ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року

м. Київ

cправа № 904/1593/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Кондратової І.Д. - головуючої, судді -Губенко Н.М., Кролевець О.А.

за участю секретаря судового засідання - Омельчук А.В.,

за участю представників учасників справи:

позивача - Кузьменко В.С. (адвокат),

відповідача - Лопатнікова А.В. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алонза»

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

(суддя - Васильєв О.Ю.)

від 26.08.2023

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

(головуючий - Чус О.В., судді - Кощеєв І.М., Дармін М.О.)

від 24.04.2024

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алонза»

до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

про визнання недійсним правочину.

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1. У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алонза» (далі - позивач, орендар, скаржник, Товариство) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі - відповідач, орендодавець, Банк) про визнання недійсним одностороннього правочину відповідача про відмову від договору оренди б/н від 28.04.2020, оформленого листами від 31.05.2022 № Е.93.0.0.0/0-220531/1479 та від 31.05.2022 № Е.93.0.0.0/0-220531/1478.

2. Позов обґрунтовано тим, що односторонній правочин про відмову від договору оренди б/н від 28.04.2020, оформлений зазначеними листами, суперечить вимогам ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2022 у справі № 904/1283/22 про забезпечення позову, яка є обов`язковою до виконання; орендодавець не надав орендарю рахунки на оплату платежів за період, зазначений Банком у листах про відмову від договору, тому позивач не міг виконати свій обов`язок щодо здійснення орендних платежів, прострочення виконання пункту 5.1 договору не настало; відповідач не мав права припиняти дію договору оренди від 28.04.2020 в односторонньому порядку в період дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), листи відповідача про відмову від договору оренди підписані заступником голови правління Банку Лебединець І.А. за відсутні повноважень щодо розірвання договору оренди.

3. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2022 про забезпечення позову по справі №904/1283/22 скасована постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2022, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного господарського суду від 21.11.2022. Односторонній правочин, оформлений листами АТ КБ «Приватбанк» №Е.93.0.0.0/0-220531/1478 та № Е.93.0.0.0/0-220531/1479 від 31.05.2022, вчинений в момент його підписання уповноваженою особою Банку, а саме - 31.05.2022, тобто, за день до винесення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2022 у справі №904/1283/22. Вказує на те, що позивач з 24.02.2022 не припинив користування об`єктом оренди, проте належним чином не сплачував орендну плату та комунальні платежі, що є порушення договірних зобов`язань. У зв`язку з чим, керуючись пунктом 7.2 договору, Банк правомірно вчинив односторонню відмову від договору оренди з вимогою звільнення та передання орендарем по акту приймання-передачі (повернення) об`єкту оренди. Також вказує на те, що існування форс-мажорних обставин, а саме зменшення доходів Товариства від господарської діяльності не є підставою для невиконання своїх зобов`язань з оплати оренди. Лист позивача від 04.03.2022 №04-03/2022-1 про наявність форс-мажорних обставин, надісланий з порушенням строку повідомлення орендодавця, передбаченого пунктом 8.6 договору оренди. Окрім того, звертає увагу на те, що орендарем не надано підтверджуючих офіційних документів щодо виникнення у нього форс-мажорних обставин та не доведено, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання договірних зобов`язань. Банк вказував на наявність повноважень у Лебединця І.А. для вчинення від Банку одностороннього правочину про відмову від договору. З урахуванням наведеного відповідач стверджував, що оспорюваний позивачем односторонній правочин про відмову від договору оренди б/н від 28.04.2020, оформлений зазначеними листами, вчинений правомірно, тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

4. 28.04.2020 Банком (орендодавець) та Товариством (орендар) укладено договір оренди, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування частину цілісного майнового комплексу торговельно - розважального центру «Приозерний», що знаходиться за адресою: Україна, м. Дніпро, вул. Боброва, буд. 1, а саме: літ. А-5 з надбудовами літ. А1-1, А2-1, А3-1, А4-1 та підвалом літ. під. А-5, загальною площею 27 739,21 кв.м; а також в`їзди у паркінг літ. а1, а2; сходи літ. А4, ґанки літ. А6, а7, а8, а10; ґанок з козирком літ. А9; вхід на 1 поверх літ. А11-1; навіс літ. Б, за актом приймання-передачі, підписаним сторонами, який є невід`ємною частиною цього договору.

5. Згідно з пунктом 5.1 договору орендна плата підлягає сплаті до 30 числа поточного місяця за наступний місяць оренди та починає нараховуватись з 01.03.2020 у наступному порядку: підпункт 5.1.1 Ціна договору: орендна плата за 1 (один) календарний місяць складається з орендної ставки за користування 1 кв.м об`єкту оренди помноженої на загальну площу об`єкту оренди, визначеному сторонами у пункті 1.1 цього договору, та скоригованому відповідно до зміни курсу долару США до національної валюти України у порівнянні з днем, зазначеним в підпункті 5.1.3 цього договору, з курсом долару США до національної валюти України на день виставлення рахунку на оплату. Орендна плата обчислюється на день рахунку на оплату. Орендна плата обчислюється за формулою: ОП = П х ОС х (К1/К2), де ОП - орендна плата за оренду об`єкту оренди, яка включає в себе податок на додану вартість; П - загальна площа об`єкту оренди згідно з пунктом 1.1 договору; ОС - орендна ставка за користування 1 кв.м, яка вказана у підпункті 5.1.3 цього договору; К1 - курс долару США до гривні, встановлений НБУ на день виставлення рахунку на оплату; К2 - курс долару США до гривні, встановлений НБУ на дату, що визначена в підпункті 5.1.3 цього договору. Отримана за формулою сума включає в себе ПДВ.

6. Орендна ставка визначається як орендна плата за користування 1 кв.м об`єкта оренди протягом календарного місяця і підлягає сплаті незалежно від результатів господарської діяльності орендаря (підпункт 5.1.2).

7. Відповідно до підпункту 5.1.3 на дату 27.04.2020 офіційний курс долару США за курсом НБУ становить 27,1441 грн за 1 долар США. Таким чином, еквівалент орендної ставки за користування 1 кв.м загальної площі об`єкту оренди на дату 27.04.2020 становить 72,10 грн з ПДВ, що на дату 27.04.2020 відповідає 2,66 доларів США з ПДВ.

8. Пунктом 5.2 договору сторонами погоджено, що орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків, що надаються орендодавцем не пізніше 25 числа кожного місяця.

9. Цей договір вважається укладеним з дати його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного-цифрового підпису усіма його сторонами і діє до 31 січня 2023 року, але у будь якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань за договором. З урахуванням вимог частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди, що положення цього договору розповсюджуються на відносини між ними, що виникли до його укладення, а саме з 01 березня 2020 року. Строк оренди за договором встановлюється з 01 березня 2020 року по 31 січня 2023 року включно (пункт 7.1).

10. Орендодавець має право відмовитися від договору оренди і вимагати повернення об`єкту оренди, якщо орендар не вніс орендну плату за користування об`єктом оренди у строк, передбачений пунктом 5.1 цього договору. У разі відмови орендодавця від договору оренди із зазначених вище підстав, орендодавець надсилає орендарю письмовий лист про відмову від договору. Письмовий лист орендодавця про відмову від договору з вказаних вище підстав вважається врученим, а договір відповідно припиненим (розірваним), через 10 календарних днів після направлення його поштовою кореспонденцією у вигляді цінного листа з внутрішнім описом, доказом відправлення якого є розрахунковий документ та внутрішній опис за адресою місцезнаходження орендаря, а саме: 49126, м. Дніпро, проспект Праці, будинок 2Т та за фактичним місцезнаходженням об`єкту оренди (пункт 7.2).

11. Відповідно до пункту 8.5 до форс-мажорних обставин належать: обставини непереборної сили або події надзвичайного характеру такі, як війна, пожежа, повінь, землетрус. Заборонні заходи вищих законодавчих та/або виконавчих органів державної влади, що виникли після укладання цього договору та які сторони не могли передбачити або запобігти їм вжитими заходами, якщо ці обставини вплинули на виконання ними своїх зобов`язань за цим договором. У цьому випадку термін виконання зобов`язань за цим договором змінюється за взаємною згодою, про що сторони укладають додаткову угоду до цього договору.

12. Згідно з пунктом 8.6 у разі виникнення зазначених у пункті 8.5 договору обставин сторони протягом 5 календарних днів письмово повідомляють одна одну про наявність цих обставин. Підтверджуючі відповідні офіційні документи щодо виникнення зазначених у пункті 8.5 договору обставин, мають бути надані іншій стороні не пізніше 30 днів з дня їх настання. Якщо сторони без поважних причин не сповістили у зазначений строк про виникнення форс-мажорних обставин, то вони в подальшому не мають права вимагати зміни строків виконання умов цього договору.

13. Відповідно до пункту 8.7, якщо форс-мажорні обставини тривають понад 3 місяці, то сторони можуть прийняти рішення про зміну строків виконання умов цього договору або про його припинення, про що укладається додаткова угода.

14. На виконання умов договору сторонами складено акт приймання - передачі об`єкту оренди до договору оренди від 28.04.2020, відповідно до якого загальна площа переданого в оренду об`єкту складає 27 739,21 кв.м, першим днем оренди слід вважати 01.03.2020.

15. 03.11.2020 Банком та Товариством укладено додаткову угоду №1 про тимчасове призупинення надання послуг оренди до договору оренди від 28.04.2020, відповідно до якої сторони погодили порядок оплати орендної плати за березень 2020 року з урахуванням тимчасового повного припинення надання послуг з оренди з 17.03.2020 по 21.05.2020 включно: на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів використання приміщення сплата орендної плати на період тимчасового повного призупинення надання послуг оренди, зазначеного в пункті 1 цієї додаткової угоди, здійснюється наступним чином: орендна плата за період тимчасового призупинення надання послуг оренди з 17.03.2020 по 31.05.2020 становить 732 867,16 грн, яка є сумою витрат орендодавця: податку на нерухоме майно та плати за землю за період з 01.04.2020 по 21.05.2020, за комунальні послуги за період з 17.03.2020 по 21.05.2020, в наступному порядку: за березень 2020 року - 75 135,45 грн з ПДВ, в т.ч. ПДВ 12 522,58 грн, за квітень 2020 року - 412 628,97 грн з ПДВ, в т.ч. ПДВ 68 771,49 грн, за травень 2020 року - 245 102,74 грн з ПДВ, в т.ч. ПДВ 40 850,46 грн (пункт 1.1).

Сторони визнають, що фактично сплачена орендарем орендна плата за період з 01.03.2020 по 01.11.2020 складає 7 789 771,55 грн з ПДВ, не повертається та зараховується як оплата орендної плати спочатку за період з 01.03.2020 по 16.03.2020, а в подальшому, як оплата наступних періодів, визначених в пункті 2.2., в строки, визначені в пункті 4 цієї додаткової угоди, виходячи з розрахунку, що за період з 01.03.2020 по 16.03.2020 включно - 860 213,78 грн, крім того ПДВ -172 042,76 грн, а всього до сплати - 1 032 256,54 грн (пункт 1.2).

Тимчасове часткове відновлення надання послуг оренди, а саме :

- з 22.05.2020 по 31.07.2020 в розмірі 59% від загальної площі приміщень;

- з 01.08.2020 по 31.12.2020 в розмірі 70% від загальної площі приміщення.

У зв`язку з чим сторони підтверджують, що в ці періоди часу орендар використовує саме такі частини приміщення та, відповідно, сплачує орендну плату в зменшеному розмірі: за період з 22.05.2020 по 31.05.2020 - 378 222,81 грн з ПДВ, з 01.06.2020 по 30.06.2020 - 1 163 109,53 грн з ПДВ, з 01.07.2020 по 31.07.2020 - 1 158 558,05 грн з ПДВ, за період з 01.08.2020 по 31.08.2020 - 1 437 844,77 грн з ПДВ, з 01.09.2020 по 30.09.2020 - 1 412 897,21 грн з ПДВ, з 01.10.2020 по 31.10.2020 - 1 456 969,34 грн з ПДВ, з 01.11.2020 по 31.12.2020 еквівалент орендної ставки за користування 1 кв.м загальної площі об`єкту оренди відповідає 1,86 доларів США з ПДВ, з 01.01.2021 приміщення використовується в повному обсязі, орендна плата, визначена в п. 5 договору оренди, підлягає сплаті в повному обсязі та у визначені договором оренди порядку та строки (пункти 2, 3 ).

Відповідно до пункту 4 орендар зобов`язаний сплатити орендну плату, зазначену в пунктах 1.1 та 2.2 додаткової угоди, протягом 5 робочих днів з дати підписання цієї додаткової угоди на зазначений рахунок.

Згідно з пунктом 5 додаткової угоди №1 пункт 1.1 договору оренди викладений у наступній редакції: «Орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування частину цілісного майнового комплексу торговельно розважального центру «Приозерний», що знаходиться за адресою: Україна, м. Дніпро, вул. Боброва, буд. 1, а саме: літ. А-5 з надбудовами літ. А1-1, А2-1, А3-1, А4-1 та підвалом літ. під. А-5, загальною площею 27 795, 55 кв.м; а також в`їзди у паркінг літ. а1, а2; сходи літ. А4, ґанки літ. А6, а7, а8, а10; ґанок з козирком літ. А9; вхід на 1 поверх літ. А11-1; навіс літ. Б, за актом приймання-передачі, підписаним сторонами, який є невід`ємною частиною цього договору».

У пункті 6 додаткової угоди №1 сторони дійшли згоди, що з урахуванням частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин між ними, що виникли до її укладення, а саме з 17.03.2020 в частині умов, викладених у пунктах 1-4 цієї додаткової угоди, та з дати її підписання в частині умов, викладених в п. 5 цієї додаткової угоди.

Ця додаткова угода підписана електронними цифровими підписами повноважних представників сторін.

16. 14.11.2020 сторони склали та підписали акт невикористання приміщення до договору оренди від 28.04.2020, яким засвідчили, що Товариство (орендар) з 14.11.2020 до 30.11.2020 припинив користуватися орендованим приміщенням через обставини, за які він не відповідає, - обмежувальні карантинні заходи.

17. 01.12.2020 сторони склали та підписали акт відновлення використання приміщення до договору оренди від 28.04.2020, яким підтвердили фактичне повне відновлення використання з 01.12.2020 орендованого приміщення загальною площею 27 795,55 кв.м орендарем.

18. 08.01.2021 сторони склали та підписали акт невикористання приміщення до договору оренди від 28.04.2020, яким засвідчили, що Товариство (орендар) з 08.01.2021 до 25.01.2021 припинив користуватися орендованим приміщенням через обставини, за які він не відповідає, - обмежувальні карантинні заходи.

19. 25.01.2021 сторони склали та підписали акт відновлення використання приміщення до договору оренди від 28.04.2020, яким підтвердили фактичне повне відновлення використання з 25.01.2021 орендованого приміщення загальною площею 27 795,55 кв.м орендарем.

20. 14.12.2021 Банком та Товариством укладено додаткову угоду №2 про часткову неможливість використовувати об`єкт оренди до договору оренди від 28.04.2020, згідно з якою сторонами встановлено неможливість використання у господарській діяльності орендаря орендованого майна у зв`язку з встановленими обмежувальними карантинними заходами в певні періоди часу; також погоджено терміни та розміри орендної плати, що підлягає сплаті за ці періоди часу (том 2, аркуші справи 107-108).

21. 20.02.2022 Банком на адресу Товариства направлено претензію від 17.02.2022 № Е.93.0.0.0./0-220217/12940 про заборгованість за договором оренди від 28.04.2020 станом на 08.02.2022, в якій орендодавець вказав про наявність заборгованості по сплаті орендної плати та інших платежів за договором в сумі 4 765 475,58 грн (в т.ч. 2 908 630,97 грн заборгованість з орендної плати та 1 856 844,61 грн пеня), що виникла за період з 16.05.2020 до 08.02.2022; запропонував орендарю у 10-денний термін з моменту одержання претензії сплатити цю заборгованість за наведеними реквізитами. До претензії було додано відповідний розрахунок заборгованості. Доказом направлення цієї претензії на адресу відповідача є фіскальний чек та реєстр відправлень. Також, на копії претензії наявний напис про її отримання 18.02.2022 помічником керівника Степаненко І.В.

22. Товариство на адресу Банку надіслано лист вих. № 04-03/2022-1 від 04.03.2022, в якому орендар, у зв`язку із введенням на всій території України з 24.02.2022 воєнного стану, просив погодити повне зупинення роботи автоматичної котельні ТРЦ «Приозерний» з моменту, який буде визначено орендарем на свій розсуд; погодити спуск води з басейну; зупинити нарахування орендної плати та інших платежів по договору оренди від 28.04.2020 у зв`язку із припиненням роботи ТРЦ «Приозерний» з 24.02.2022 у зв`язку з введенням воєнного стану і внаслідок масового вивозу орендарями їх майна (Товариство фактично не отримує орендні та експлуатаційні платежі від орендарів). Підтверджуючий офіційний документ про форс - мажорні обставини орендар зобов`язався надати невідкладно після відновлення нормальної роботи державних органів влади і торгово-промислових палат. Отримання цього листа не заперечується Банком.

23. Банк надіслав на адресу Товариства претензію від 06.05.2022 № Е.93.0.0.0/0-220506/2968, в якій, зокрема, зазначив, що на теперішній час обов`язки Товариства за вказаним договором не виконуються належним чином в повному обсязі, в строки та порядку, передбаченому в договорі. Лист вих. № 04-03/2022-1 від 04.03.2022 надісланий орендарем з порушенням строку повідомлення орендодавця про наявність форс - мажорних обставин, передбаченого пунктом 8.6 договору оренди. Банк повідомив орендаря про наявність заборгованості по сплаті орендних та інших платежів станом на 30.04.2022 за цим договором оренди у сумі 10 225 022,68 грн (що складається з заборгованості по платежам оренди в сумі 8 038 331,93 грн та пені в сумі 2 186 690,75 грн), що виникла за період з 16.05.2020 до 30.04.2022. Банк вимагав від орендаря у 10-денний строк з моменту відправлення цього листа сплатити суму боргу в розмірі 10 225 022,68 грн за наведеними в претензії реквізитами. Крім того, враховуючи наявну заборгованість, пропонував припинити дію договору з 10 травня 2022 року у зв`язку із невиконанням Товариством зобов`язань по сплаті орендних платежів та пені. Проект додаткової угоди для підписання ТОВ «Алонза» кваліфікованим електронним підписом та завірення печаткою буде направлений до сервісу paperless.com.ua з підключенням електронної адреси орендаря.

24. Товариство надіслало на адресу Банку відповідь-заперечення на зазначену претензію з відповідним обґрунтуванням.

25. 10.06.2022 на адресу Товариства надійшли листи Банку №Е.93.0.0.0/0-220531/1478 та № Е.93.0.0.0/0-220531/1479 від 31.05.2022, в яких останній повідомив Товариство про незгоду з умовами запропонованої орендарем додаткової угоди з причин непогодження з орендодавцем відновлення роботи ТРЦ «Приозерний», економічно необґрунтованої пропозиції орендаря про зменшення розміру орендної плати; наявності станом на 25.05.2022 заборгованості Товариства за договором оренди в розмірі 8 868 229,71 грн. (в т.ч. за орендними платежами за період з 01.03.2022 по 25.05.2022 в сумі 6 479 700,96 грн. та пені в сумі 2 388 528,75 грн). Банк звернув увагу Товариства на те, що в 2022 році він неодноразово звертався до нього з повідомленнями про наявну заборгованість та вимогами її погашення, однак ці вимоги залишені Товариством без реагування, заборгованість не погашена. Наведені обставини, є підставою для припинення договору оренди для недопущення подальших збитків Банку за об`єктом оренди. Повідомив про відмову від договору оренди від 28.04.2020 на підставі пункту 7.2. договору; вказав, що через 10 календарних днів після направлення цього листа поштовою кореспонденцією договір є розірваним, а об`єкт оренди має бути негайно повернутий орендодавцю; вимагав від Товариства звільнити об`єкт оренди та 13.06.2022 о 12-00 з`явитися на об`єкт оренди для приймання-передачі (повернення) об`єкту оренди; у 7-денний строк з моменту відправлення цього листа сплатити суму боргу у розмірі 8 868 229,71 грн за вказаними реквізитами; негайно зупинити роботу ліфтів та ескалаторів та іншого обладнання ТРЦ.

26. Звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсними спірних правочинів, які оформлені листами АТ КБ «Приватбанк» №Е.93.0.0.0/0-220531/1478 та № Е.93.0.0.0/0-220531/1479 від 31.05.2022 про односторонню відмову від договору оренди №б/н від 28.04.2020, позивач зазначав, що зміст цих односторонніх правочинів суперечить вимогам Цивільного кодексу України; вони здійснені відповідачем всупереч ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2022 у справі № 904/1283/22 про забезпечення позову; без врахування наявності форс-мажорних обставин військової агресії Росії, які унеможливлювали своєчасну сплату позивачем орендних та інших платежів відповідно до умов договору оренди від 28.04.2020. Стверджував, що несплата Товариством платежів за договором є наслідком не виставлення орендодавцем відповідних рахунків згідно з умовами договору; вищезазначені листи про припинення в односторонньому порядку договору оренди підписані не уповноваженою особою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

27. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2023 у справі №904/1593/22, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2024, у задоволенні позову відмовлено.

28. Судові рішення мотивовані тим, що:

- з укладеного між сторонами договору оренди вбачається, що сторонами узгоджені умови його розірвання, зокрема, за ініціативою відповідача, тобто, в односторонньому порядку. Сторонами узгоджено порядок його розірвання, зокрема, в односторонньому порядку в разі невиконання взятих на себе орендарем зобов`язань. При цьому, самостійною умовою такого розірвання є офіційне письмове повідомлення про це;

- враховуючи умови пункту 7.2 договору, неналежне виконання орендарем своїх зобов`язань за договором оренди б/н від 28.04.2020 та утворення заборгованості станом на 25.05.2022 в загальному розмірі 8 868 229,71 грн, Банк мав достатньо правових підстав для односторонньої відмови від договору оренди, оформленої листами №Е.93.0.0.0/0-220531/1478 та № Е.93.0.0.0/0-220531/1479 він 31.05.2022;

- твердження позивача про неможливість сплати ним платежів за договором за відсутності рахунків на оплату, є безпідставним, оскільки ненадання рахунку - фактури не є відкладальною умовою в розумінні статі 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора згідно зі статтею 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури у позивача не звільняє останнього від обов`язку оплати орендних платежів та не виключають відповідальність боржника за порушення цього зобов`язання;

- погодження сторонами умови договору про право орендодавця, в разі невиконання орендарем взятих на себе зобов`язань, на припинення договірних відносин в односторонньому порядку, шляхом повідомлення іншої сторони про таку відмову, є згодою сторін на припинення договору, і така умова договору не суперечить наведеним нормам Цивільного кодексу України;

- стосовно дії форс-мажорних обставин (військова агресія Російської Федерації), які є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за договором оренди б/н від 28.04.2020, суди вказали, що воєнний стан на території України не означає, що позивач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Позивач не надав доказів того, що з 24.02.2022 не припинив підприємницьку діяльність та користування об`єктом оренди у зв`язку з воєнним станом. Крім того, позивач не вчинив жодних дій для засвідчення форс-мажорних обставин, тому посилання на лист ТПП України, в якості підстави для звільнення від оплати за надані послуги, є хибним;

- надана відповідачем довіреність № 3648-К-Н-Н від 26.02.2021 вказує на наявність повноважень у Лебединця І.А. для вчинення одностороннього правочину про відмову від договору оренди б/н від 28.04.2020, оформленого листами АТ КБ «Приватбанк» №Е.93.0.0.0/0-220531/1478 та № Е.93.0.0.0/0-220531/1479 від 31.05.2022;

- суди відхилили посилання позивача на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2022 у справі №904/1283/22 про забезпечення позову, оскільки зазначена ухвалу скасована постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2022, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного господарського суду від 21.11.2022, тому відсутні підстави для її врахування;

- з посиланням на приписи статей 215, 202, 207 Цивільного кодексу України суди вказали, що односторонній правочин, оформлений листами АТ КБ «Приватбанк» № Е.93.0.0.0/0-220531/1478 та № Е.93.0.0.0/0-220531/1479 від 31.05.2022, вважається вчиненим в момент його підписання уповноваженою особою останнього, а саме- 31.05.2022, тобто, за день до винесення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2022 у справі № 904/1283/22;

- з урахуванням викладеного, вчинення відповідачем правочину з односторонньої відмови від договору оренди слід визнати таким, що відповідає умовам договору та чинного законодавства, що виключає підстави для визнання його недійсним та відповідно відсутні підстави для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу

29. 17.05.2024 позивач подав до Верховного Суду із використанням підсистеми «Електронний суд» касаційну скаргу (з урахуванням поданої уточненої редакції касаційної скарги), в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2024 у справі № 904/1593/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

30. Підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник визначив пункти 3 та 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України ( далі - ГПК України) з посиланням на пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України.

31. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, зокрема:

- частини першої статті 202, частини другої статті 207 та частини першої статті 627 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), частини першої статті 235 ГПК України та частини другої статті 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», і відсутній висновок Верховного Суду в аналогічних правовідносинах у випадку погодження сторонами відліку строку припинення договору, пов`язаного з направленням письмового листа поштовою кореспонденцією та одночасно наявності в момент направлення ухвали про забезпечення позову щодо заборони такого одностороннього дострокового розірвання договору;

- частин першої статей 205, 626 та 639 ЦК України та дотриманні частини другої статті 236 ГПК України, скаржник вважає, що формулювання повноважень у вигляді вчинення договору оренди передбачає виключно укладення договорів оренди і не передбачає вчинення правочину щодо розірвання договору оренди, тобто, в підписанта орендодавця були відсутні повноваження щодо підписання оспорюваного у цій справі правочину щодо розірвання договору оренди, і відсутній висновок Верховного Суду в аналогічних правовідносинах щодо необхідності застосування зазначених норм права, у випадку формулювання в довіреності представника юридичної особи повноважень на вчинення договорів та вчинення правочину, спрямованого на одностороннє дострокове розірвання договору оренди;

- частин першої, п`ятої статті 236, пункт 2 частини четвертої статті 238, частин першої, третьої статті 86 ГПК України, оскільки суди не надали правової оцінки та не дослідили докази, а саме: рішення Ради оборони Дніпропетровської області від 24.02.2022 №2, розпорядження начальника Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 28.03.2022 № 82/0/527-22, від 23.04.2022 № 153/0/527-22, від 10.5.2022 № 196/0/527-22 щодо введення комендантської години, що призвело до зменшення можливого часу користування об`єктом оренди, бухгалтерські довідки від 16.06.2022 № 32, від 27.05.2022 № 1/5, Указ Президента України щодо введення воєнного стану, лист ТПП України від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1, що підтверджують наявність форс-мажорних обставин. Скаржник також посилається на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20, що існування обставин форс-мажору щодо порушення/невиконання зобов`язань, які виникли внаслідок укладення договору оренди між резидентами України, може доводитися будь-якими доказами.

32. 10.07.2024 Банк подав до Верховного Суду із використанням підсистеми «Електронний суд» відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані Товариством судові рішення без змін.

Відзив на касаційну скаргу обґрунтовано таким:

- на момент відправлення листів № Е.93.0.0.0/0-220531/1478 та № Е.93.0.0.0/0-220531/1479 від 31.05.2022 Банк не був обізнаний про існування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2022 у справі № 904/1283/22, вказану ухвалу не отримував. Крім того станом на 01.06.2022 доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень був призупинений, що унеможливлювало самостійне ознайомлення відповідача з вказаною ухвалою навіть якщо б вона була оприлюднена в той же день;

- вважає, що односторонній правочин про відмову від договору оренди, оформлений листами № Е.93.0.0.0/0-220531/1478 та № Е.93.0.0.0/0-220531/1479 від 31.05.2022, вчинений з дотриманням положень законодавства (коли ще не існувало ухвали від 01.06.2022, яка в подальшому була скасована), відтак, посилання скаржника на порушення судами частини першої статті 202, частини другої статті 207 та частини першої статті 627 ЦК України, частини першої статті 235 ГПК України та частини другої статті 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», є безпідставними та необґрунтованими;

- наведені скаржником доводи про існування форс-мажорних обставин, а також щодо наявності повноважень підписанта спірного правочину (Лебединця І.А) на підставі довіреності стосуються необхідності переоцінки доказів, тобто, зводяться до заперечень обставин, які встановлені судами та перегляду вже здійсненої ними оцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень касаційної інстанції, тому не можуть прийматися Судом до уваги.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

33. Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами норм права, а саме : частини першої статті 202, частини другої статті 207, частини першої статті 627 ЦК України, частини першої статті 235 ГПК України та частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також частин першої статей 205, 626 та 639 ЦК України (підстава касаційного оскарження пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України)

34. Як передбачено частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

35. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

36. Згідно з статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

37. Положеннями частини другої статті 67 Господарського кодексу України (далі - ГК України) також передбачено, що підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

38. Відповідно до статті 180 ГК України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

39. З урахуванням вищенаведеного, цивільне та господарське законодавство України зобов`язує сторін правочину (договору) при його вчиненні (укладенні) включити до змісту правочину (договору) передбачені законодавством обов`язкові умови та надає право сторонам правочину (договору) на власний розсуд визначити та погодити будь-які інші умови, в тому числі умови стосовно припинення договірних правовідносин.

40. Згідно з положеннями статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

41. Пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

42. Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

43. З цими положеннями кореспондується норма частини першої статті 188 ГК України, якою також встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

44. Відповідно до частин другої, третьої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

45. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору.

Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

46. Відтак, за змістом наведених норм, повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі. Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 910/10233/20, від 01.04.2021року у справі № 910/5206/20, від 03.06.2021 року у справі № 914/2178/19, від 13.12.2021 року у справі № 904/2780/19.

47. Законом передбачено випадки, коли договір може бути розірвано в односторонньому порядку, у тому числі шляхом відмови від договору, зокрема, одностороннє розірвання договору може бути наслідком порушення зобов`язань за договором іншою стороною, або якщо таке право на розірвання встановлено договором, незалежно від настання тих чи інших обставин. Тобто, у випадках, коли підстава для односторонньої зміни чи розірвання договору встановлена законом або договором, відповідна сторона договору може скористатися нею самостійно, без звернення до суду.

48. Судами попередніх судових інстанцій встановлено, що з укладеного між сторонами договору оренди вбачається, що сторонами узгоджені умови його розірвання, зокрема, за ініціативою відповідача, тобто в односторонньому порядку. Пунктом 7.2 договору сторонами визначено, що: «Орендодавець має право відмовитися від договору оренди і вимагати повернення об`єкту оренди, якщо орендар не вніс оренду плату за користування об`єктом оренди у строк, передбачений п. 5.1 цього договору. У разі відмови від договору оренди із зазначених вище підстав, орендодавець надсилає орендарю письмовий лист про відмову від договору. Письмовий лист орендодавця про відмову від договору з вказаних вище підстав вважається врученим, а договір відповідно припиненим (розірваним), через 10 календарних днів після направлення його поштовою кореспонденцією у вигляді цінного листа з внутрішнім описом, доказом відправлення якого є розрахунковий документ та внутрішній опис за адресою місцезнаходження орендаря, а саме: 49126, м. Дніпро, проспект Праці, будинок 2Т та за фактичнім місцезнаходженням об`єкту оренди».

Пунктом 7.4 договору погоджено: Дія цього договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який він був укладений;

- невиконання орендарем вимог пожежної безпеки;

- загибелі об`єкту оренди;

- достроково розірвання за погодженням сторін або по рішенню Господарського суду;

- з ініціативи орендодавця або орендаря в односторонньому порядку. При цьому сторона-ініціатор розірвання договору направляє іншій стороні письмове повідомлення в строк не менше ніж за місця до дати розірвання договору. Договір вважається розірваним у дату, що зазначена у повідомленні. У разі продажу орендодавцем об`єкту оренди, ця умова розповсюджується на нового власника об`єкту оренди;

- у випадку банкрутства орендаря та в інших випадках, прямо передбачених діючим законодавством та цим договором.

Орендар повертає об`єкт оренди орендодавцю в останній день дії цього договору.

49. З урахуванням викладеного, погодження сторонами умов договору про право сторони на відмову від договору, в передбаченому ними порядку, є згодою сторін на припинення договору. Умови пунктів 7.2 та 7.4 договору не суперечать нормам Цивільного та Господарського кодексів України, оскільки має місце взаємне волевиявлення двох сторін.

Саме у вказаних пунктах договору сторони встановили певний порядок припинення їх правовідносин.

За змістом умов договору, сторонами узгоджено порядок його розірвання, зокрема, в односторонньому порядку, в разі невиконання взятих на себе орендарем зобов`язань. При цьому самостійною умовою такого розірвання є офіційне письмове повідомлення про це.

50. Таким чином, сторони договору оренди, врахувавши встановлену законом свободу договору, на власний розсуд погодили підстави та порядок, зокрема, односторонньої відмови від договору, що не суперечить вимогам статей 6, 525, 627, 651 ЦК України та статей 188, 291 ГК України.

51. Врахувавши умови пункту 7.2. договору, а також неналежне виконання орендарем своїх зобов`язань за договором оренди б/н від 28.04.2020, утворення орендної заборгованості станом на 25.05.2022 в загальному розмірі 8 868 229,71 грн, суди дійшли заснованого на законі висновку, що відповідач правомірно вчинив односторонню відмову від договору оренди. При цьому вчинення Банком правочину з односторонньої відмови від договору оренди є таким, що відповідає умовам договору та чинному законодавству, тому підстав для визнання його недійсним немає.

52. Суди правомірно не прийняли до уваги твердження позивача про відсутність повноважень заступника голови правління банку Лебединця І.А. на вчинення одностороннього правочину про відмову від договору, оформленого листами АТ КБ «Приватбанк» №Е.93.0.0.0/0-220531/1478 та № Е.93.0.0.0/0-220531/1479 від 31.05.2022, оскільки встановили, що обсяг повноважень на вчинення вказаного правочину підтверджено довіреністю № 3648-К-Н-Н від 26.02.2021, відповідно, у Лебединця І.А. були повноваження на вчинення одностороннього правочину про відмову від договору.

53. Твердження позивача про ненадання орендодавцем рахунків орендарю для сплати орендної плати, у зв`язку з чим прострочення виконання пункту 5.1 договору не настало, суди обґрунтовано вважали безпідставним, з посиланням на те, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора згідно зі статтею 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури у позивача не звільняє останнього від обов`язку оплати орендних платежів та не виключають відповідальність боржника за порушення цього зобов`язання.

54. Також суди правомірно відхилили посилання позивача на те, що односторонній правочин про відмову від договору оренди б/н від 28.04.2020 суперечить вимогам ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2022 у справі №904/1283/22 про забезпечення позову, з огляду на те, що зазначена ухвала скасована постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2022, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного господарського суду від 21.11.2022.

55. Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про відсутність існування форс-мажорних обставин, на які здійснює своє посилання Товариство (військова агресія Російської Федерації), як на підставу для звільнення від виконання зобов`язань за договором оренди б/н від 28.04.2020, оскільки: суди встановили, що лист Товариства № 04-03/2022-1 від 04.03.2022 надісланий орендарем з порушенням строку повідомлення орендодавця про наявність форс-мажорних обставин, передбаченого пунктом 8.6 договору оренди; лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, на який посилається Товариство в обґрунтування наявності обставин неможливості виконання зобов`язань за договором оренди, не засвідчує форс-мажорні обставини для спірних правовідносин; позивачем не надано належних доказів неможливості виконання ним своїх зобов`язань з оплати оренди та своєчасного повернення об`єкта оренди за укладеним договором оренди внаслідок настання форс-мажорних обставин; позивачем не надано належних доказів неможливості виконання ним своїх зобов`язань з оплати оренди та своєчасного повернення об`єкта оренди за укладеним договором оренди внаслідок настання форс-мажорних обставин; разом з тим позивачем визнається факт користування ТРЦ «Приозерний» та отримання доходів від передання майна в суборенду під час дії воєнного стану.

Отже, наведені вище докази спростовують доводи Товариства про неможливість виконання своїх зобов`язань за договором з орендної плати через введення в країні воєнного стану, оскільки об`єкт оренди використовувався позивачем в господарській діяльності під час воєнного стану, відповідно відсутні підстави для звільнення останнього від відповідальності за невиконання зобов`язань зі сплати орендної плати за договором.

56. Таким чином, з огляду на встановлені судами обставини справи та дослідження наявних у справі доказів, правомірним є висновок судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову.

57. Верховний Суд не вбачає неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм права, зокрема, частини першої статті 202, частини другої статті 207, частини першої статті 627 ЦК України, частини першої статті 235 ГПК України, а також частин першої статей 205, 626 та 639 ЦК України, на які посилався скаржник.

58. Наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками суду попередніх інстанцій щодо оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановленні інших обставин, у тому контексті, який, на думку скаржника, свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

59. Зважаючи на викладене, доводи скаржника щодо неправильного застосування судами попередніх судових інстанцій вищенаведених норм права не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, відповідно, відсутні підстави для скасування оскаржуваних скаржником судових рішень.

Щодо підстави касаційного оскарження, визначеної скаржником на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, зокрема, пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України (скаржник зазначає про не дослідження зібраних у справі доказів)

60. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

61. За змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме собою порушення норм процесуального права у вигляді не дослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Така правова позиція є послідовною та сталою і викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах від 12.10.2021 у справі № 905/1750/19, 20.05.2021 у справі № 905/1751/19, від 02.12.2021 у справі № 922/3363/20, від 16.12.2021 у справі № 910/18264/20 та від 13.01.2022 у справі № 922/2447/21 тощо.

62. Проте, як вже зазначалося вище, підстава касаційного оскарження (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України), наведена позивачем у касаційній скарзі, у цьому випадку, не отримала свого підтвердження.

63. Таким чином доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, Суд не встановив неправильного застосування судами попередніх судових інстанцій норм матеріального права та/чи порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування ухвалених судових рішень, а отже, підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

64. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

65. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

66. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах, наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що рішення судів попередніх судових інстанцій ухвалені із додержанням норм процесуального та матеріального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Розподіл судових витрат

67. З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі статтею 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алонза» залишити без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2023 у справі № 904/1593/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Н. Губенко

О. Кролевець