ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/379/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,
за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.
Розглянув матеріали справи
за позовом Фізичної особи-підприємця Кисільова Артема Юрійовича, м. Харків

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь», м. Ужгород

про зобов`язання повернути майно

За участю представників:
позивача Краснокутська Н.М.., адвокат, ордер серії АН №1390722 від 09.04.2024 року;

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець Кисільов Артем Юрійович звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь» у якому просить зобов`язати відповідача повернути позивачу стіл операційний універсальний ОУК-03 (ОК-ТЕТА) з додатковими комплектами пристосувань: КПП-02, КПП-03, КПП-04, виробництва «Медіндустрія Сервіс», Білорусь та стягнути з товариства-відповідача 6640,06 грн 3% річних та 38 083,50 грн пені відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 1 від 23.05.2023 посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості товару за договором купівлі-продажу від 28.07.2021 № 28/07/21 з урахуванням додаткової угоди від 23.05.2023 № 1.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/379/24 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 квітня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, виявлених судом.

Зважаючи на усунення позивачем недоліків позовної заяви в установленому порядку та строк суд, ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 23.04.2024, прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №907/379/24 за правилами загального позовного провадження, встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору, а також призначив у справі підготовче засідання на 16 травня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.05.2024 суд відклав підготовче засідання у справі на 06 червня 2024 року.

У підготовчому засіданні неодноразово оголошувалася перерва, востаннє до 10 липня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача, з огляду на відсутність належних доказів повідомлення ТОВ «Превеншн Госпіталь» про дату, час та місце розгляду справи та враховуючи заявлені позивачем клопотання.

За наслідками проведеного у справі підготовчого провадження, з огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 ст. 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, ухвалою суду від 10.07.2024 постановлено підготовче провадження закрити та призначити судовий розгляд справи по суті на 06.08.2024 року.

Крім того, ухвалою від 10.07.2024 суд за результатами розгляду клопотання позивача постановив залишити без розгляду позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Кисільова Артема Юрійовича про стягнення з відповідача 6640,06 грн 3% річних та 38 083,50 грн пені відповідно п. 3 Додаткової угоди № 1 від 23.05.2023 за невиконання зобов`язання по оплаті за товар.

Представник позивача в судовому засіданні 06.08.2024 позовні вимоги підтримав з наведених в позовній заяві підстав, надав додаткові пояснення щодо заявлених вимог у даній справі.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, його представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку шляхом надіслання ухвали від 10.07.2024 до електронного кабінету ТОВ «Превеншн Госпіталь», що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 16.07.2024 року.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд даної справи в суді, мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Згідно приписів ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з огляду на необхідність дотримання встановленого в ст. 248 ГПК України строку розгляду вказаної справи, зважаючи на те, що явка учасників справи в судове засідання не визнавалася судом обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача на підставі поданих позивачем доказів, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки наявних в матеріалах справи доказів.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості за переданий за Договором купівлі-продажу № 28/07/21 від 28.07.2021, відповідно до видаткової накладної №02-08-21 від 02.08.2021 товар Стіл операційний універсальний ОУК-03 (ОК-ТЕТА) з додатковими комплектами пристосувань: КПП-02, КПП-03, КПП-04, виробництва «Медіндустрія Сервіс», Білорусь, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість в розмірі 360 067,50 грн, що становить гривневий еквівалент суми 9750,00 доларів США відповідно до визнаної відповідачем суми заборгованості за додатковою угодою №1 від 23.05.2023 до Договору, у зв`язку з чим в порядку ч. 2 ст. 695 ЦК України позивач повідомив відповідача про відмову від договору та просить прийняти судове рішення, яким зобов`язати ТОВ «Превеншн Госпіталь» повернути проданий за Договором від 28.07.2021 товар.
Заперечення (відзив) відповідача.

Відповідачем не подано суду відзиву на позовну заяву відповідно до положень ст.ст. 165, 178 ГПК України.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.
28 липня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем Кисільовим Артемом Юрійовичем, як Виконавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь», як Замовником укладений Договір купівлі-продажу №28/07/21 (надалі Договір), відповідно до п. 1.1. якого, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання по поставці на користь замовника - Столу операційного універсального ОУК-03 (ОК-ТЕТА) з додатковими комплектами пристосувань: КПП-02, КПП-03, КПП-04, КПП-17 виробництва «Медіндустрія Сервіс», Білорусь (Обладнання).

Відповідно до положень п. 3.1. Договору валютою договору є гривня України. Вартість цього договору згідно видаткових накладних складає 756 147,00 грн (ПДВ не передбачено).

Ціна Договору включає вартість доставки обладнання та гарантійне обслуговування обладнання протягом двох років з дня підписання накладних на обладнання (п. 3.2. Договору).

Згідно з п. 4.1. Договору, оплата обладнання за цим договором здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.

Строк поставки та умови оплати обладнання визначені сторонами в п. 5.1. Договору, за якими, строк поставки обладнання 7 робочих днів. Оплата обладнання здійснюється на умовах часткової передоплати в сумі 10 000,00 грн та наступної сплати вартості обладнання в такому порядку:

- 376 147,00 грн протягом 3 (трьох) календарних днів після поставки Обладнання;

- 370 000,00 грн протягом 4 (чотирьох) місяців після поставки обладнання рівними платежами щомісяця.

Остаточний розрахунок має відбутися до 01 грудня 2021 року.

За умовами п. 5.1.1. Договору право власності на обладнання переходить до Покупця після остаточного розрахунку з Постачальником згідно п. 3.1. і п. 5.1. Договору.

Відповідно до п. 5.2. Договору по закінченні приймально-здавальних випробувань Виконавець надає Замовникові видаткові накладні та інші товарно-супровідні документи, а згідно з п. 5.3. Договору Замовник протягом 3 днів від дня одержання видаткових накладних і звітних документів зобов`язаний направити Виконавцю підписану видаткову накладну або мотивовану відмову від приймання-передачі обладнання.

Строк дії Договору сторонами визначено в п. 10.1. Договору, за яким він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2021 року.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного Договору позивачем згідно з видатковою накладною №02-08-21 від 02.08.2021 передано, а відповідачем прийнято зазначений в накладній товар, який є предметом Договору (Стіл операційний універсальний ОУК-03 (ОК-ТЕТА) з додатковими комплектами пристосувань: КПП-02, КПП-03, КПП-04, КПП-17, виробництва «Медіндустрія Сервіс», Білорусь), вартістю 756 147,00 грн, що підтверджується долученою до позовної заяви копією підписаної сторонами видаткової накладної №02-08-21 від 02.08.2021, підписи яких скріплено відтисками печаток сторін Договору, та вказана обставина не заперечена відповідачем у справі.

Крім того, за встановленими у справі обставинами 23 травня 2023 року між Фізичною особою-підприємцем Кисільовим Артемом Юрійовичем, як Продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь», як Покупцем укладено Додаткову угоду №1 до Договору (надалі Додаткова угода) відповідно до п. 1 якої сторонами викладено п. 3.1. Договору в новій редакції, за якою означений пункт Договору доповнено положеннями, що визначена в Договорі вартість обладнання (756 147,00 грн) скалькульована на дату укладання Договору, виходячи з фіксованої вартості 27 779,00 доларів США з урахуванням курсу продажу долара США до гривні на Міжбанківській біржі України (https://minfin.com.ua/ua/currency/mb/), який на дату укладення Договору становить 27,22 грн за 1 долар США.

Пунктом 2 Додаткової угоди сторонами констатовано, що до завершення остаточного повного розрахунку (01.12.2021 п. 5.1. Договору) оплачено було 160 000,00 грн. Сторони погодили, що неоплаченим залишається 9750,00 доларів США, що з урахування визначеного на дату укладення Додаткової угоди (23.05.2023) курсу Міжбанківської валютної біржі України 36,93 грн/1 долар США, встановлює коригування суми заборгованості в гривні, яка дорівнює 360 067,50 грн.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди сторони домовилися викласти п. 5.1. Договору в новій редакції, за якою оплата обладнання буде продовжена до 31.12.2023 і проводитиметься наступним чином: щомісячними платежами по 60 000,00 грн щомісяця до 15-ого числа кожного місяця, починаючи з червня 2023 року протягом шести місяців; дев`ятий платіж 67,50 грн до 31 грудня 2023 року. Повний розрахунок має відбутися до 31 грудня 2023 року.

У разі зміни курсу долар США-гривня (відносно зафіксованої в п. 1 Додаткової угоди) Продавець зобов`язується провести перерахування вартості чергового етапу оплати у національній валюті відповідно до курсу на день оплати, згідно п.п. 1 і 3 (п. 4 Додаткової угоди).

За твердженням позивача, відповідачем не в повній мірі виконано зобов`язання з оплати вартості переданого йому за Договором на підставі видаткової накладної №02-08-21 від 02.08.2021 товару, як у визначений Договором строк, так і в рамках погоджених в Додатковій угоді до Договору строків, допустивши заборгованість в сумі 380 835,00 грн, у зв`язку з чим 07.03.2024 позивачем направлено відповідачу вимогу від 06.03.2024 про повернення товару за договором купівлі - продажу №28/07/21 від 28.07.2021. Факт направлення означеної вимоги відповідачу підтверджується долученими до позовної заяви копіями фіскального чеку від 07.03.2024, опису вкладення в цінний лист та поштової накладної про направлення ТОВ «Превеншн Госпіталь» рекомендованого відправлення за трек-номером 400.

Як вбачається зі змісту вимоги від 06.03.2024 позивач вимагав від відповідача в порядку ст. 695 ЦК України в строк до 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги повернути йому товар за договором: Стіл операційний універсальний ОУК-03 (ОК-ТЕТА) з додатковими комплектами пристосувань: КПП-02, КПП-03, КПП-04, виробництва «Медіндустрія Сервіс», Білорусь.

Встановлення правомірності відмови позивача від укладеного з відповідачем Договору та, відповідно, наявність правових підстав вимагати повернення отриманого за таким Договором товару є предметом судового розгляду в даній справі за ініційованим позивачем позовом.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ
За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Загальними положеннями про купівлю-продаж визначено обов`язок Покупця оплати товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до змісту п. 1 ст. 694 ЦК України визначено, що договором може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем на виконання умов укладеного між сторонами Договору та відповідно до видаткової накладної №02-08-21 від 02.08.2021 отримано товар: Стіл операційний універсальний ОУК-03 (ОК-ТЕТА) з додатковими комплектами пристосувань: КПП-02, КПП-03, КПП-04, КПП-17, виробництва «Медіндустрія Сервіс», Білорусь, який відповідно до досягнутих сторонами в Договорі та Додатковій угоді до Договору домовленостей повинен був бути оплачений Покупцем на умовах розстрочення платежу.

Приписами ч. 3 ст. 692 ЦК України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

При цьому, за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами ст. 695 ЦК України договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.

Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п`ятої та шостої статті 694 цього Кодексу.

За твердженням позивача, яке не спростоване відповідачем належними і допустимими доказами, відповідач здійснив лише часткову оплату в рахунок поставленого обладнання за Договором у визначений Договором строк, що підтверджено й самим відповідачем шляхом підписання Додаткової угоди до Договору в п. 2 якої констатовано наявність заборгованості за Договором станом на 23.05.2023 в сумі 360 067,50 грн (з її можливим коригуванням у зв`язку з коливанням курсу гривні до долара США) та надання розстрочки сплати такої суми заборгованості шляхом її щомісячної сплати в термін до 31.12.2023 року.

При цьому, доказів оплати визнаної в Додатковій угоді суми заборгованості відповідачем як у встановлені в самій Додатковій угоді терміни, так і на час розгляду справи в суді відповідачем не надано

Визначаючись з підставністю заявленого позову суд враховує, що умова про відстрочення або розстрочення платежу за договором купівлі-продажу може бути передбачена договором незалежно від складу суб`єктів такого договору та виду договору купівлі-продажу. Обмеження на встановлення умови про відстрочення або розстрочення платежу може встановлюватися тільки законом (аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №910/23976/16).

Розстрочення - це встановлення обов`язку покупця оплатити товар частинами в більш пізні строки, ніж це передбачено ч.1 ст.692 ЦК України.

Норми частин 2-6 ст.694 ЦК України, зокрема і щодо прострочення покупцем оплати товару, проданого в кредит, поширюються на продаж товарів у кредит як з відстроченням, так і розстроченням оплати (аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.0.10.2018 у справі №910/23976/16).

За змістом ч. 4 ст. 694 ЦК України передбачено право продавця вимагати повернення товару, проданого у кредит та неоплаченого покупцем, реалізація якого можлива лише за наслідками припинення зобов`язань сторін договору у спосіб: розірвання договору за наявності правових підстав, у тому числі, у судовому порядку; відмови продавця від договору, якщо право такої відмови передбачене договором або законом.

Тобто повернення майна (товару) є наслідком припинення зобов`язання сторін за відповідним договором і сторони мають право вимагати виконаного ними за зобов`язанням лише після його припинення. Інший підхід до розуміння права продавця вимагати повернути товар, не відповідає положенням чинного законодавства та створює правову невизначеність у відносинах сторін за договором купівлі-продажу (поставки) майна (товару), зокрема, щодо прав/обов`язків відносно оплати товару, періоду нарахування неустойки за порушення зобов`язання та її стягнення, тощо, які продовжують існувати у зв`язку з тим, що договір не припинився.

Отже, продавець майна (товару) в кредит має право на пред`явлення двох альтернативних вимог - стягнення з відповідача грошових коштів, які не були сплачені ним, або повернення майна (товару) у зв`язку з неналежним виконанням покупцем своїх обов`язків з оплати цього майна (товару) на підставі ч. 4 ст. 694 ЦК України за обставин припинення зобов`язання.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 695 ЦК України до договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення ч. 3, 5 та 6 ст. 694 ЦК України. Приписи ч. 4 ст. 694 ЦК України до названих правовідносин не застосовуються.

Такі правовідносини у частині повернення майна регулюються положеннями ч. 2 ст. 695 ЦК України, відповідно до якої якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

Вказана норма ст. 695 ЦК України встановлює більш конкретне, ніж ч. 4 ст. 694 ЦК України правило про те, що прострочення покупцем будь-якого чергового платежу дає продавцю право одночасно, або в розумний строк пред`явити вимогу про повернення переданого товару, однак за наслідками припинення зобов`язання сторін шляхом відмови продавця від договору.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі №910/23976/16.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Односторонню відмову від чинного договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків.

Відмова від договору як односторонній правочин, з огляду на підстави такої відмови, є способом захисту порушених прав сторони договору, яка не може досягнути цілей договору через порушення його умов другою стороною. Відмова від договору вважається такою, що відбулася, якщо одна сторона направила другій стороні відповідну заяву (лист, повідомлення тощо), надавши суду докази такого направлення та отримання її іншою стороною.

Отже, право продавця вимагати повернення товару на підставі ч. 2 ст. 695 ЦК України реалізується за наслідками відмови його від договору, якщо право такої відмови передбачене договором або законом і таку відмову було вчинено у належний спосіб.

До аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у своїй постанові від 21.05.2024 у справі №922/4069/23.

Матеріалами справи підтверджується реалізація позивачем наданого йому цитованими нормами ч. 2 ст. 695 ЦК України права відмовитися від укладеного з відповідачем Договору купівлі-продажу товару в кредит з розстроченням платежу шляхом надіслання вимоги від 06.03.2024 про повернення отриманого за договором купівлі - продажу №28/07/21 від 28.07.2021 товару - Столу операційного універсального ОУК-03 (ОК-ТЕТА) з додатковими комплектами пристосувань: КПП-02, КПП-03, КПП-04, виробництва «Медіндустрія Сервіс», Білорусь.

Відтак, позивач вчинив дії, які свідчать про відмову від договору та його положень та заявив позовні вимоги правомірно вимагаючи повернення проданого відповідачу товару.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно до 5.1.1. Договору право власності на товар переходить до Покупця тільки після остаточного розрахунку з Постачальником, що за встановлених у справі обставин свідчить про відсутність у відповідача документального підтвердження наявності права власності на Стіл операційний універсальний ОУК-03 (ОК-ТЕТА) з додатковими комплектами пристосувань: КПП-02, КПП-03, КПП-04, виробництва «Медіндустрія Сервіс», Білорусь.

Водночас, вказані правовідносини регулюються також й приписами ст. 697 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

Якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару. Продавець має право вимагати від покупця повернення товару також у разі ненастання обставин, за яких право власності на товар мало перейти до покупця (ч. 2 ст. 697 ЦК України).

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку про порушення Товариства з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь» взятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості отриманого ним обладнання за Договором у визначений в п. 5.1. Договору (в редакції Додаткової угоди) протягом наданої розстрочки строк у зв`язку з чим, за встановлених судом обставин відмови позивача від договору (вимога від 06.03.2024), правомірними слід вважати вимоги позивача про зобов`язання відповідачу повернути отриманий за Договором товар.

При цьому, як встановлено судом вище, відповідачем отримано за Договором та відповідно до видаткової накладної №02-08-21 від 02.08.2021 товар: «Стіл операційний універсальний ОУК-03 (ОК-ТЕТА) з додатковими комплектами пристосувань: КПП-02, КПП-03, КПП-04, КПП-17, виробництва «Медіндустрія Сервіс», Білорусь».

Разом з тим, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог при ухваленні рішення, а відтак підлягають до задоволення судом вимоги про зобов`язання відповідача повернути позивачу Стіл операційний універсальний ОУК-03 (ОК-ТЕТА) з додатковими комплектами пристосувань: КПП-02, КПП-03, КПП-04, виробництва «Медіндустрія Сервіс», Білорусь.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, розглянувши спір на підставі поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги як обґрунтовано заявлені підлягають до задоволення в заявленому розмірі.

Розподіл судових витрат.
Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у справі.

Водночас, за приписами ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати, встановлюються законом.

Таким спеціальним законом, що регулює підстави сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпунктом 1 пункту 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Такий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 № 907/9/17.

Судом встановлено, що предметом позовних вимог, з урахуванням поданої позивачем заяви про залишення без розгляду їх частини, яка прийнята судом 10.07.2024, предметом позовних вимог позивачем визначено одну вимогу майнового характеру про повернення товару, вартість якого відповідно до укладеного між сторонами Договору становить 756 147,00 грн. Інших доказів, які б давали суду можливість встановити вартість, в тому числі ринкову, предмета позову суду не надано.

При цьому, позивач, звертаючись з даним позовом до суду помилково визначив ціну позову, виходячи з неоплаченої відповідачем суми заборгованості за Договором та саме з цієї суми, з урахуванням первісно заявлених вимог про стягнення відсотків річних та пені і було здійснено оплату судового збору за подання даної позовної заяви в сумі 5106,70 грн (з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, належний до сплати позивачем судовий збір за розгляд даної справи в суді, з урахуванням встановленого в ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 3028,00 грн та беручи до уваги коефіцієнт 0,8 у зв`язку з поданням позивачем позовної заяви та заяви про зміну предмету позову в електронній формі (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») становить 9073,76 грн ((756 147,00 грн*1,5/100) * 0,8).

При цьому, загальна сума сплаченого позивачем за розгляд даної справи в суді судового збору відповідно до платіжної інструкції №195 від 11.04.2024 становить 5106,70 грн.

Верховний Суд в постанові від 24.05.2022 у справі №910/19980/20 дійшов висновків, шо якщо на момент пред`явлення позову встановити точну дійсну ціну позову неможливо, і суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, не мав права зобов`язувати позивача доплачувати суму судового збору та постановляти ухвалу про залишення позову без руху відповідно до частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, а має встановити ціну позову при розгляді справи та здійснити розгляд справи по суті і відповідно до статті 129 цього Кодексу розподілити судові витрати за результатами такого розгляду, зокрема, стягнувши недоплачений судовий збір.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду у справі від 19.10.2021 у справі № 918/188/21.

Так, частиною 2 статті 163 ГПК України визначено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що належна до сплати сума судового збору, яка встановлена судом відповідно до ч. 2 ст. 163 ГПК України становить 9073,76 грн, відповідно до ст. 129, ч. 2 ст. 163 ГПК України з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь», з урахуванням часткової сплати при подачі позовної заяви позивачем судового збору в розмірі 5106,70 грн, - підлягає достягненню в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 3967,06 грн (9073,76 грн 5106,70 грн).

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 221, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь» (88000, м. Ужгород, вул. Швабська, буд. 70, кв. 12, ) повернути Фізичній особі-підприємцю Кисільову Артему Юрійовичу ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) Стіл операційний універсальний ОУК-03 (ОК-ТЕТА) з додатковими комплектами пристосувань: КПП-02, КПП-03, КПП-04, виробництва «Медіндустрія Сервіс», Білорусь.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь» (88000, м. Ужгород, вул. Швабська, буд. 70, кв. 12, ) на користь Фізичної особи-підприємця Кисільова Артема Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 5106,70 грн (п`ять тисяч сто шість гривень 70 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь» (88000, м. Ужгород, вул. Швабська, буд. 70, кв. 12, ) в дохід Державного бюджету України (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106) 3967,06 грн (три тисячі дев`ятсот шістдесят сім гривень 06 копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 09 серпня 2024 року.

Суддя Лучко Р.М.