ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" серпня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1361/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

При секретарі судових засідань Меленчук Т.М.

розглянувши справу №916/1361/24

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія (54017, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 39/1; )

До відповідача: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

За участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі (65031 м. Одеса вул. М. Боровського, 28б; )

про стягнення 384884,34 грн.

Представники:

Від позивача: Компанієць О. М., за ордером

Від відповідача: Бондар Ю. О., за довіреністю

Від Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі: не з`явився

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 384884,34 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.04.2024р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1361/24. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "29" квітня 2024 р. о 10:40. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачу відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 29.04.2024р. о 10:40.

12.04.2024р. до суду відповідачем надано відзив.

26.04.2024р. до суду позивачем надано відповідь на відзив.

29.04.2024р. судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 13.05.2024р. о 12:30.

06.05.2024р. до суду відповідачем надано заперечення.

08.05.2024р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія надано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відповідно до якого позивач просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережи.

13.05.2024р. судове засідання не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.05.2024р. судове засідання у справі №916/1361/24 призначено на "20" травня 2024 р. о 09:45. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 20.05.2024р. о 09:45.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.05.2024р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія від 08.05.2024р. вх. № ГСОО 18604/24 задоволено. Залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережи. Відкладено підготовче засідання на "10" червня 2024 р. о 11:20. Зобов`язано позивача направити на адресу залученої третьої особи позовну заяву з додатками, докази направлення надати суду. Запропоновано залученій третій особі, відповідно до ст. 168 ГПК України надати пояснення щодо позову протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 10.06.2024р. о 11:20

22.05.2024р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія надійшла заява вх. № ГСОО 20632/24.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.05.2024р. заяву від 22.05.2024р. вх. № ГСОО 20632/24 по справі №916/1361/24 повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія без розгляду.

10.06.2024р. до суду третьою особою надано пояснення.

14.06.2204р. до суду відповідачем надано пояснення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.06.2024р. закрито підготовче провадження по справі №916/1361/24. Призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "31" липня 2024 р. о 12:45. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 31.07.2024р. о 12:45.

26.06.2204р. до суду відповідачем надано пояснення.

31.07.2024 р. до суду надійшло клопотання від представника Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі про розгляд справи без участі третьої особи.

31.07.2024р. у судовому засіданні було оголошено перерву по розгляду справи по суті до 19.08.2024р. о 11:00.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.07.2024р. повідомлено Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережі про судове засідання, яке відбудеться "19" серпня 2024 р. о 11:00.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідач заперечував проти позову.

Третьою особою були надані пояснення щодо позову.

У судовому засіданні 19.08.2024 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 19.08.2024р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача за час розгляду справи, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову позивачем було зазначено суду, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» та Військовою частиною НОМЕР_1 01.01.2023р. укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 100/318 (надалі - Договір).

Відповідно до п.13.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту підписання, а в частині постачання електричної енергії з моменту підписання заяви-приєднання і діє до 31 грудня 2023 року, а в частині розрахунків до повного їх завершення.

Відповідачем 01.01.2023р. була підписана заява-приєднання до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах договору про постачання електричної енергії споживачу № 100/318 на об`єкт Споживача (відповідача) згідно з переліком зазначеним в заяві-приєднання за адресою з початком постачання 01.01.2023р.

Відповідно до пункту 18 Комерційної пропозиції, Договір про постачання електричної енергії споживчу набирає чинності з дати підписання споживачем заяви приєднання до Договору і укладається на строк до « 31» грудня 2023 року (включно), а в частині розрахунків Договір діє до повного їх завершення.

Відповідно до п. 4 Комерційної пропозиції до Договору, Споживач до 10 числа поточного місяця здійснює фактичний платіж на розрахунковий період на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника через банківську установу або іншим способом, незабороненим чинним законодавством. У випадку співпадіння дати оплати з вихідним чи святковими днями Споживач здійсню оплату у найближчій робочий день, що перебуває вихідному чи святковому дню. Датою оплати рахунка вважається дата надходження коштів на рахунок Постачальника.

Згідно з п. 3 Комерційної пропозиції, Постачальник до 6 числа наступного за розрахунковим місяця надає Споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту електроенергію у попередньому місяці. Споживач має можливість самостійно формувати рахунок на оплату за спожиту електричну енергію, інші рахунки, за допомогою сервісу «Особистий кабінет» на офіційному сайті Постачальника: elektropostach.mk.ua (далі - Сервіс). Споживач протягом одного робочого дня зобов`язаний підписати електронно-цифровим підписом (далі - ЕЦП) рахунок на оплату за спожиту електричну енергію, інші рахунки, «Акт прийняття-передавання товарної продукції» та після цього завантажити їх на Сервіс. У разі не завантаження Споживачем підписаних ЕЦП документів, вони вважаються підписаними з боку Споживача без зауважень.

Платіжний документ формується Постачальником безкоштовно. Датою отримання платіжного документу на оплату Сторони визнають: - в разі отримання у відділі обслуговування споживачів Постачальника або через Сервіс день отримання (генерування/формування); - в разі отримання електронною поштою, зазначеною Сторонами у Договорі або на офіційному веб-сайті Сторони, або іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу - дата направлення його Постачальником; - в разі направлення поштовим зв`язком або кур`єром третій календарний день від дати направлення Постачальником. Якщо рахунок за електроенергію не був отриманий Споживачем користувачем Сервісу на 6 (шостий) робочий день місяця наступного після розрахункового він вважається таким, що вручений Постачальником Споживачу та Споживач вважається таким, що з ними ознайомлений.

Сторони визнають, що електронний документ (сформований, підписаний з використанням цифрового підпису та переданий за допомогою Сервісу) ідентичний за документацією та реквізитами з документом на папері, та кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Використання Сервісу надає Споживачу можливість надавати/отримувати електронні документи, використовуючи електронно-цифровий підпис (ЕЦП) для забезпечення виконання умов цього Договору.

Позивачем було зазначено суду, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за Договором у відповідача утворилась заборгованість за активну електроенергію за грудень 2023 року.

В обґрунтування позову, позивачем було зазначено суду, що в грудні 2023 року позивач відпустив відповідачу активну електричну енергію у кількості 119471 кВт*год на суму 694337,74 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 115722,96 грн., що підтверджується рахунком № 100/318/12/1 від 08.01.2024 року та актом прийняття-передавання товарної продукції від 31.12.2023 року.

Відповідачем було проведено часткову оплату по рахунку 100/318/12/1 від 08.01.2024 року залишок заборгованості складає 384884,34 грн. Станом на день подачі цієї заяви заборгованість не сплачена.

Інформація щодо обсягів споживання електричної енергії відповідачем за грудень 2023 року підтверджується даними отриманими від АТ «ДТЕК Одеські електромережи» який є оператора системи розподілу.

Згідно пункту 9.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену Договором та Законодавством України.

Надаючи відзив, відповідачем було зазначено суду, що станом на дату укладання Договору відповідач зобов`язався придбати, а позивач зобов`язався поставити 1400 тисяч одиниць Товару по ціні 4,7 грн. за одну одиницю включаючи ПДВ, що у сукупності дає 6580 000 грн. (тобто ціна Договору) з яких ПДВ у розмірі 1096666, 67 грн.

22.06.2023 року додатковою угодою № 1-23 до Договору Сторони змінили умови постачання Товару. Станом на момент укладання додаткової угоди умови співпраці сторін стали наступними: починаючи з 01.04.2023 р. відповідач зобов`язався придбати, а позивач зобов`язався поставити 1382,3645576 тисяч одиниць Товару по ціні 4,759996 грн. за одну одиницю включаючи ПДВ, що у сукупності дає 6578316,21 грн. (тобто ціна Договору) з яких ПДВ у розмірі 1 096 386,03 грн.

06.09.2023 року додатковою угодою № 2-23 до Договору Сторони змінили умови постачання Товару. Станом на момент укладання додаткової угоди умови співпраці сторін стали наступними: починаючи з 01.07.2023 р. відповідач зобов`язався придбати, а позивач зобов`язався поставити 1363,5101 тисяч одиниць Товару по ціні 4,82578 грн. за одну одиницю включаючи ПДВ, що у сукупності дає 6577540,60 грн. (тобто ціна Договору) з яких ПДВ у розмірі 1096 256,77 грн.

06.09.2023 року додатковою угодою № 3-23 до Договору Сторони змінили умови постачання Товару. Станом на момент укладання додаткової угоди умови співпраці сторін стали наступними: починаючи з відповідач зобов`язався придбати, а позивач зобов`язався поставити 1132,1852 тисяч одиниць Товару по ціні 5,81177 грн. за одну одиницю включаючи ПДВ, що у сукупності дає 6578924,72 грн. (тобто ціна Договору) з яких ПДВ у розмірі 1096487,45 грн.

06.09.2023 р. додатковою угодою № 4-23 до Договору сторони узгодили зміни у першочерговий перелік (визначений у Додатку № 1 до Договору) об`єктів нежитлових будинків щодо яких постачався Товар.

За поясненнями відповідача, за фактом, останньою додатковою угодою до Договору, Сторони остаточні умови співпраці за Договором, а саме: відповідач зобов`язався придбати, а позивач зобов`язався поставити 787,4896 тисяч одиниць Товару по ціні 5,61177 грн. за одну одиницю включаючи ПДВ, що у сукупності дає 4 576 708,82 грн., з яких ПДВ у розмірі 762784,80 грн.

За посиланням відповідача, позивачем було виставлено, а відповідачем сплачено 12 рахунків на оплату, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.

Відповідачем було зазначено суду, що остаточні умови Договору (в останній редакції після всіх описаних вище змін) було виконано позивачем, в частині постачання Товару вартістю 4576 708,82 грн., з яких ПДВ у розмірі 762 784,80 грн., та відповідачем в частині оплати Товару на суму 4576 708,82 грн., з яких ПДВ у розмірі 762 784,80 грн. Загальна сума, що була сплачена відповідачем позивачу у період дії Договору складає 4576708,82 грн., що свідчить про виконання відповідачем власного грошового зобов`язання належним чином та у повному обсязі.

Відповідно до відповіді на відзив, позивачем було зазначено, умовами договору перебачено обов`язок позивача здійснювати постачання електричної енергії до 31.12.2023 року включно, та відповідно обов`язок відповідача оплатити отриману електричну енергію.

До позовної заяви позивачем було додано Акт підтвердження обсягів розподілу електричної енергії з мереж АТ «ДТЕК Одеські Електромережи» постачальнику ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» за грудень 2023 року, та звіт щодо фактичного корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадкам вимірювання споживача). Відповідно змісту до вказаного звіту споживачем Військовою частиною НОМЕР_1 у грудні було спожито 119 471 кВт/год. Саме такий обсяг (кількість спожитої електричної енергії Відповідачем) було зазначено постачальником (Позивачем по справі) в рахунку на оплату спожитої електроенергії за грудень 2023 від 08.01.2023 № 100/318/12/1.

Твердження відповідача про відсутність споживання ним електричної енергії після 21.12.2023 р., з огляду на умови Договору та чинне цивільне та господарське законодавство, не впливає на його обов`язок здійснити повну оплату за електричну енергію, яка була поставлена позивачем на об`єкт споживача. Варто зазначити, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту відсутності споживання електричної енергії в його електроустановках в період з 21.12.2023р. по 31.12.2023р. та відповідачем до відзиву не надано докази на підтвердження іншого обсягу споживання за розрахунковий період грудня 2023 р., відмінний від зазначеного позивачем у рахунках на оплату за грудень 2023р.

Надаючи заперечення, відповідачем було зазначено, що він повністю виконав зобов`язання за Договором та сплатив ціну спожитого товару.

Також було зазначено суду, що відповідач не надавав згоду на споживання обсягу та не брав на себе зобов`язання по оплаті таких обсягів.

Відповідно до наданих пояснень, третьою особою було зазначено суду, що в порядку взаємодії між учасниками ринку електричної енергії АТ "ДТЕК Одеські електромережі" передає позивачу дані про обсяги спожитої відповідачем електричної енергії для проведення розрахунків.

Так, за відповідними точками розподілу з присвоєними ним ЕІС-кодами третьою особою за грудень 2023 року у відповідача були зафіксовані обсяги спожитої електроенергії та виставлені відповідні рахунки за надані послуги з розподілу електричної енергії, а саме: за 62Z296 - 16320 кВт*год; за 62Z545 - 46 кВт*год; за 62Z889 - 15880 кВт*год; за 62Z160 - 29179 кВт*год; за 62Z863 - 37046 кВт*год; за 62Z138 - 6000 кВт*год; за 62Z118 - 15000 кВт*год.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги позивача про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію заявлені саме за вказаними точками обліку.

Також було зауважено суду, що відповідач здійснював третій особі оплату за послуги з розподілу електричної енергії, розраховану на підставі саме тих зафіксованих обсягів, які позивач, в свою чергу, застосував у власних розрахунках.

Третьою особою було зауважено, що відповідачем не надано доказів оскарження зазначених АТ ДТЕК Одеські електромережі відомостей про обсяги, отже дані щодо споживання електричної енергії, надані АТ ДТЕК Одеські електромережі, як оператором системи розподілу, який надає послуги комерційного обліку, а також відомості, відображені в рахунках позивача, як постачальника електричної енергії, щодо обсягів електричної енергії, надані до позовної заяви, є належними та допустимими доказами.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судових засіданнях пояснення представників учасників справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов таких висновків.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як з`ясовано судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» та Військовою частиною НОМЕР_1 01.01.2023р. Договору про постачання електричної енергії споживачу № 100/318.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із продажем електричної енергії здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 і безпосередньо договором.

За приписами ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

За матеріалами справи судом встановлено, що за відповідними точками розподілу з присвоєними ним ЕІС-кодами за грудень 2023 року у відповідача були зафіксовані обсяги спожитої електроенергії та виставлені відповідні рахунки за надані послуги з розподілу електричної енергії, а саме: за 62Z296 - 16320 кВт*год; за 62Z545 - 46 кВт*год; за 62Z889 - 15880 кВт*год; за 62Z160 - 29179 кВт*год; за 62Z863 - 37046 кВт*год; за 62Z138 - 6000 кВт*год; за 62Z118 - 15000 кВт*год.

Суд зазначає, що Акціонерне товариство „ДТЕК Одеські електромережі адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита споживачем та надає таку інформацію постачальнику електроенергії для підтвердження відповідної поставки споживач в розрахунковому місяці.

Отже, АТ „ ДТЕК Одеські електромережі наділене правом як адміністратор комерційного обліку та постачальник послуг комерційного обліку визначати обсяги електричної енергії, що спожита споживачем, шляхом отримання від споживача або самостійного здійснення зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Судом з`ясовано, що із підписаних відповідачем заяв-приєднання вбачається, що останній приєднався до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом їх підписання за точками розподілу 62Z160, 62Z138, 62Z118. За точками розподілу 62Z296, 62Z545, 62Z889, 62Z863 відповідач приєднався до умов зазначеного договору шляхом фактичного споживання обсягів електричної енергії.

За час розгляду справи судом з`ясовано, що в грудні 2023 року позивач відпустив відповідачу активну електричну енергію у кількості 119471 кВт*год на суму 694337,74 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 115722,96 грн., що підтверджується рахунком № 100/318/12/1 від 08.01.2024 року та актом прийняття-передавання товарної продукції від 31.12.2023 року.

Відповідачем було проведено часткову оплату по рахунку 100/318/12/1 від 08.01.2024 року, також, відповідна інформація щодо обсягів споживання електричної енергії відповідачем за грудень 2023 року підтверджується даними отриманими від АТ «ДТЕК Одеські електромережи» який є оператора системи розподілу.

Також суд зазначає, що за час розгляду справи відповідачем належними та допустимими доказами по справі не доведено суду іншого обсягу спожитої електричної енергії за спірний період.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідачем не було вчинено відповідний дій з коригування обсягів поставленої електричної енергії у спірний період, що також не було спростовано останнім за час розгляду справи, у зв`язку з чим можна дійти до висновку щодо погодження споживачем відповідних обсягів.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань щодо своєчасно та в повному обсязі сплати використаної електричної енергії, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 384884,34 грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Слід зауважити, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж.К. та інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейський суд з прав людини наголосив, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей", тобто суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Суд зазначає, що докази надані позивачем є більш вірогідними для встановлення обставини наявності у відповідача заборгованості у заявленій остаточно до стягнення сумі, ніж докази, надані суду відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Підсумовуючи вищевикладене, надавши відповіді на доводи учасників справи, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а вимоги позивача у даній справі обґрунтовані та підтверджені наданими доказами.

Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі, при цьому суд зазначає, що заперечення відповідача фактично не спростовують доводів позивача.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 4618,62 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія задовольнити повністю.

2.Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія (54017, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 39/1; ) заборгованість у розмірі 384884 (триста вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн. 34 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4618 (чотири тисячі шістсот вісімнадцять) грн. 62 коп.

Повний текст рішення складено 19 серпня 2024 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко