ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024м. ДніпроСправа № 904/1951/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 25 653 167,81грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Янкіна Г.Д.

Представники:

Від позивача: Пясецький Д.В., адвокат, довіреність № 29/12-2023/14 від 29.12.2023 (в режимі відеоконференції)

Від відповідача: Байда В.В., адвокат, довіреність від 17.04.2024 (в режимі відеоконференції)

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" заборгованість у розмірі 25 653 167,81грн, з яких:

- основний борг у розмірі 13 656 867,94грн;

- пеня у розмірі 5 712 940,49грн;

- штраф у розмірі 5 555 332,06грн;

- 3 % річних у розмірі 412 020,41грн;

- інфляційні втрати у розмірі 316 006,91грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №101/ПГ-3275-ОРГМ купівлі-продажу природного газу від 21 червня 2022 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Відповідач надав до суду письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У випадку ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, просить зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені на 99% та стягнути 57129,4грн. Щодо нарахування штрафу заперечує, оскільки позивачем не дотримано умов договору про його нарахування. На думку відповідача, нарахування штрафу можливе: за наявності простроченого платежу за договором на момент направлення позивачем відповідної вимоги; за наявності письмової вимоги від продавця та за наявності прострочення зі сплати такого платежу на строк більш ніж на п`ять робочих днів. Відповідач зазначає, що виникнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3275-ОРГМ від 21.06.2022 зумовлене наявністю об`єктивних факторів, зокрема:

- недоотримання АТ "Криворіжгаз" доходів в 2022р. внаслідок фактичного падіння обсягів розподілу природного газу відповідно до затверджених в тарифі АТ "Криворіжгаз" склало 2% (фактичні 862,31 млн.м.куб./тарифні 874,34 млн.м.куб.), або 8,4 млн.грн. без ПДВ Відповідно недоотримання доходів з січня по липень 2023р. внаслідок фактичного падіння обсягів розподілу природного газу відповідно до затверджених в тарифі АТ "Криворіжгаз" склало 24% (фактичні 387,30 млн.м.куб./тарифні 510,03 млн.м.куб.), або 66,23 млн.грн. без ПДВ;

- 28.07.2023 НКРЕКП прийнято постанову №1388 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "Криворіжгаз", яка набрала чинності з 01.08.2023;

- до 01.08.2023 Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" було підприємством критичної інфраструктури, забезпечувало енергетичну незалежність міста Кривого Рогу та Криворізького району Дніпропетровської області;

- воєнний стан, запроваджений Указом Президента України № 64/2022 з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, одночасно призвів до складних умов господарської діяльності Відповідача. Відповідно до листа Торгово - промислової палати України (далі -ТПП) від 28.02.2022, вих.№2024/02.0-7.1 визнано військову агресію Російської Федерації проти України форс-мажорними обставинами з 24.02.2022 року;

- частина складу рухомого майна підприємства передана ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовим частинам НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 що частково обмежило господарську діяльність нашого підприємства, але в такий спосіб підтримало потреби ЗСУ;

- згідно Звіту про фінансові результати за 2023 рік чистий фінансовий результат АТ "Криворіжгаз" (рядок 2355) складає збиток у розмірі 140 072 тис.грн. Кредиторська заборгованість згідно балансу (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2023 складає 1 011 926 тис.грн. Єдиним джерелом надходження грошових коштів на рахунки Товариства є стягнення дебіторської заборгованості. Найбільшими боржниками за спожиті послуги є населення, які не розрахувались за послуги розподілу природного газу та за донарахування за необлікований (донарахований) об`єм ПГ. Заборгованість населення за послугу з розподілу природного газу складає 22 854 626,29 грн.(в т. ч. за донарахування за необлікований (донарахований) об`єм ПГ 15 260 196,08 грн.

Позивач в додаткових поясненнях заперечує проти зменшення пені на 99%, вважає, що таке зменшення нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2024 справу №904/1951/24 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 07.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.06.2024.

З 03.06.2024 у підготовчому засіданні оголошено перерву на 20.06.2024.

18.06.2024 від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" надійшли додаткові пояснення.

20.06.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою суду від 20.06.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 12.08.2024.

Судом досліджені наявні в матеріалах справи докази.

У судовому засіданні 12.08.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

21 червня 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" (покупець) укладено договір №101/ПГ-3275-ОРГМ купівлі-продажу природного газу (а.с. 45-50).

28 грудня 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" (покупець) укладено Додаткову угоду № 3, згідно якої Договір купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3275-ОРГМ викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 1.3. договору купівлі-продажу (в редакції Додаткової угоди №3) продавець, за умови дотримання положень цього договору та вимог Положення покупцем, зобов`язується передати у власність покупцю природний газ в обсягах, у строки та на умовах, що погоджені сторонами у цьому договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу природного газу у розмірі та у порядку, що визначені цим договором.

Пунктом 2.2.1. Додаткової угоди №3 визначено, що обсяг І (фіксований) на період з 01.06.2022 року по 31.5.2023 року складає: 19056,670 тис.куб.метрів, в тому числі по місяцях (а.с. 55-63):

червень 2022 року - 968,870, липень 2022 року - 839,340, серпень 2022 року - 753,040, вересень 2022 року - 804,510, жовтень 2022 року - 1 317,000, листопад 2022 року - 2168,000, грудень 2022 року - 2568,000, січень 2023 року- 3113,150, люти1 2023 року - 2575,010, березень 20-23 року -2073,680, квітень 2023 року - 1276,110, травень 2023 року 581,960.

1 травня 2023 року сторони уклали Додаткову угоду № 4 до Договору купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3275-ОРГМ та дійшли згоди додатково до раніше погодженого Обсягу І на період на період червня 2022 року - травня 2023 року, на підставі погодженого обсягу погодити на період з 01.06.2023 по 30.11.2023 наступні обсяги постачання: 5079,900 тис. куб.метрів, в тому числі по місяцях (а.с.64-65):

червень 2023 року - 397,910 тис.куб.м, липень 2023 року - 389,140 тис.куб.м, серпень 2023 року - 394,400 тис.куб.м, вересень 2023 року - 618,770 тис.куб.м, жовтень 2023 року - 1272,610 тис.куб.м, листопад 2023 року - 2007,070 тис.куб.м.

За умовами пункту 3.1 договору в редакції Додаткової угоди №3 продавець передає покупцеві природний газ у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Згідно п.3.3. договору в редакції Додаткової угоди №3 передача договірного обсягу газу здійснюється на ВТТ шляхом надання сторонами оператору ГТС Торгових сповіщень на відчуження/набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС, відповідно до вимог Кодексу ГТС. У Торгових сповіщеннях, зокрема, зазначається обсяг природного газу, що передається/приймається сторонами відповідно до договору. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у ВТТ.

Фактичний обсяг переданого продавцем та прийнятого покупцем природного газу на ВТТ за період передачі згідно з договором дорівнює сумі усіх обсягів, зазначених у Торгових сповіщеннях сторін на підставі яких Оператором ГТС погоджено передачу природного газу протягом такого періоду передачі (п.3.9 Додаткової угоди №3).

Після закінчення періоду передачі, у якому була здійснена передача газу, але не пізніше 14 числа місяця наступного за періодом передачі, якщо інше не передбачене договором, продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою (за наявності) Комерційні акти щодо Обсягу І, Обсягу ІІ, Обсягу ІІІ та направляє на підпис покупцю:

на поштову адресу покупця, вказану у розділі 12 цього Договору, рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення; або надсилаються нарочно під підпис в отриманні; або шляхом направлення комерційних актів, скріплених кваліфікованим електронним підписом продавця, шляхом електронного документообігу із направленням копії такого акту на електронну адресу покупця, вказану у розділі 12 цього договору (п.3.10. Додаткової угоди №3).

Відповідно до пункту 3.11 Договору в редакції Додаткової угоди №3, на підставі ч. 3 ст. 207 та ст. 627 ЦК України, сторони домовилися про можливість підписання в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису комерційних актів, первинної бухгалтерської документації, актів звірки взаєморозрахунків та інших документів, пов`язаних із виконанням Договору.

Відповідно до пункту 4.3 Договору, Покупець здійснює розрахунок за реалізовані обсяги природного газу в розрахунковому періоді не пізніше ніж 30 (тридцять) днів після закінчення розрахункового періоду.

За невиконання або неналежне виконання своїх договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та договором (п.6.1. Додаткової угоди №3).

Відповідно до пункту 6.3. Додаткової угоди №3 до договору купівлі-продажу природного газу у разі порушення покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, покупець, на письмову вимогу продавця не пізніше 15 днів з моменту її отримання, зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а у випадку порушення покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5 (п`ять) робочих днів, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця додатково штраф, розмір якого становить 10% від суми простроченого платежу.

Керуючись статтею 259 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди встановити позовну давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю у п`ять років (п.6.10 Додаткової угоди №3).

Пунктом 6.11 Додаткової угоди сторони дійшли згоди, що нарахування штрафних санкцій не обмежується строком, встановленим ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, та здійснюється за весь період прострочення виконання зобов`язань.

Цей Договір укладений сторонами з відкладальною умовою відповідно до ч.1 ст.212 ЦК України та набуває чинності з дати надання покупцем одного з видів забезпечення виконання своїх платіжних зобов`язань за договором у порядку та відповідно до підпункту 2.1.1. пункту 2.1 цього договору, та діє впродовж дії воєнного стану, а також протягом шести місяців після його припинення або скасування, а в частині здійснення розрахунків між сторонами до їх повного та належного здійснення (п.10.1. Додаткової угоди №3).

Вказаний Договір укладено між сторонами, шляхом підписання в електронній формі електронними підписами представників.

Згідно частини 2 абзац 2 статті 639 Цивільного кодексу України, договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної договору є використання, зокрема електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину.

Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

На виконання умов зазначеного Договору, Позивач, у період червень 2022 року - липень 2023 року, передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 137 154 954,46 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу (а.с.6-):

№ 9594 від 30.06.2022 на суму 115416,67грн,

№ 9595 від 30.06.2022 на суму 3756448,08грн,

№ 10479 від 31.07.2022 на суму 5 485 902,79грн,

№ 10480 від 31.07.2022 на суму 175062,79грн,

№ 11421 від 31.08.2022 на суму 150618,5грн,

№ 11422 від 31.08.2022 на суму 5587556,80грн,

№ 12685 від 30.09.2022 на суму 5598464,20грн,

№ 12686 від 30.09.2022 на суму 104614,50грн,

№ 14139 від 31.10.2022 на суму 9772140,00грн,

№ 14138 від 31.10.2022 на суму 44983,93грн,

№ 15723 від 30.11.2022 на суму 16086559,99грн,

№ 15722 від 30.11.2022 на суму 85848,88грн,

№ 17453 від 31.12.2022 на суму 0,01грн,

№ 17452 від 31.12.2022 на суму 19188119,99грн,

№ 17454 від 31.12.2022 на суму 76455,29грн,

№ 1843 від 31.01.2023 на суму 19583247,46грн,

№ 1844 від 31.01.2023 на суму 39920,80грн,

№ 1845 від 31.01.2023 на суму 0,01грн,

№ 3615 від 28.02.2023 на суму 16312319,35грн,

№ 5349 від 31.03.2023 на суму 15373441,45грн,

№ 8151 від 30.04.2023 на суму 9468688,42грн,

№ 10814 від 31.05.2023 на суму 4309746,13грн,

№ 12586 від 30.06.2023 на суму 0,07грн,

№ 12586 від 30.06.2023 на суму 2951990,16грн

№ 13876 від 31.07.2023 на суму 2887408,19грн.

Вказані акти укладено між сторонами, шляхом підписання цих документів в електронній формі електронними підписами представників.

Оплату за переданий газ Відповідач здійснив лише частково, на суму 123 498 086,52 грн (що підтверджується довідкою АТ «Ощадбанк» та Інформацією про надходження коштів за період з 01.01.2021 по 13.02.2024, а.с.66-96).

Станом на момент пред`явлення позову Відповідач має основну заборгованість, в розмірі 13 656 867,94 грн (137154954,46грн - 123 498 086,52 грн).

26.03.2024 позивач направив на адресу відповідача вимогу про сплату боргу за договором на загальну суму 25 653167,81грн, яка залишена відповідачем без задоволення (а.с.44).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 13 656 867,94 грн, пеню у розмірі 5 712 940,49грн, штраф у розмірі 5 555 332,06грн, 3 % річних у розмірі 412 020,41грн та інфляційні втрати у розмірі 316 006,91грн, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору поставки природного газу, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цім Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною першою, другою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 ст.693 Цивільного кодексу України регламентовано, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

За умовами пункту 4.3 Договору, Покупець здійснює розрахунок за реалізовані обсяги природного газу в розрахунковому періоді не пізніше ніж 30 (тридцять) днів після закінчення розрахункового періоду.

За визначенням термінів, наведених в Додатковій угоді № 3 до договору:

розрахунковий період - період часу, який розпочинається з першої Газової доби місяця і триває до початку першої газової доби наступного місяця;

газова доба - період часу з 07:00 за київським часом дня до 07:00 за київським часом наступного дня.

Таким чином, строк оплати за поставлений природний газ за період з квітня 2023 року по грудень 2023 року настав:

за актом № 8151 від 30.04.2023 на суму 9 468 688,42грн - 30.05.2023,

за актом № 10814 від 31.05.2023 на суму 4 309 746,13грн - 30.06.2023,

за актом № 12586 від 30.06.2023 на суму 0,07грн - 30.07.2023,

за актом № 12586 від 30.06.2023 на суму 2 951 990,16грн - 31.07.2023,

за актом № 13876 від 31.07.2023 на суму 2 887 408,19грн- 30.08.2023.

Згідно з частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

У встановлений договором строк відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого природного газу не виконав.

Доказів оплати поставленого товару на суму 13 656 867,94 грн станом на дату звернення з позовом відповідач суду не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення заборгованості з відповідача у сумі 13 656 867,94 грн є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 5 712 940,49грн за загальний період з 03.03.2023 по 29.02.2024, штраф у розмірі 5 555 332,06грн, 3 % річних у розмірі 412 020,41грн за загальний період з 03.03.2023 по 29.02.2024 та інфляційні втрати у розмірі 316 006,91грн за період з червня 2023 року по лютий 2024 року.

Щодо нарахування пені та штрафу.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За визначенням ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 6.3. Додаткової угоди №3 договору купівлі-продажу природного газу у разі порушення покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, покупець, на письмову вимогу продавця не пізніше 15 днів з моменту її отримання, зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а у випадку порушення покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5 (п`ять) робочих днів, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця додатково штраф, розмір якого становить 10% від суми простроченого платежу.

Позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню у розмірі 5 712 940,49грн за загальний період з 03.03.2023 по 29.02.2024 та штраф у розмірі 10% в сумі 5 555 332,06грн.

Відповідач не надав контррозрахунок пені та штрафу.

За результатом перевірки розрахунку пені та штрафу порушень не встановлено.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 5 712 940,49грн за загальний період з 03.03.2023 по 29.02.2024 та штраф у розмірі 10% в сумі 5 555 332,06грн заявлені правомірно.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав нарахування штрафу у розмірі 10% від простроченої суми відхиляються судом, оскільки прострочення виконання основного зобов`язання має місце, штраф нараховано у відповідності до п.6.3. договору.

Разом з тим, вирішуючи питання покладення на відповідача відповідальності у вигляді пені та штрафу судом враховано таке.

Згідно з частиною третьою ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Зі змісту зазначених норм убачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Тлумачення вказаних норм свідчить, що закон не передбачає вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі № 467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі № 752/15421/17.

Як ГК України, так і ЦК України містять норми, які дають право суду зменшити розмір обрахованих за договором штрафних санкцій, але ГК України вказує на неспівмірність розміру пені з розміром збитків кредитора, як на обов`язкову умову, за наявності якої таке зменшення є можливим, тоді як ЦК виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення (п. 28 постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 убачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватися на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18.

Отже, за своєю правовою природою штрафні санкції є засобами стимулювання боржника до належного виконання свого обов`язку.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд, за внутрішнім переконанням, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до ст. 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме ст. 551 ЦК України та 233 ГК України, неодноразово викладався Верховним Судом у постановах, зокрема від 23.10.2019 р. у справі № 917/101/19, від 06.11.2019 р. у справі № 917/1638/18, від 17.12.2019 р. у справі № 916/545/19, від 13.01.2020 р. у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 р. у справі № 911/873/19, від 10.02.2020 р. у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 р. у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 р. у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 р. у справі № 925/597/19, від 18.06.2020 р. у справі № 904/3491/19, від 14.04.2021 р. у справі № 922/1716/20.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зробила наступні висновки.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Суд звертає увагу, що розмір заявлених нарахувань (пені, штрафу, відсотків річних, інфляційних втрат у загальному розмірі 11 996 299,87грн) складає 87,84% суми основного боргу.

Враховуючи приписи статті 551 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір пені та штрафу на 50% від розміру, які підлягають до стягнення.

Відтак, розмір пені, що підлягає до стягнення становить 2 856 470,25грн (5 712 940,49грнх50%), штраф у розмірі 2777666,03грн (5 555 332,06грнх50%).

Враховуючи дотримання балансу інтересів сторін, суд зазначає про неможливість зменшення розміру пені та штрафу більше, ніж на 50%. Порушення строків оплати мало місце і відповідач не навів обґрунтування наявності обставин, які б суттєво перешкоджали здійснити своєчасну оплату у визначений договором строк. Умови договору, в тому числі порядок та строк оплати, були відповідачу відомі, і відповідач міг, здійснивши своєчасну оплату, уникнути цих нарахувань, або суттєво зменшити їх. За таких обставин подальше зменшення штрафних санкцій зможе привести до втрати неустойкою засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про зменшення пені на 99% задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою наданого позивачем розрахунку 3 % річних у розмірі 412 020,41грн за загальний період з 03.03.2023 по 29.02.2024 судом помилок не виявлено.

Також позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 316 006,91грн за період з червня 2023 року по лютий 2024 року.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Заявлені до стягнення позивачем інфляційні втрати у розмірі 316 006,91грн за період з червня 2023 року по лютий 2024 року розраховані відповідно до наведеної вище Методики розрахунку інфляційних втрат. Розрахунок втрат від інфляції виконано вірно.

При цьому, правильність розрахунків пені, річних та інфляційних втрат (їх розмір та період нарахування тощо), здійснених позивачем, відповідачем не заперечується, власних контррозрахунків цих сум останнім не надано.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає: основний борг у розмірі 13 656 867,94грн, пеня у розмірі 2856470,25грн, штраф у розмірі 2777666,03грн, 3 % річних у розмірі 412 020,41грн, інфляційні втрати у розмірі 316006,91грн.

Щодо посилання відповідача на форс-мажорні обставини.

Відповідно до п.7.1. договору купівлі-продажу сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у paзi виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та є наслідком дії обставин непереборної сили (Форс-мажорних обставин). Під обставинами непереборної сили Сторони розуміють обставини, що мають надзвичайний та невідворотний характер, які виникли після укладання Договору та виключають або частково унеможливлюють належне виконання цього Договору. Настання таких обставин не залежить від волі та бажання Сторін.

До обставин непереборної сили Сторони відносять, включаючи, але не обмежуючись цим: стихійні лиха (пожежа, повінь, землетруси, паводки, інші стихійні лиха, аварії на газопроводі), суспільні явища, вибухи, війни або військові дії, блокади, страйки, аварії, громадські заворушення, суспільні явища (обставини, що виникли внаслідок прийняття актів законодавчого або іншого нормативно-правового характеру, обов`язкових для Сторін згідно із законодавством, які безпосередньо впливають на можливість виконання Сторонами їх зобов`язань по Договору) (п.7.2. договору).

Сторона, яка опинилась під впливом дії обставин непереборної сили зобов`язана негайно (без затримки, в максимально коротшій термін) як тільки стане відомо про можливість їх настання, настання чи припинення повідомити про це іншу Сторону будь-якими припустимими засобами 3 наступним протягом 3 (трьох) робочих днів письмовим повідомленням (п.7.3. договору).

Пунктом 7.4. договору передбачено, що достатнім доказом дії обставин непоборної сили є документ, виданий Торгово-промисловою палатою або іншим органом, уповноваженим чинним законодавством України на засвідчення обставин непереборної сили. Надання вказаного доказу іншій Стороні повинно бути здійснено в розумні строки, що необхідні для його отримання від уповноваженого органу, але не пізніше 14 днів з дати виникнення таких обставин.

Покупець, підписуючи цей Договір, підтверджує, що введення воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року Ne 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", не може бути підставою для відмови від виконання взятих нa себе зобов`язань в частині оплати за передані обсяги природного газу та сплати штрафних санкцій (п.7.6. договору).

Лист ТТП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, на який посилався відповідач у письмових поясненнях по справі, не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин (п.5.56 постанови Верховного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 922/193/23).

Доказів наявності у відповідача форс-мажорних обставин матеріали справи не містять, що унеможливлює звільнення відповідача від відповідальності за порушення виконання зобов`язання.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 307838,01грн, оскільки зменшення судом пені та штрафу на 50% на розмір судового збору не впливає.

Керуючись статями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" про стягнення 25 653 167,81грн - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" (ідентифікаційний код 03341397; пр. Металургів, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50051) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код 40121452; вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116) суму основного боргу в розмірі 13 656 867,94 грн, пеню у розмірі 2856470,25грн, штраф у розмірі 2777666,03грн, 3 % річних у розмірі 412 020,41грн, інфляційні втрати у розмірі 316 006,91грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 307838,01грн, видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.08.2024

Суддя Н.М. Євстигнеєва