ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"09" серпня 2024 р. Справа № 911/1806/22

Господарський суд Київської області у складі судді Гребенюк Т.Д.,за участі секретаря Оксенюк А.О., розглянувши матеріали у справі

про неплатоспроможність ОСОБА_1

Представники учасників: Боржник особисто - ОСОБА_1 , представник боржника - Подольський А.А.; Від кредитора - Дзюба М.В.; Арбітражний керуючий - Демчан О.І.

ВСТАНОВИВ:

26.09.2022 до Господарського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою від 26.10.2022 р. (суддя Лопатін А.В.), зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру реструктуризації боргів боржника, призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Демчана О.І. (т.1 а.с.120).

Ухвалою від 21.06.2023 року (суддя Лопатін А.В.) закрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (т.2 а.с. 234-245).

16.01.2024 року постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу від 21.06.2023 року скасовано, а справу направлено до господарського суду Київської області для продовження розгляду (т.2 а.с. 343 - 359).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2024 року справу № 911/1806/22 передано на розгляд судді Гребенюк Т.Д. (т.3 а.с. 2).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2024 року прийнято справу № 911/1806/22 до провадження та призначено попереднє засідання на 01.03.2024 (суддя Гребенюк Т.Д.) (т.3 а.с. 3-4).

У засіданнях Судом за клопотаннями сторін неодноразово оголошувались перерви, а саме до 15.03.2024, 02.04.2024, 23.05.2024, 30.05.2024, 18.07.2024, 31.07.2024, 06.08.2024 та 09.08.2024.

01.04.2024 до Суду надійшло клопотання арбітражного керуючого про долучення доказів, зокрема, проекту плану реструктуризації та протоколу зборів кредиторів (т. 3 а.с. 111 129).

Протягом розгляду справу до Суду надходили поточні звіти керуючого реструктуризацією, а саме 08.04.2024 (т. а.с. 140 141), 13.05.2024 ( т.3 а.с. 143 144), 06.06.2024 (т.3 а.с. 175 177), 04.07.2024 (т. 3 а.с. 184 186) та 02.08.2024.

22.05.2024 до Суду від боржника надійшла заява про затвердження плану реструктуризації, яка за клопотанням боржника у судовому засіданні 23.05.2024 була залишена судом без розгляду.

22.05.2024 до Суду від боржника надійшла заява про визнання боргу безнадійним (т. 3 а.с. 151 155).

18.07.2024 до Суду від кредитора надійшло клопотання про закриття провадження у справі (т. 3 а.с. 187 194).

30.07.2024 до Суду від боржника надійшло клопотання про закриття провадження у справі (т.3 а.с 208 213).

У судове засідання з`явились арбітражний керуючий, представники кредитора і боржника.

Представник боржника підтримав клопотання про визнання безнадійним та таким, що підлягає списанню податковий борг боржника та просив закрити провадження у справі.

Заява боржника про визнання боргу безнадійним обґрунтована тим, що податковий борг ОСОБА_1 охоплюються поняттям такого, що виник протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, відтак, цей борг є безнадійним та підлягає списанню відповідно до ч.2 ст. 125 КУзПБ.

У клопотанні про закриття провадження у справі боржник зазначає, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 90 КУзПБ, адже боржником було сплачено борг, який не підлягає реструктуризації єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Представник кредитора заперечив проти задоволення вказаного клопотання та підтримав власне клопотання про закриття провадження у справі.

Так, кредитор просить суд закрити провадження у справі мотивуючи це тим що боржник є недобросовісним, адже ініціював провадження у справі з метою ухилення від сплати податків та зборів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши докази, Суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, єдиним кредитором боржника у цій справі є Головне управління Державної податкової служби у Київській області.

Так, 13.12.2022 до суду надійшла кредиторська заява ГУ ДПС у Київській області з грошовими вимогами до ОСОБА_1 на суму 3691854,47 грн., з яких податкова служба просить включити до першої черги задоволення: 21827,52 грн., як недоїмка з єдиного внеску; 4962,00 грн. судового збору; до другої черги задоволення: 2055688,23 грн. основного податкового боргу; до третьої черги задоволення: 1614338,72 грн. штрафних санкцій (т.2 а.с. 1 - 39).

Вимоги ДПС суму 3691854,47 грн., крім суми судового збору, складаються з податкового боргу зі сплати:

- податку на дохід фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (основне зобов`язання 851075,73 грн.; штрафні санкції 212768,93 грн.; пеня 432859,45 грн.);

- військового збору (основне зобов`язання 70922,98 грн.; штрафні санкції 17730,75 грн.; пеня 36071,62 грн.);

- податку на додану вартість (основне зобов`язання 1053097,00 грн.; штрафні санкції 263274,25 грн.; пеня 545302,28 грн.);

- єдиного податку з фізичних осіб (основне зобов`язання 80592,52 грн.; штрафні санкції 20148,13 грн.; пеня 85746,91 грн.; з рахуванням переплати 73,60 грн.);

- адміністративні штрафи та інші кошти 510,00грн.;

- єдиного внеску у розмірі 21827,52 грн.

Наявність податкового боргу ґрунтується на:

- податковому повідомленні-рішенні від 15.01.2019 № (т.2 а.с. 16 );

- податковому повідомленні-рішенні від 15.01.2019 № (т.2 а.с. 17);

- податковому повідомленні-рішенні від 15.01.2019 № (т.2 а.с. 18);

- податковому повідомленні-рішенні від 15.01.2019 № (т.2 а.с. 19);

- податковому повідомленні-рішенні від 15.01.2019 № (адмін. штрафи та інші кошти 510 грн.) (т.2 а.с. 20);

- вимозі про сплату боргу (недоїмки) (для фізичної особи) № від 16.01.2019 (т.2 а.с. 21);

- акті за результатами документальної позапланової перевірки від 10.12.2018 №1100/10-36-13-03/;

- рішенні Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 р. у справі №320/4318/21 (т.2 а.с. 26 - 27).

За результатами розгляду заяви податкової служби Ухвалою від 02.02.2023 (суддя Лопатін А.В.) визнано кредиторські вимоги податкової служби у загальному розмірі 3696816,47 грн., з яких: 4962,00 грн. підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів; 21827,52 грн. підлягають задоволенню в першу чергу задоволення; 2055688,23 грн. в другу чергу задоволення; 1614338,72 грн. в третю чергу задоволення (т.2 а.с. 85 -90).

Разом з цим, на новому розгляді справи у судді Гребенюк Т.Д. Судом встановлено, що боржником 30.07.2024 було сплачено суму єдиного внеску у розмірі 21827,52 грн., що підтверджується квитанцією №ХВ1Е-2ВЕВ-1Е65-КАН6 (т. 3 а.с. 211). Відтак, грошові вимоги кредитора були частково погашені боржником та складають 3674988,95 грн.

Враховуючи, що на розгляд суду надійшло 2 клопотання боржника (про визнання безнадійним боргу та про закриття провадження) та клопотання кредитора (про закриття провадження) у цій справі постало питання стосовно часу виникнення податкового боргу, у розумінні положень ст. 125 КУзПБ, та добросовісності боржника.

За змістом ст. 1 КУзПБ грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно на підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).

Кредитором може бути контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 КУзПБ податковий борг, що виник протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, визнається безнадійним та списується у процедурі реструктуризації боргів боржника.

Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений, положеннями пунктів 1.1. та 1.3 статті 1 ПК України якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства.

Податковий кодекс України дає визначення грошового зобов`язання, яке є спеціальним для цілей податкового законодавства, а саме - грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (п. 14.1.39. ПКУ).

Пункт 14.1.156. ПК України визначає податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

В податковому законодавстві податковий обов`язок включає в себе обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1. ст. 36 ПК України).

Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку (п. 37.2. ст. 37 ПК України).

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску (п. 46.1. ст. 46 ПК України).

Пунктами 49.1., 49.2. статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Відповідно до п.п. 49.18.2 та п.п. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених ПК України, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

календарному року, крім випадків, передбачених п.п. 49.18.4 та 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України (для платників податків на доходи фізичних осіб) протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Пунктом 295.1 ст. 295 ПК України визначено, що фізичні особи підприємці платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Отже, можна дійти висновку, що наведені вище норми свідчать про наступні етапи податкового обов`язку платника податку за загальним правилом:

- виникнення об`єкту оподаткування,

- обчислення платником суми податкового зобов`язання,

- подання декларації,

- сплата податку у визначені податковим законодавством строки.

Згідно ст. 113 Кодексу, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Визнанню судом та включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство (неплатоспроможність) підлягають лише дійсні вимоги кредитора, які відповідають чинному законодавству та обґрунтовані кредитором належними і допустимими доказами на час заявлення таких вимог.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що до боргів фізичної особи застосовується інший, передбачений нормами Кодексу, порядок погашення заборгованості боржника перед його кредиторами (в т.ч. і перед податковими органами), ніж передбачений загальними положеннями цивільного, податкового та іншого законодавства.

Також аналіз ч. 1, ч. 3 ст. 125 Кодексу свідчить про те, що Кодексом визначено перелік боргів, які не підлягають реструктуризації і повне погашення яких є імперативною умовою для затвердження господарським судом плану реструктуризації.

Водночас ч. 2 ст. 125 Кодексом визначено наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника та початку процедури реструктуризації боргів боржника щодо податкового боргу, який виник протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника.

Такими наслідками, зокрема є визнання податкового боргу безнадійним та його списання. При цьому Кодексом інших умов, окрім наявності провадження у справі про неплатоспроможність та виникнення податкового боргу протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника зазначеним Кодексом не передбачено.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність у період з 21.09.2015 по 26.12.2016.

Як встановлено судом, єдиним кредитором у цій справі є Головне управління Державної податкової служби у Київській області, сума грошових вимог якого становить 3674988,95 грн. (3696816,47 грн. - 21827,52 грн. (погашений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування)).

Так, за змістом Акту за результатами документальної позапланової перевірки ГУ ДФС у Київській області від 10.12.2018 №1100/10-36-13-03/ кредитором була проведена позапланова документальна виїзна перевірка з питань своєчасності, повноти і достовірності нарахування та сплати належних сум податків і зборів суб`єктом підприємницької діяльності Фізичною особою-підприємцем Яцютою Артемом Олександровичем за період з 21.09.2015 по 03.12.2018.

В акті встановлено наступні порушення:

- п. 16-1 підрозділу ХХ Перехідних положень ПК України в частині заниження чистого оподаткованого доходу від підприємницької діяльності за період з 01.07.2015 по 31.12.2016 в сумі 2819899,20 грн., що призвело до заниження військового збору на дохід від здійснення підприємницької діяльності на суму 70922,98 грн.;

- п.44.1 ст.44, п.177.10 податкового кодексу України, наказу ДПА України від 24.10.2010р. №1025, наказу Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013р. №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» (т.2 а.с.22).

У подальшому на підставі цього Акту Податковою службою були складені ППР від 15.01.2019 №, №, №, № та №.

У рішенні Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 р. у справі №320/4318/21 відмічено, що у позовній заяві до ГУ ДФС у Київській області зазначено, що вищевказані податкові повідомлення-рішення отримані ним 22.01.2019 (т.2 а.с. 26 27).

ДФС України розглядалась скарга ОСОБА_1 від 04.02.2019 в частині оскарження податкових-повідомлень рішень.

У Рішенні про результати розгляду скарги №14269/6/99-99-11-05-01-25 від 26.03.2019 вказано наступне: «Внаслідок виявлених порушень в акті перевірки зазначено, що ФОП Яцютою А.О. занижено суму загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у періоді, що перевірявся, який підлягає оподаткуванню на загальній системі оподаткування на суму 4728198,50 за період з 01.01.2016 по 26.12.2016 документально підтверджених витрат не встановлено.

Враховуючи зазначене, перевіркою констатовано порушення ФОП Яцютою А.О. пп. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177, пп. 1.2, 1.3 п. 16і підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень ПКУ в частині заниження суми чистого оподатковуваного доходу на суму 4728198,50 гри., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 851075,73 грн. та військового збору на суму 70922,98 гривень.

Враховуючи наявну при проведенні перевірки податкову інформацію, ФОП Яцюта А.О. відповідно до вимог п.183.4 ст.183 Податкового кодексу України повинний був зареєструватись платником податку на додану вартість починаючи з 01.01.2016 та задекларувати загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за 2015-2016 роки. На підставі вищезазначеного, актом констатовано порушення ФОП Яцютою А.О. вимог п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188 ПКУ, що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1053097 гривень.».

Поруч з цим, у постанові Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2024 встановлено наявність податкової заборгованості боржника перед бюджетом, яка виникла у період з 01.07.2015 по 31.12.2016 ( т. 2 а.с. 355).

Рішенням про результати розгляду скарги №14269/6/99-99-11-05-01-25 від 26.03.2019 залишено без змін податкові-повідомлення рішення, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

24.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДФС у Київській області про скасування податкових-повідомлень рішень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 відкрито провадження у справі № 320/2091/19. Ухвалою від 20.05.2020 позов у справі № 320/2091/19 залишено без розгляду (т.2 а.с. 25).

13.04.2021 ГУ ДПС у Київській області звернулось з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу ОСОБА_1 . Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження у справі № 320/4318/21.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 р. у справі №320/4318/21 адміністративний позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 кошти в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 3670026,95 грн.

Суд вважає, що слід розмежовувати подію виникнення податкового обов?язку учасника суспільних відносин від події виникнення обов?язку з оплати грошового зобов?язання за податковим повідомлення-рішенням контролюючого органу про самостійне визначення грошового зобов?язання платника податків у разі виявлення за наслідками проведення заходу податкового контролю факту заниження/недоплати.

Так, грошові зобов`язання за податковим повідомлення-рішенням контролюючого органу про самостійне визначення грошового зобов?язання платника податків за наслідками проведення заходу податкового контролю факту заниження/недоплати ОСОБА_1 згідно положень ПК України виникли по завершенню оскарження в адміністративних судах таких податкових-повідомлень рішень з набранням сили відповідним судовим рішенням 20.05.2020.

Водночас, податковий обов?язок ОСОБА_1 щодо сплати податків та зборів у розумінні положень КУзПБ, на думку Суду, виник в перший день несплати боржником податку, що настає за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації за відповідним податком у період 2015, 2016 та 2017 років. Отже, слід констатувати, що обов`язок ОСОБА_1 щодо сплати податкових зобов`язань, які складають грошові вимоги кредитора у справі, на момент винесення податкових-повідомлень рішень 19.01.2019 - вже існував. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у справі №903/51/20 від 17.01.2024.

Враховуючи, що ухвала про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 була постановлена 26.09.2022, то на цю дату минуло три роки з моменту виникнення податкового боргу ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 125 КУзПБ податковий борг, що виник протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, визнається безнадійним та списується у процедурі реструктуризації боргів боржника.

Враховуючи, що податковий борг ОСОБА_1 у розмірі 3674988,95 грн. є таким, що виник за межами трирічного строку до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, Суд доходить до висновку, що такий борг є безнадійними та підлягає списанню у відповідності до приписів ч.2 ст.125 КУзПБ.

Вказаний підхід законодавця щодо безнадійності податкового боргу, який виник поза межами трирічного строку знаходить своє відображення і положеннях ПК України. Так, відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

За змістом п. 101.1 ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Положеннями п. 101.2 ст. 101 ПК України визначено, що під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, - податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу (пп. 101.2.3).

Принагідно Суд також зазначає, що визнання податкового боргу безнадійним і його подальше списання на підставі ч.2 ст. 125 КУзПБ не пов`язується із безпосереднім затвердженням судом плану реструктуризації. Аналогічна позиція міститься в постанові верховного суду у справі 907/76/22 від 13.06.2022.

Щодо аргументів податкової служби про недобросовісність боржника, Суд відмічає наступне.

До боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (п. 3 ч. 2 ст. 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пп. 4 -11 ч.3ст. 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (ч. 4 ст. 116, ч. 7 ст. 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (ст. 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (ч. 1 ст. 128 КУзПБ).

Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:

- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пп. 3, 4 ч. 4 ст. 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених ч. 7 ст. 123 КУзПБ;

- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пп. 1-3 ч. 7 ст. 123 КУзПБ);

- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пп. 1, 2, 5, 6 ч.8 ст. 126 КУзПБ);

- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (ч. 11 ст. 126 КУзПБ).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

З метою визначення позиції конкурсного кредитора без права вирішального голосу на зборах (комітеті) кредиторів божника - ГУ ДПС у Київській області, керуючим реструктуризацією направлено на адресу кредитора запит щодо подальшої процедури у справі про неплатоспроможність вих.№02-106/30 від 22.02.2023, до якого, зокрема, було долучено звіт про результати перевірки декларації боржника, копії матеріалів інвентаризації активів та зобов`язань та проект плану реструктуризації боргів боржника-фізичної особи (т 2 а.с. 105).

Листом №9229/6/10-36-13-04 від 14.03.2023 кредитор повідомив, що за результатами розгляду вищезазначеного запиту кредитором прийнято рішення відмовити у схваленні плану реструктуризації боргів боржника та запропонувати арбітражному керуючому Демчану О.І. звернутись до господарського суду Київської області з клопотанням про перехід до процедури погашення боргів боржника (т 2 а.с. 179).

29.03.2024 було проведено збори кредиторів боржника, однак, зборами не було прийнято рішення щодо розгляду та схвалення проекту плану реструктуризації боргів боржника, що підтверджується Протоколом №1 загальних зборів боржника фізичної особи ОСОБА_1 (т.3 а.с. 123 - 129).

Тобто, неподання на затвердження плану реструктуризації боргів боржника в даному випадку не залежали від поведінки самого боржника.

Крім цього, Судом враховано, що 24.03.2023 керуючим реструктуризацією подано клопотання про визнання боржника-фізичної особи банкрутом та перехід до процедури погашення боргів, саме за наслідками отримання листа податкової служби (т. 2 а.с. 108-110).

В той як станом на дату ухвалення цього рішення, податкова служба дотримується інакшої позиції закриття провадження у справі у зв`язку з недобросовісністю боржника.

Також, Суд відхиляє доводи кредитора про недобросовісність боржника з огляду на зазначення неповної та недостовірної інформації в деклараціях про майновий стан виходячи з наступного.

Як встановлено судом, на виконання приписів КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано суду декларації про майновий стан за 2019 - 2021 роки.

За результатами перевірки декларацій боржника керуючим реструктуризацією встановлено розбіжності в інформації, зазначеній боржником в деклараціях про майновий стан боржника, про що вказано в звіті про результати перевірки декларацій від 05.12.2022 №02-106/19.

Разом з тим, боржником надано суду виправлені декларації про майновий стан за 2019 - 2021 роки з урахуванням зауважень, наведених у звіті керуючого реструктуризації боргів боржника. Також божником надано письмові пояснення щодо допущених неточностей у первісно поданих деклараціях (т. 1 а.с. 221 240).

Таким чином, подання боржником виправлених декларацій не може свідчити про його недобросовісність, а навпаки, є реалізацією боржником свого права та вказує на його добросовісну поведінку щодо надання всієї наявної у нього інформації та документів для мети розкриття перед судом та кредитором свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації його боргів.

Щодо твердження податкової служби про те, що боржник ухиляється від сплати податків, Суд зазначає наступне.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що це була його перша спроба зайнятись підприємницькою діяльністю, в той же час за відсутності досвіду та навичок не зміг правильно вести фінансову та податкову звітність, унаслідок чого і утворився податковий борг, у зв`язку з чим і був вимушений врешті решт припинити підприємницьку діяльність.

При цьому, ОСОБА_1 зауважив, що не звертався до податкової служби з проханням про реструктуризацію податкового боргу у зв`язку з його неспівставною величиною у порівняні з його доходом. Тому Суд вважає необґрунтованими посилання податкової служби на те, що відсутність звернень щодо відстрочення/розстрочення податкового боргу свідчить про недобросовісність боржника.

Водночас, у поточному звіті арбітражного керуючого від 03.02.2023 вказано про наявність обтяження рухомого майна ОСОБА_1 за №28386581 від 15.12.2020 обтяжувачем за яким є ГУ ДПС у Київській області (т. 2 а.с. 98).

Також у звіті від 03.02.2023 вказано про наявність ВП№59470878 (стягувач ДФС) та ВП№63596145 (стягувач - ГУ ДПС у Київській області), які були завершені станом на дату подання звіту.

Суд наголошує, що податковий борг ОСОБА_1 не заперечується, при цьому, боржником вчинялись дії щодо оскарження податкових-повідомлень рішень та сплачено частину боргу, в той час як кредитором вчинялись заходи щодо стягнення податкового боргу, з огляду на що Суд відхиляє доводи податкової служби щодо ухилення ОСОБА_1 від сплати податків.

Суд наголошує, що наявність у фізичної особи податкової заборгованості перед бюджетом не позбавляє такого боржника права на реалізацію добровільного банкрутства, основною метою якого є соціальна реабілітація боржника за спеціальною судовою процедурою.

На думку Суду, не свідчить також про недобросовісність боржника і посилання на обставини перетину боржником кордону за наявності у нього податкової заборгованості, оскільки такі обставини не спростовують твердження боржника про його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів.

Аналогічної позиції дотримується Північний апеляційний господарський суд у постанові від 16.01.2024 по цій справі (арк.. с.355, т.2).

Більш того, матеріали справи не містять доказів сплати вартості таких поїздок особисто ОСОБА_1 , так і мети вчинення таких поїздок (для роботи, у сімейних питаннях, відпочинку тощо), як наслідок такі висновки податкової служби будуються на припущеннях.

Тлумачення змісту ч. 1 ст. 90 КУзПБ у взаємозв`язку зі ст. 113 Кодексу із застосуванням системного способу її інтерпретації свідчить, що наведена норма та визначені нею підстави закриття провадження у справі про банкрутство (за винятком підстав, визначених пунктами 1, 2, які стосуються виключно юридичної особи) є загальними щодо норм книги четвертої IV Кодексу, яка містить підстави закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (фізичної особи - підприємця), адже вони застосовуються до більш широкого кола відносин: як банкрутства юридичних осіб, так і фізичних осіб.

Відповідна позиція викладена у постанові від 02.02.2023 у справі №5023/1668/12, а також у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 90 КУзПб, господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі відновлення платоспроможності боржника або погашення всіх вимог кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів.

Враховуючи, що податковий борг ОСОБА_1 визнано безнадійним та списано, Суд вважає за можливе закрити провадження у справі про неплатоспроможність боржника на підставі п. 5 ч. 1 ст. 90 Кодексу.

Відповідно до ч. 3 та ч 4 ст. 90 КУзПБ про закриття провадження у справі про банкрутство постановляється ухвала. У випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція щодо визнання безнадійним податкового боргу та його списання, закриття у зв`язку з цим провадження у справі викладена у постанові Верховного суду у справі №910/929/21 від 7 вересня 2023.

У зв`язку з тим, що закриття провадження у справі про неплатоспроможність передбачає припинення повноважень керуючого реструктуризацією, Суд припиняє повноваження арбітражного керуючого Демчана О.І., як керуючого реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 , а також припиняє дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Суду від 26.10.2022 року у цій справі, згідно ч. 5 ст. 121 КУзПБ.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати податковий борг ОСОБА_1 перед Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області у загальному розмірі 3696816,47 грн. безнадійним та таким, що підлягає списанню.

2. Закрити провадження у справі № 911/1806/22.

3. Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 .

4. Припинити процедуру реструктуризації боргів боржника - фізичної особи ОСОБА_1 .

5. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича.

6. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Повний текст ухвали складено 14 серпня 2024 року.

Суддя Т.Д. Гребенюк