки купальні; інший одяг".

Згідно з положеннями підпункту 2 пункту 16 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, таблична частина податкової накладної складається з двох розділів: А і Б. До розділу Б податкової накладної вносяться дані у розрізі опису (номенклатури) постачання товарів/послуг, а саме: до граф 3.1, 3.3 - код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг.

Графи 3.1, 3.3 заповнюються на всіх етапах постачання товарів/послуг:

- у разі постачання товару заповнюється графа 3.1, в якій зазначається код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначається суцільним порядком без будь-яких розділових знаків (пробілів, крапок тощо).

Платники податку, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з ДКПП не повністю, але не менше ніж чотири перші цифри відповідного коду. При цьому код згідно з УКТ ЗЕД зазначається на рівні позиції, підпозиції, категорії, підкатегорії відповідно до Закону України "Про Митний тариф України".

Таким чином, посилання відповідача на те, що ним в податковій накладній від 20.10.2023 №5/1 в графі 3.1. зазначений код товару згідно з УКТ ЗЕД - 6211, не свідчить про неналежність бронежилетів PLASTOON PLATE CARRIER STC, клас захисту 4 COYOTE, ARMOX ADVANCE, до товарної підкатегорії 6211 43 90 00 суд вважає помилковим. Адже, зазначення в податковій накладній повного десятизначного коду товару в УКТ ЗЕД передбачена саме для товарів ввезених на митну територію України. Та оскільки бронежилети, які є предметом спірного Договору, були виготовлені відповідачем на митній території України, то останній як платник податку мав право зазначити код товару згідно з УКТ ЗЕД не повністю. Це право передбачено Порядком заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307.

Разом із тим, суд зазначає, що прокурором належними та допустимими доказами не доведено другої умови, що поставлені відповідачем за Договором бронежилети PLASTOON PLATE CARRIER STC, клас захисту 4 COYOTE, ARMOX ADVANCE, були виготовлені відповідно до військових стандартів або військових умов.

Так, на офіційному веб-сайті Міністерства оборони України в мережі Інтернет (https://www.mil.gov.ua/content/mil_standard/070524Katalog_vijskovih_standartiv.pdf) розміщений Каталог військових стандартів. Згідно з ним існують наступні військові стандарти для бронежилетів:

- ВСТ 01.301.010 2021 (02) - Речове забезпечення. Військові бронежилети. Загальні технічні вимоги та методи випробувань балістичної стійкості

- ВСТ 01.301.020 2020 (01) - Речове забезпечення. Критерії дизайну бронежилета модульного (STANREC 2911 (Ed. 3) / AEP-2911 (Ed. A) DESIGN CRITERIA FOR BODY ARMOUR CARRIAGE SYSTEMS, IDT);

- ВСТ 01.301.003 2020 (02) - Визначення класу захисту та процедура оцінювання індивідуальних засобів бронезахисту. Протикульний та проти осколковий захист (STANAG 2920 (Ed. 3) / AEP-2920 (Ed. A), CLASSIFICATION OF PERSONAL ARMOUR. PROCEDURES FOR THE EVALUATION AND CLASSIFICATION OF PERSONAL ARMOUR. BULLET AND FRAGMENTATION THREATS, IDT).

Натомість, доказів того, що поставлені відповідачем позивачу бронежилети PLASTOON PLATE CARRIER STC, клас захисту 4 COYOTE, ARMOX ADVANCE, відповідають військовим стандартам ВСТ 01.301.010 2021 (02), або ВСТ 01.301.020 2020 (01), або ВСТ 01.301.003 2020 (02) прокурором до суду не надано, а матеріали справи не містять.

Посилання прокурора на те, що такі бронежилети відповідають ДСТУ 8782:2018 "Засоби індивідуального захисту. Бронежилети. Класифікація. Загальні технічні умови" не може свідчити про їх відповідність військовому стандарту, адже ДСТУ 8782:2018 є державним стандартом, а не військовим. Пунктом 1.2. ДСТУ 8782:2018 передбачено, що він (державний стандарт) установлює класифікацію бронежилетів відповідно до їхніх захисних властивостей, загальні технічні вимоги, вимоги щодо екологічної та санітарної безпеки, методи випробування (крім методів контролювання захисних властивостей), а також правила їх приймання, зберігання й транспортування. Жодного посилання на те, що за державним стандартом бронежилети повинні також додатково відповідати військовим стандартам або умовам ДСТУ 8782:2018 не містить.

Таким чином, прокурором не доведено, що поставлені відповідачем позивачу за спірним Договором бронежилети виготовлені відповідно до військових стандартів або військових умов. Доказів протилежного матеріали справи не місять, а прокурором під час розгляду справи не надано. Навпаки з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що такі бронежилети були виготовлені відповідачем згідно з ТУ У 13.9-0:2021 та вони відповідають ДСТУ 8782:2018.

Окрім цього, жодного посилання на те, що бронежилети PLASTOON PLATE CARRIER STC, клас захисту 4 COYOTE, ARMOX ADVANCE, повинні відповідати військовим стандартам або військовим умовам ані предмет Договору, ані Технічна специфікація, яка була надіслана позивачем відповідачу, не містять.

Також, суд вважає помилковим твердження прокурора, що бронежилети постачалися для потреб добровольчих формувань територіальних громад, з огляду на наступне.

Як вбчається з наявного в матеріалах справи клопотання командира ДФТГ №1 від 12.10.2023, останній з метою належної організації діяльності та функціонування Добровольчого формування територіальної громади по охороні об`єктів, які забезпечуються особовим складом добровольчого формування, просив позивача терміново закупити каски в кількості 14 шт. та бронежилети в кількості 14 шт.

Натомість зазначене клопотання командира ДФТГ №1 було лише підставою для придбання позивачем як замовником товару вартість якого перевищує 100 тис. гривень без застосування відкритих торгів та/або електронного каталогу для закупівлі товару шляхом укладення договору про закупівлю на підставі абзацу 9 (підпункт 4) пункту 13 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України 12.05.2023 №471).

Разом із тим, суд зазначає, що умови Договору не містять посилань на те, що бронежилети PLASTOON PLATE CARRIER STC, клас захисту 4 COYOTE, ARMOX ADVANCE, постачаються саме для потреб добровольчих формувань територіальних громад. Не зазначено про це і в Протоколі щодо прийняття рішення уповноваженою особою від 19.10.2023 №342.

При цьому, в листі ДФС від 29.02.2016 № 4439/6/99-99-19-03-02-15, зміст якого розміщений у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Державної податкової служби України за посиланням https://tax.gov.ua/baneryi/podatkovi-konsultatsii/konsultatsii-dlya-yuridichnih-osib/67108.html та на який прокурор посилається у відповіді на відзив зазначено, що метою застосування режиму звільнення від оподаткування податком на додану вартість, встановленого пунктом 32 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу, для операцій з постачання спеціальних засобів індивідуального захисту та бронежилетів як виготовлених на митній території України (з вітчизняних та/або імпортних матеріалів), так і з ввезених на митну територію України, необхідне одночасне дотримання таких умов, зокрема:

- отримувачами спеціальних засобів індивідуального захисту та бронежилетів повинні бути правоохоронні органи, Збройні Сили України та інші військові формування, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону (далі військові частини) для використання у своїй діяльності під час проведення АТО та/або запровадження воєнного стану.

Натомість, доказів передачі бронежилетів PLASTOON PLATE CARRIER STC, клас захисту 4 COYOTE, ARMOX ADVANCE, позивачем командиру ДФТГ №1, який звертався з відповідним клопотанням до Дубровицької міської ради, матеріали справи не містять. Навпаки, з наданих прокурором листів Дубровицької міської ради від 25.12.2023 №07-1684/03-41/23 та від 07.03.2024 №07-311/03-41/24 вбачається, що такі бронежилети є власністю Дубровицької міської ради та перебувають на балансі останньої.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено третьої умови про те, що отримані позивачем за Договором бронежилети постачалися відповідачем для потреб добровольчих формувань територіальних громад.

Суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені в ході розгляду даної справи обставини, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами те, що предмет Договору підпадає під регулювання пункту 1 підпункту 32 підрозділ 2 розділу XX ПК України, а саме те, що бронежилети виготовлені відповідно до військових стандартів або військових умов, не доведено, що такі бронежилети постачаються для потреб правоохоронних органів, Збройних Сил України та інших військових формувань, добровольчих формувань територіальних громад, утворених відповідно до законів України, інших суб`єктів, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.постачаються для твійськових фомувань, у зв`язку з чим підстави для визнання пункту 2.4. Договору в частині включення до ціни товару податку на додану вартість у розмірі 23.310,00 грн недійсним відсутні.

Щодо похідної вимоги прокурора про стягнення на підставі 1212 ЦК України коштів у розмірі 23310,00 грн, суд зазначає наступне.

За положеннями статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 ЦК України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Згідно з частиною першою статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки судом встановлено відсутність підстав для визнання пункту 2.4. Договору в частині включення до ціни товару податку на додану вартість у розмірі 23.310,00 грн, а також враховуючи відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин підпункту 1 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України та неможливість зменшення ціни договору на вартість сплаченого податку на додану вартість, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні похідної позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 23.310,00 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що правові та фактичні підстави для задоволення позову Керівника Сарненської окружної прокуратури відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє в його задоволенні в повному обсязі.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 ГПК України).

Частиною четвертою статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. У зв`язку з чим, витрати зі сплати судового збору в розмірі 6.056,00 грн залишаються за прокурором.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати зі сплати судового збору залишити за Сарненською окружною прокуратурою.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "13" серпня 2024 р.

Суддя Н.С. Добреля