ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/1007/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Янковського В.А.,

представників учасників справи:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" - Коваль Н.Т.,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" - Мальована В.А.,

Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2022 (суддя Сівакова В.В.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 (колегія суддів: Шаптала Є.Ю., Тищенко А.І., Яковлєв М.Л.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - ТОВ "ГК "Нафтогаз України")

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ " Оператор ГТС України")

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП),

про зобов`язання вчинити дії.

СУТЬ СПОРУ

1. 11.12.2019 ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (замовник) і ТОВ "Оператор ГТС України" (оператор) уклали договір транспортування природного газу.

2. У липні 2020 року розпорядженням Кабінету Міністрів України ТОВ "ГК "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" строком на три роки.

3. Станом на 01.11.2021 у реєстрі споживачів ТОВ "ГК "Нафтогаз України" були зареєстровані 19 операторів газорозподільчих систем (далі - ГРМ). ТОВ "ГК "Нафтогаз України" стверджувало, що 30.12.2021 відповідні оператори ГРМ були виключені ТОВ "Оператор ГТС України" з реєстру.

4. Листом від 31.12.2021 ТОВ "ГК "Нафтогаз України" повідомило ТОВ "Оператор ГТС України", що оператори ГРМ мають заборгованість, а тому більше не можуть бути включені до реєстру споживачів постачальника "останньої надії", однак вже 01.01.2022 були повторно включені до нього.

5. У зв`язку з цим ТОВ "ГК "Нафтогаз України" направило лист ТОВ "Оператор ГТС України" з вимогою припинити протиправні дії, привести інформаційну платформу та реєстр споживачів постачальника "останньої надії" у відповідність до вимог законодавства. Втім ці вимоги не були виконані, що стало підставою для звернення до суду.

6. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовив у задоволенні позову.

7. ТОВ "ГК "Нафтогаз України" звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

8. Перед Верховним Судом постало питання, чи є правомірним включення операторів ГРМ до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" в інформаційній платформі у січні 2022 року за наявності у них простроченої заборгованості перед цим постачальником, та повторно протягом календарного року.

9. Верховний Суд залишив оскаржувані судові рішення без змін, виходячи з таких мотивів.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

10. ТОВ "ГК "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Оператор ГТС України" про:

- зобов`язання ТОВ "Оператор ГТС України" виключити з 01.01.2022 з реєстру споживачів ТОВ "ГК "Нафтогаз України", як постачальника "останньої надії", таких операторів ГРМ: Приватне акціонерне товариство "Гадячгаз", Товариство з обмеженою відповідальністю "Газовик", Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", Акціонерне товариство "Київгаз", Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз", Державне підприємство "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз", Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз", Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз", Приватне акціонерне товариство "Мелітопольгаз", Акціонерне товариство "Одесагаз", Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", Приватне акціонерне товариство "Тернопільміськгаз", Приватне акціонерне товариство "Уманьгаз", Акціонерне товариство "Херсонгаз", Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз", Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз";

- зобов`язання ТОВ "Оператор ГТС України" виключити на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (далі - ГТС) з обсягів природного газу, що поставляються ТОВ "ГК "Нафтогаз України", як постачальником "останньої надії", обсяги природного газу, що вказані як поставлені ТОВ "ГК "Нафтогаз України" операторам ГРМ за період з 01.01.2022 по дату набрання рішенням суду законної сили;

- зобов`язання ТОВ "Оператор ГТС України" здійснити необхідні заходи в роботі інформаційної платформи оператора ГТС, які б дозволяли ТОВ "ГК "Нафтогаз України" виключати споживачів з реєстру споживачів постачальника "останньої надії".

11. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "ГК "Нафтогаз України" зазначало, що його права порушені оператором ГТС унаслідок: 1) незаконного включення 01.01.2022 до реєстру постачальника "останньої надії" операторів ГРМ, які мають прострочену заборгованість перед ТОВ "ГК "Нафтогаз України" за спожитий протягом 01.11.2021-30.12.2021 природний газ для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ; 2) безпідставного віднесення (відображення) на інформаційній платформі оператора ГТС до обсягів природного газу, що поставлялися позивачем як постачальником "останньої надії", обсягів природного газу, спожитих операторами ГРМ для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ, починаючи з 01.01.2022.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

12. 11.12.2019 ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (замовник) і ТОВ "Оператор ГТС України" (оператор) уклали договір транспортування природного газу № (далі - Договір).

13. Відповідно до розд.І Договору терміни та визначення, що не наведені в ньому, використовуються у значеннях, встановлених у Законі "Про ринок природного газу" та Кодексі ГТС.

14. Згідно з п. 2.1 Договору оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

15. Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених Договором (п.2.2 Договору).

16. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на вебсайті оператора, підписанням цього договору замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на вебсайті оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених Правил позбавляє його права пред`являти претензії до оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю замовника.

17. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р ТОВ "ГК "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" строком на три роки як переможця конкурсу.

18. 29.10.2021 НКРЕКП прийняла постанову №1909 (набрала чинності з 01.11.2021), якою внесла зміни до Кодексу ГТС, Кодексу ГРМ, Правил постачання природного газу, Типового договору транспортування природного газу, Типового договору розподілу природного газу.

19. Відповідно до п.1 розд.VI Правил постачання природного газу постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501 (далі - Типовий договір), який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

20. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу ГТС.

21. Згідно з п.1.3 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" цей договір є договором приєднання. Цей договір вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу ГТС.

22. Період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору (п.3.3 Типового договору).

23. 01.11.2021 у реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" (ТОВ "ГК "Нафтогаз України") було зареєстровано 19 операторів ГРМ, а саме: Приватне акціонерне товариство "Гадячгаз", Товариство з обмеженою відповідальністю "Газовик", Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", Акціонерне товариство "Київгаз", Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз", Державне підприємство "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз", Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз", Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз", Приватне акціонерне товариство "Мелітопольгаз", Акціонерне товариство "Одесагаз", Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", Приватне акціонерне товариство "Тернопільміськгаз", Приватне акціонерне товариство "Уманьгаз", Акціонерне товариство "Херсонгаз", Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз", Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз", які, за твердженням ТОВ "ГК "Нафтогаз України", за період з 01.11.2021 по 31.12.2021 спожили природного газу 101 312 тис. куб. м на загальну суму 4 654 709 227,00 грн.

24. Відповідно до п.4.3 Типового договору постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо, якщо сторонами це окремо обумовлено).

25. Згідно з п.4.4 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до п.4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

26. Відповідно до п.11.4 Типового договору у випадку порушення споживачем строків оплати за цим договором постачальник має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом подання доручення про відключення споживача від ГРМ/ГТС (для прямих споживачів) відповідно до законодавства. Якщо споживачем своєчасно не усунено причин подання такого доручення, договір вважається припиненим з дати, з якої це доручення підлягає виконанню відповідно до законодавства.

27. ТОВ "ГК "Нафтогаз України" листом від 31.12.2021 №119/07-17509-2021 повідомило оператора ГТС, що оператори ГРМ є боржниками ТОВ "ГК "Нафтогаз України", а тому більше не можуть бути включені до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" в силу встановленої ст.15 Закону "Про ринок природного газу" заборони, у зв`язку з чим просило оператора ГТС не включати зазначених операторів ГРМ до цього реєстру.

28. ТОВ "ГК "Нафтогаз України" направило оператору ГТС лист від 05.01.2022 №119/07-134-2022 з вимогою припинити протиправні дії, які порушують права та інтереси постачальника "останньої надії", та привести інформаційну платформу та реєстр споживачів постачальника "останньої надії" у відповідність до вимог чинного законодавства; вказував, що оператори ГРМ були виключені оператором ГТС з реєстру постачальника "останньої надії", однак вже 01.01.2022 повторно включені оператором ГТС до нього, попри інформування ТОВ "ГК "Нафтогаз України" оператора ГТС про наявність заборгованості.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

29. Господарський суд міста Києва рішенням від 03.11.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 у справі №910/1007/22, у позові відмовив повністю.

30. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані, зокрема, тим, що відсутні будь-які протиправні дії оператора ГТС та, як наслідок, відсутнє порушення вимог Закону "Про ринок природного газу", Кодексу ГТС, договору транспортування природного газу; вимога позивача про зобов`язання здійснити необхідні заходи в роботі інформаційної платформи оператора ГТС, які б дозволяли ТОВ "Нафтогаз України" виключати споживачів з реєстру споживачів постачальника "останньої надії" суперечить Закону "Про ринок природного газу" та Кодексу ГТС, якими не передбачено, щоб постачальник "останньої надії" (як і оператор ГТС) міг самостійно корегувати чи вносити дані до реєстру постачальника "останньої надії"; позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що відповідач належним чином не забезпечив функціонування інформаційної платформи у спірний період, оскільки він не навів конкретних фактів протиправних дій/бездіяльності відповідача, які спричинили порушення прав та законних інтересів позивача, а саме включення (автоматичне) операторів ГРМ до реєстру постачальника "останньої надії" у січні 2022 не є свідченням протиправності дій відповідача; відсутній факт порушення прав позивача, які підлягають захисту судом.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи

31. 03.05.2024 ТОВ "ГК "Нафтогаз України" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 у справі №910/1007/22, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

32. На виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) підставами касаційного скаржник визначив пункти 1, 3, 4 ч.2 ст.287, п.1 ч.3 ст.310 ГПК та, зокрема, зазначає:

1) щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК: суди попередніх інстанцій застосували п.5 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС та п.1 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС без урахування висновків Верховного Суду в аналогічних правовідносинах:

- оператор ГТС є уповноваженою особою та наділений повноваженнями й функціональними можливостями для внесення відповідних коригувань на інформаційній платформі; суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13.03.2024 у справі №910/9529/22, та необґрунтовано відхилили доводи ТОВ "ГК "Нафтогаз України", що здійснення коригувань на інформаційній платформі належить до компетенції оператора ГТС, оскільки саме оператор ГТС є її адміністратором;

2) щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої п.3 ч.2 ст.287 ГПК: відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах абз.3 ч.2 ст.15 Закону "Про ринок природного газу" стосовно заборони включення операторів ГРМ до реєстру постачальника "останньої надії" за наявності у них простроченої заборгованості перед постачальником "останньої надії" (у редакції вказаного Закону від 01.12.2021, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин):

- норми Закону "Про ринок природного газу" в редакції закону від 01.12.2021 надавали постачальнику "останньої надії" право припинити постачання споживачу природного газу до закінчення 60 днів, а також забороняли повторне включення споживача до реєстру постачальника "останньої надії" у разі наявності заборгованості споживача перед постачальником "останньої надії";

- 30.12.2021 оператори ГРМ були виключені ТОВ "Оператор ГТС України" з реєстру постачальника "останньої надії", однак вже 01.01.2022 повторно включені ТОВ "Оператор ГТС України" до нього, попри інформування скаржником ТОВ "Оператор ГТС України" про наявність заборгованості та всупереч чинній нормі Закону "Про ринок природного газу" (ч.2 ст.15);

- Закон "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" в липні 2022 року розширив коло споживачів у розумінні ст.15 Закону "Про ринок природного газу" та встановив обов`язок для скаржника, як постачальника "останньої надії", на укладення договорів з операторами ГРМ у період з 1 січня по 28 лютого 2022 року, попри наявність у них заборгованості, що суперечить принципам правової визначеності та якості закону, оскільки скаржник у будь-якому разі позбавлений можливості дотриматися норм Закону та укласти договори з операторами ГРМ у липні 2022 (дата прийняття закону) за січень-лютий 2022 (період, визначений Законом);

- норми законодавства, що були чинні у січні-лютому 2022 року, не передбачали обов`язку укладення договорів постачальником "останньої надії" з операторами ГРМ, попри їхню заборгованість, у зв`язку з чим підстав для укладення таких договорів у скаржника як постачальника "останньої надії" не було;

3) щодо порушення норм процесуального права:

- суди попередніх інстанцій залишили поза увагою другу позовну вимогу скаржника про зобов`язання ТОВ "Оператор ГТС України" виключити на інформаційній платформі з обсягів природного газу, що поставлявся скаржником, як постачальником "останньої надії", обсяги природного газу, які вказані як поставлені скаржником операторам ГРМ за період з 01.01.2022 по дату набрання рішенням суду законної сили;

- суди попередніх інстанцій залишили без уваги докази (листи від 25.11.2021, від 08.12.2021, від 09.12.2021, роздруківку з інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України", договір транспортування від 11.12.2019), що зумовило невстановлення того, чи зобов`язане ТОВ "Оператор ГТС України" здійснити необхідні заходи в роботі інформаційної платформи оператора ГТС, які б дозволяли скаржнику виключати споживачів з реєстру споживачів постачальника "останньої надії";

- оскаржувані рішення взагалі не містять спростувань доводів, аргументів скаржника чи аргументованих міркувань щодо їх відхилення, що зумовило помилкові висновки судів попередніх інстанцій про відсутність порушеного права скаржника.

33. 13.06.2024 надійшов відзив ТОВ "Оператор ГТС України" на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін. У відзиві, зокрема, зазначає:

- Верховний Суд у згаданій скаржником постанові від 13.03.2024 у справі №910/9529/22 не робив жодного правового висновку щодо застосування норми п.5 гл.3 розд. IV Кодексу ГТС та п.1 гл.3 розд. IV Кодексу ГТС; отже, доводи поданої касаційної скарги у цій частині не повинні враховуватися;

- твердження скаржника щодо неможливості застосування до правовідносин з 01.01.2022 по 28.02.2022 Закону "Про ринок природного газу" у його редакції із змінами, внесеними згідно із Законом від 29.07.2022 №2479-IX , яким дозволено укладення договору між постачальником "останньої надії" та оператором ГРМ за наявності простроченої заборгованості у такого споживача перед таким постачальником "останньої надії", не заслуговує на увагу та не свідчить про неправомірність дій оператора ГТС;

- взаємопов`язаність та залежність другої позовної вимоги скаржника від першої, а також наявність в оскаржуваних рішеннях мотивів для відмови в задоволенні позову в цілому спростовують доводи щодо залишення поза увагою вимоги про зобов`язання ТОВ "Оператор ГТС України" виключити на інформаційній платформі з обсягів природного газу, що поставлявся скаржником, як постачальником "останньої надії", обсяги природного газу, які вказані як поставлені скаржником операторам ГРМ за період з 01.01.2022;

- не можна визнати обґрунтованими, достатніми та переконливими доводи касаційної скарги про те, що відсутність посилання в оскаржуваних рішеннях на докази щодо обставин, які не входять в предмет доказування, могла зумовити прийняття незаконного рішення.

34. 16.07.2024 надійшли письмові пояснення скаржника, у яких просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.06.2024 у справі №913/283/23 та від 19.06.2024 у справі №913/264/23.

35. 26.07.2024 надійшли заперечення ТОВ "Оператор ГТС України" на письмові пояснення скаржника від 16.07.2024.

36. Верховний Суд зауважує, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження (ч.1 ст.298 ГПК). Разом із тим скаржник подав додаткові пояснення поза межами цього строку та не просив поновити його, тому подані пояснення не можуть вважатися зміною або доповненнями до касаційної скарги (подібний висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №750/3192/14).

37. Відповідно до ч.5 ст.161 ГПК суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним. Частиною 10 ст.301 ГПК передбачено, що учасники справи дають свої пояснення щодо касаційної скарги та відзиву на неї в порядку, встановленому головуючим. Отже, ГПК передбачає можливість подання Верховному Суду таких пояснень з дозволу суду.

38. Зважаючи, що додаткові пояснення подані скаржником поза строком на касаційне оскарження і Верховний Суд не надавав дозвіл на їх подання, письмові пояснення від 16.07.2024 підлягають залишенню без розгляду. Наведене також логічно вичерпує потребу аналізу заперечень ТОВ "Оператор ГТС України".

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК (неврахування судами висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №910/9529/22)

39. Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди зазначили, що відповідно до вимог Закону "Про ринок природного газу", положень Кодексу ГТС та Правил постачання природного газу оператор ГТС не наділений повноваженнями та функціональними можливостями щодо внесення/коригування в інформаційній платформі у "механічному" режимі відповідних даних, включаючи реєстр споживачів постачальника "останньої надії", оскільки такий функціонал не передбачений положеннями вищевказаних нормативно-правових актів та алгоритмами самої інформаційної платформи.

40. Водночас, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену п.1 ч.2 ст.287 ГПК, скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій застосували п.5 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС та п.1 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13.03.2024 у справі №910/9529/22, та необґрунтовано відхилили доводи ТОВ "ГК "Нафтогаз України", що здійснення коригувань на інформаційній платформі належить до компетенції оператора ГТС, оскільки саме оператор ГТС є її адміністратором.

41. Разом із тим ТОВ "Оператор ГТС України" зазначає, що:

- спір у справі №910/9529/22, на яку посилається скаржник, стосується визначення обсягів відбору природнього газу в разі тимчасової несправності або виведення комерційного вузла обліку з експлуатації у точках виходу з ГТС шляхом застосування положень гл.4 розд.III Кодексу ГТС, а не можливості здійснення/внесення будь-яких коригувань до інформаційної платформи оператором ГТС, виконуючи функції адміністратора інформаційної платформи на підставі п.5 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС та п.1 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС;

- скаржник посилається не на правовий висновок Верховного Суду, а на мотивувальну частину постанови Північного апеляційного суду від 12.12.2023; Верховний Суд у постанові від 13.03.2024 у справі №910/9529/22 не робив жодного правового висновку щодо застосування п.5 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС та п.1 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС.

42. Верховний Суд погоджується з доводами ТОВ "Оператор ГТС України" та звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №910/9529/22 відсутні посилання на норми права, про наявність висновків щодо застосування яких стверджує скаржник. Більш того, у мотивувальній частині постанови відсутні посилання не лише на п.5 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС та п.1 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС, а й на будь-які інші норми розд.IV Кодексу ГТС.

43. У справі №910/9529/22 суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виснував, що вимоги про зобов`язання відповідача внести зміни до інформаційної платформи оператора ГТС - даних щодо передачі газу за минулі періоди, не призведуть до реального поновлення прав позивача в разі задоволення позову; норми чинного законодавства не передбачають можливість і порядок внесення відомостей до інформаційної платформи оператора ГТС з коригуванням даних щодо обсягів переданого газу за минулі періоди.

44. Водночас суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасував та задовольнив позов; зазначив, що заявлений позивачем спосіб захисту є таким, що відповідає змісту порушеного права, забезпечує ефективне поновлення прав такої особи, оскільки за своїм змістом спрямований на врегулювання розбіжностей у частині обсягу прийнятого/переданого природного газу.

45. Рішення суду апеляційної інстанції було оскаржене до Верховного Суду, зокрема й щодо ефективності способу захисту (можливість і порядок внесення відомостей до інформаційної платформи оператора ГТС з коригуванням даних щодо обсягів переданого газу за минулі періоди).

46. Втім, Верховний Суд окремо не досліджував та не вирішував питання, чи належить здійснення коригувань на інформаційній платформі до повноважень (компетенції) оператора ГТС, не формував висновки щодо застосування норм права в цьому аспекті, оскільки закрив касаційне провадження, яке було відкрите на підставі п.1 ч.2 ст.287 ГПК. Так, у справі №910/9529/22, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену п.1 ч.2 ст.287 ГПК (щодо ефективного способу захисту), скаржник посилався на неврахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.06.2019 у справі №910/15651/17. Верховний Суд встановив, що у справі №910/15651/17 між сторонами спору склалися кредитно-іпотечні відносини, і саме такі відносини були спірними.

47. Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції, які, на думку скаржника, Верховний Суд залишив в силі, взагалі не переглядалися судом касаційної інстанції.

48. В основу підстави касаційного оскарження, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК, мають бути покладені висновки Верховного Суду, наявність яких у спірних правовідносинах (щодо п.5 гл.3 розд.IV та п.1 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС) скаржник аргументовано не довів.

49. Відтак, оскільки Верховний Суд у справі №910/9529/22 не робив висновків (наявність/відсутність у оператора ГТС повноважень щодо здійснення коригувань на інформаційній платформі), то касаційне провадження у частині підстави касаційного оскарження, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК, підлягає закриттю згідно з приписами п.5 ч.1 ст.296 ГПК.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом п.3 ч.2 ст.287 ГПК (відсутність висновку Верховного Суду стосовно заборони включення операторів ГРМ до реєстру постачальника "останньої надії" в інформаційній платформі за наявності у них простроченої заборгованості перед постачальником "останньої надії")

50. Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди першої та апеляційної інстанцій виснували, що:

- скаржник не підтвердив наявність у операторів ГРМ (як споживачів природного газу) інших постачальників природного газу (укладені договори постачання природного газу з будь-яким постачальником), які б, у свою чергу, внесли операторів ГРМ до своїх реєстрів споживачів. Як наслідок, були відсутні підтверджені номінації/реномінації з обсягами природного газу на виробничо-технологічні витрати для операторів ГРМ, тому, відповідно до положень п.2 гл.5 розд.IV Кодексу ГТС та п.3 розд.VI Правил постачання природного газу, такі споживачі (оператори ГРМ) були автоматично включені (зареєстровані) в реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" (скаржника) відносно покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ;

- твердження скаржника, що повторне включення до реєстру постачальника "останньої надії" споживачів із заборгованістю не допускається, не беруться до уваги, оскільки положення Закону "Про ринок природного газу" не містять імперативну норму щодо заборони на повторне включення операторів ГРМ до реєстру споживачів постачальника "останньої надії".

51. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену п.3 ч.2 ст.287 ГПК, скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах абз.3 ч.2 ст.15 Закону "Про ринок природного газу" стосовно заборони включення операторів ГРМ до реєстру постачальника "останньої надії" за наявності у них простроченої заборгованості перед постачальником "останньої надії" (у редакції вказаного Закону від 01.12.2021, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

52. Водночас у судовому засіданні представник скаржника звернув увагу, що відповідні висновки містяться у двох постановах Верховного Суду, які були ухвалені 19.06.2024 (справи №913/283/23 та № 913/264/23), тобто після подання ТОВ "ГК "Нафтогаз України" касаційної скарги в цій справі.

53. У свою чергу, представник ТОВ "Оператор ГТС України", зазначив, що:

- фактично скаржник доповнив підстави касаційного оскарження щодо застосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (п.1 ч.2 ст.287 ГПК). Водночас відповідно до ч.1 ст.298 ГПК особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження;

- у справах №913/283/23 та №913/264/23 суди не вирішували питання наявності підстав для включення АТ "Луганськгаз" до реєстру постачальником "останньої надії" з 01.01.2022, наявності підстав для виключення цього оператора ГРМ з реєстру з 01.01.2022 та виключення обсягів його споживання на інформаційній платформі. Більш того, у п.5.12 постанови Верховного Суду від 19.06.2024 у справі №913/283/23 зазначається, що АТ "Луганськгаз" перебувало у реєстрі постачальником "останньої надії" з 01.01.2022 по 28.12.2022. Жодних висновків щодо безпідставності включення АТ "Луганськгаз" у реєстр у період з 01.01.2022 по 28.02.2022 Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 у справі №913/283/23 не робив;

- викладене у письмових поясненнях скаржника від 16.07.2024 не спростовує доводи відповідача у відзиві на касаційну скаргу та обґрунтування судів попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

54. Верховний Суд вважає за необхідне врахувати висновки, наведені у зазначених постановах. Дійсно, скаржник не посилався у касаційній скарзі на зазначені висновки (оскільки відповідні постанови були ухвалені пізніше за дату подання касаційної скарги), втім, відповідно до ч.4 ст.300 ГПК суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

55. У постанові Верховного Суду від 19.06.2024 у справі №913/264/23 зазначено:

"5.10. Статтею 15 Закону України "Про ринок природного газу" врегульовано, що у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника "останньої надії", постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії", та на умовах типового договору постачання постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором.

Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу.

Постачальник "останньої надії" постачає природний газ споживачу протягом строку, який не може перевищувати 60 діб та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії".

Після закінчення цього строку постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу споживачу. Постачальник "останньої надії" має право припинити постачання природного газу споживачу до закінчення вищезазначеного строку у разі невиконання цим споживачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати вартості природного газу, який постачається постачальником "останньої надії", відповідно до типового договору постачання постачальником "останньої надії".

Договір між постачальником "останньої надії" та споживачем не може бути укладений за наявності простроченої заборгованості у такого споживача перед таким постачальником "останньої надії", крім випадків, якщо таким споживачем є побутовий споживач, споживач, що є бюджетною установою відповідно до Бюджетного кодексу України, закладом охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладом охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та / або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), споживач, що здійснює виробництво теплової енергії.

5.11. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2501 від 30.09.2015 затверджено типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - типовий договір).

Відповідно до пункту 1.1 типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії".

Згідно з пунктом 1.3 типового договору останній є договором приєднання та вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Пунктом 3.1 типового договору передбачено, що постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Згідно з пунктом 3.3 типового договору період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

5.12. Разом з тим, як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, у 2022 році позивачем як постачальником "останньої надії" протягом січня - лютого 2022 року вже здійснювалося постачання природного газу, тобто станом на 01.05.2022 сплив граничний строк поставки природного газу відповідачем.

Верховний Суд у постанові від 16.08.2023 №640/15656/20 зазначив, що аналіз положення щодо встановлення постачання природного газу споживачу протягом строку, який не може перевищувати 60 діб, дає підстави для висновку, що завданням постачальника "останньої надії" є страхування побутових та непобутових споживачів на певний період від раптового припинення газопостачання, якщо постачальник газу не зможе виконувати свої обов`язки перед споживачем. Постачальник "останньої надії" не конкурує за клієнта, не рекламує свої послуги, не змагається за споживача. Він підтримує клієнтів, які опинилися у скрутному становищі не з власної волі.

5.13. Згідно із абз.14 пунктом 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС у разі якщо за п`ять днів до кінцевої дати постачання природного газу поточним постачальником інформаційна платформа не фіксує такого споживача в Реєстрі іншого постачальника, у тому числі в Реєстрі постачальника із спеціальними обов`язками або постачальника "останньої надії", інформаційна платформа одночасно направляє оператору газорозподільної системи (оператору газотранспортної системи по прямих споживачах) інформаційне повідомлення про відсутність у споживача постачальника з певної дати за формою оператора газотранспортної системи, погодженою з Регулятором. Оператор газорозподільної системи (оператор газотранспортної системи по прямих споживачах), отримавши таке повідомлення, зобов`язаний протягом двох робочих днів проінформувати такого споживача про відсутність у нього постачальника з певної дати та можливі наслідки для нього і за необхідності розпочати заходи з припинення (обмеження) в установленому порядку газопостачання на об`єкти такого споживача.

Пунктом 5 розділу VI Правил постачання природного газу встановлено, що після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником "останньої надії", передбаченого цим розділом та Законом України "Про ринок природного газу", постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем. Виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника "останньої надії" здійснюється у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. У випадку якщо споживач не був включений до Реєстру споживачів іншого постачальника після закінчення постачання природного газу постачальником "останньої надії", до такого споживача повинні застосовуватись заходи з припинення розподілу/транспортування (для прямих споживачів) природного газу споживачу відповідно до умов Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи.

5.14. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" як постачальник "останньої надії" не мало правових підстав для подальшого постачання природного газу АТ "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз", оскільки законодавець передбачив ряд факторів і обставин, які безумовно мали бути враховані при постачанні природного газу постачальником "останньої надії": встановлення заборони на укладення договору постачання природного газу між постачальником "останньої надії" та споживачем за наявності у такого споживача простроченої заборгованості (стаття 15 Закону України "Про ринок природного газу"); неможливість постачання природного газу постачальником "останньої надії" споживачу із перевищенням шестидесятидобового терміну протягом календарного року (стаття 15 Закону України "Про ринок природного газу"; пункт 3.3 типового договору; пункт 2 розділу VI Правил постачання природного газу); встановлення механізму припинення постачальником "останньої надії" постачання споживачу природного газу після закінчення шестидесятидобового терміну постачання (стаття 15 Закону України "Про ринок природного газу"; пункт 5 розділу VI Правил)".

56. Аналогічні висновки містяться й у постанові від 19.06.2024 у справі №913/283/23.

57. Верховний Суд зауважує, що абз.3 ч.2 ст.15 Закону "Про ринок природного газу" (у редакції від 01.12.2021) дійсно встановлював заборону укладення договору між постачальником "останньої надії" та споживачем за наявності у нього простроченої заборгованості (крім випадків, якщо таким споживачем є побутовий споживач, споживач, що є бюджетною установою відповідно до Бюджетного кодексу України, закладом охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладом охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), споживач, що здійснює виробництво теплової енергії.

58. Водночас Законом "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" від 29.07.2022 №2479-IX, який набрав чинності 19.08.2022 (далі - Закон №2479-IX), абз.3 ч.2 ст.15 Закону "Про ринок природного газу" доповнено словами "та оператор ГРМ".

59. При цьому абз.2 п.1 розд.ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2479-IX встановлює, що зміни, які вносяться до абз.3 ч.2 ст.15 Закону "Про ринок природного газу", застосовуються виключно до правовідносин з 1 січня по 28 лютого 2022 року.

60. Таким чином, оскільки законодавець включив операторів ГРМ до кола суб`єктів, з якими у період січня-лютого 2022 року договір постачання може бути укладений попри наявність простроченої заборгованості, відсутні підстави для виключення з 01.01.2022 з реєстру споживачів ТОВ "ГК "Нафтогаз України" як постачальника "останньої надії" відповідних операторів ГРМ.

61. Навіть за умови наявності заборгованості у операторів ГРМ за газ, спожитий у листопаді 2021 року, з 01.01.2022 та до 28.02.2022 вказане не може вважатися підставою для неукладення договору постачання.

62. За обставинами справ №913/283/23, №913/264/23 АТ "Луганськгаз" мало заборгованість перед ТОВ "ГК "Нафтогаз України" станом на 02.10.2022 (№913/283/23) та 01.05.2022 (№913/264/23).

63. Натомість у цій справі (№910/1007/22) йдеться про включення в реєстр постачальника останньої надії у січні 2022 року, тобто за той період, коли діяли спеціальні приписи закону (січень-лютий 2022 року) про те, що наявність заборгованості не перешкоджає укладенню договору з постачальником "останньої надії".

64. Таким чином, у справах №913/283/23 та №913/264/23 Верховний Суд не формував висновок щодо заборони включення операторів ГРМ до реєстру постачальника "останньої надії" в інформаційній платформі за наявності у них простроченої заборгованості перед постачальником "останньої надії" саме у січні 2022 року.

65. У цьому контексті Верховний Суд вкотре наголошує, що Закон №2479-IX включив операторів ГРМ до кола суб`єктів, з якими у період січень-лютий 2022 року договір постачання міг бути укладений навіть попри наявність простроченої заборгованості (абз.3 ч.2 ст.15 Закону "Про ринок природного газу").

66. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

67. Верховний Суд зауважує, що законодавець шляхом внесення відповідних змін до абз.3 ч.2 ст.15 Закону "Про ринок природного газу" фактично тимчасово (на відповідний період) скасував негативні наслідки для операторів ГРМ у вигляді заборони укладення договору між постачальником "останньої надії" та споживачем за наявності в нього простроченої заборгованості.

68. На момент прийняття та набрання чинності Законом №2479-IX, з урахуванням дії на території України воєнного стану, для учасників ринку природного газу, які отримували газ за типовими договорами постачання природного газу постачальником "останньої надії" відповідно до Закону "Про ринок природного газу", - це бажана з точки зору держави модель поведінки, яка має обов`язковий характер для учасників ринку (подібні висновки, однак щодо ринку електричної енергії викладено у постановах Верховного Суду від 19.04.2024 у справі №911/1359/22, від 23.05.2024 у справі №921/540/23, від 04.07.2024 у справі №910/4629/21 тощо).

69. Тобто йдеться не про запровадження відповідальності, а про врегулювання правовідносин з урахуванням специфіки перших місяців з моменту введення воєнного стану (січень-лютий 2022 року).

70. Верховний Суд зауважує, що унормування відповідальності за невиконання договорів на ринку природного газу, зокрема, шляхом визначення відповідних положень щодо відповідальності у типових договорах, які затверджуються регулятором і мають силу нормативно-правового акта (п.8.13.21 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2024 у справі №911/1359/22). Так, відповідно до п.11.4 Типового договору у випадку порушення споживачем строків оплати за цим договором постачальник має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом подання доручення про відключення споживача від ГТС/ГРМ (для прямих споживачів) відповідно до законодавства. Якщо споживачем своєчасно не усунено причин подання такого доручення, договір вважається припиненим з дати, з якої це доручення підлягає виконанню відповідно до законодавства.

71. Водночас, Верховний Суд погоджується з доводами скаржника про те, що як до набрання чинності Законом №2479-IX, так і після спливу визначеного Законом періоду (січень-лютий 2022) автоматичне включення операторів ГРМ, які мали прострочену заборгованість, до реєстру постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі, не узгоджувалося із забороною укладення договору, встановленою абз.3 ч.2 ст.15 Закону Про ринок природного газу".

72. Щодо доводу скаржника про неможливість постачання природного газу постачальником "останньої надії" споживачу із перевищенням шестидесятидобового терміну Верховний Суд зазначає таке.

73. Згідно з ч.1 ст.15 Закону "Про ринок природного газу" у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника "останньої надії", постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії", та на умовах типового договору постачання постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором.

74. Постачальник "останньої надії" постачає природний газ споживачу протягом строку, який не може перевищувати 60 діб та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії". Після закінчення цього строку постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу споживачу. Постачальник "останньої надії" має право припинити постачання природного газу споживачу до закінчення вищезазначеного строку у разі невиконання цим споживачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати вартості природного газу, який постачається постачальником "останньої надії", відповідно до типового договору постачання постачальником "останньої надії" (ч.2 ст.15 Закону "Про ринок природного газу").

75. Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії" (абз.2 п.2 розд.VІ Правил постачання природного газу).

76. Пунктом 3.3 Типового договору передбачено, що період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

77. У позові скаржник стверджував та надавав докази на підтвердження лише одного факту включення операторів ГРМ до реєстру постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі - 01.01.2022, яке відбулося протягом наступного року (тобто перше відбулося у 2021 році, а друге - у 2022 році). Доказів про подальший перебіг правовідносин між сторонами скаржник не надав. У зв`язку з цим суди не встановили (не мали змогу встановити) факт повторного включення операторів ГРМ до реєстру, хоча й представник ТОВ "Оператор ГТС України" не заперечував вказаний факт, зокрема у судовому засіданні.

78. Водночас, Верховний Суд звертає увагу на таке.

79. У цій справі (№910/1007/22) та справах №913/283/23, №913/264/23 фактично підтверджено практику автоматичної реєстрації операторів ГРМ, які мають прострочену заборгованість, у реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі оператора ГТС, зокрема у період, коли це було заборонено, - як до того коли дія Закону №2479-IX почала поширюватися на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, так і після того.

80. Скаржник стверджує, що ТОВ "Оператор ГТС України" як одноосібний адміністратор інформаційної платформи зобов`язаний вносити необхідні корективи до програми, які б надавали можливість учасникам процесу виконувати свої обов`язки відповідно до положень нормативних документів. ТОВ "Оператор ГТС України" не здійснило необхідні заходи для забезпечення нормальної роботи інформаційної платформи відповідно до законодавства, зокрема абз.2 п.9 розд.VI Правил постачання природного газу та ч.3 ст.653 Цивільного кодексу України.

81. Водночас, як зауважує ТОВ "Оператор ГТС України", відповідно до абз.7 п.2 гл.5 розд.IV Кодексу ГТС реєстрація побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, або оператора ГРМ здійснюється автоматично, незалежно від наявності заборгованості оператора ГРМ та вичерпання шестидесятидобового терміну постачання, в реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі оператора ГТС за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта в таких випадках:

- відсутність підтвердженої номінації та реномінації діючого постачальника побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, постачальника, який здійснює постачання газу оператору ГРМ для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ, або оператора ГРМ, який здійснює закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ на підставі договору (договорів) купівлі-продажу природного газу в оптового продавця, для газової доби D до 02:00 UTC (04:00 за київським часом) години для зимового періоду в газову добу (D-1) та 01:00 UTC (04:00 за київським часом) години для літнього періоду в газову добу (D-1) на точку виходу до ГРМ, крім випадків ініціювання постачальником "останньої надії" відключення по об`єкту такого споживача. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за днем включення до реєстру споживачів постачальника "останньої надії";

- відсутність за три дні до кінцевої дати постачання природного газу поточним постачальником побутового споживача або споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, в реєстрі іншого постачальника. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за кінцевим днем постачання попереднім постачальником. Аналогічні положення містить п.3 розд.VI Правил постачання природного газу.

82. Проаналізувавши зміст абз.7 п.2 гл.5 розд.IV Кодексу ГТС, Верховний Суд зазначає, що реєстрація операторів ГРМ у реєстрі постачальника "останньої надії", яким є скаржник, на інформаційній платформі здійснюється в автоматичному режимі, без вчинення будь-яких дій з боку оператора ГТС. Наведене безпосередньо випливає з буквального тлумачення цієї норми.

83. Разом із тим, автоматичний режим такої реєстрації може не узгоджуватися з приписами абз.3 ч.2 ст.15 Закону "Про ринок природного газу", зокрема, за наявності у споживачів простроченої заборгованості (що унеможливлює укладення договору між такими споживачами та постачальником "останньої надії").

84. Інформаційна платформа, зокрема, в частині реєстрації операторів ГРМ у реєстрі споживачів постачальника "останньої надії", не враховує вимоги та критерії, встановлені Законом "Про ринок природного газу" та Кодексом ГТС.

85. Вказана обставина свідчить про наявність системної проблеми в роботі інформаційної платформи.

86. За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли до частково помилкових висновків, зокрема, що положення Закону "Про ринок природного газу" не містять імперативну норму щодо заборони на повторне включення операторів ГРМ до реєстру споживачів постачальника "останньої надії", однак це не призвело до ухвалення незаконного та/або необґрунтованого рішення по суті спору.

87. Верховний Суд звертає увагу, що за період з березня 2022 року до дати звернення з позовом у цій справі позивач не надав доказів на підтвердження обставин (1) незаконного включення до реєстру постачальника "останньої надії" операторів ГРМ та (2) безпідставного віднесення (відображення) на інформаційній платформі до обсягів природного газу, що поставлялися позивачем як постачальником "останньої надії", обсягів природного газу, спожитих операторами ГРМ, зокрема, не підтвердив факт включення операторів ГРМ до реєстру в цей період, обсягів спожитого газу, наявності заборгованості тощо, що виключає можливість задоволення позову в цій справі.

88. На підставі викладеного вище Верховний Суд зазначає, що за результатами касаційного розгляду підстава касаційного оскарження, передбачена п.3 ч.2 ст.287 ГПК, не підтвердилася.

Щодо порушень судами норм процесуального права

89. Однією з підстав касаційного оскарження ТОВ "ГК "Нафтогаз України" також визначило п.4 ч.2 ст.287 ГПК з посиланням на п.1 ч.3 ст.310 ГПК. Скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій залишили без уваги докази: листи від 25.11.2021, від 08.12.2021, від 09.12.2021, роздруківку з інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України", договір транспортування від 11.12.2019. Наведене зумовило невстановлення того, чи зобов`язане ТОВ "Оператор ГТС України" здійснити необхідні заходи в роботі інформаційної платформи оператора ГТС, які б дозволяли скаржнику виключати споживачів з реєстру споживачів постачальника "останньої надії".

90. На противагу цьому ТОВ "Оператор ГТС України" зазначає, що доводи касаційної скарги про відсутність в оскаржуваних рішеннях посилання на докази щодо обставин, які не входять в предмет доказування, не можна визнати обґрунтованими, достатніми та переконливими.

91. Відповідно до ст.86 ГПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

92. Згідно з п.1 ч.3 ст.310 ГПК підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.

93. Таким чином, за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у вигляді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення в сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.

94. За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про недослідження судами зібраних у справі доказів за умови непідтвердження підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 ГПК.

95. Крім того, мотивуючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій дослідили та послалися на умови Договору, що спростовує аргументи скаржника про його недослідження. Доводи скаржника, які він наводить у касаційній скарзі, переважно зводяться до незгоди з оцінкою доказів, що була здійснена судами.

96. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена п.4 ч.2 ст.287 ГПК, не підтвердилася під час касаційного провадження.

97. Також Верховний Суд відхиляє доводи щодо залишення судами поза увагою другої позовної вимоги про зобов`язання відповідача виключити на Інформаційній платформі обсяги природного газу, які вказані як поставлені позивачем операторам газорозподільних систем за період з 01.01.2022 по дату набрання рішенням суду законної сили.

98. Стверджуючи в цьому контексті про порушення ч.4 ст.238 ГПК, скаржник не обґрунтовує відповідні доводи з посиланням на висновки Верховного Суду, які суди не врахували, та/або на відсутність висновків Верховного Суду, враховуючи, що підставами касаційного оскарження скаржник визначив випадки, передбачені пунктами 1, 3 ч.2 ст.287 ГПК.

99. Тобто ці доводи скаржника не охоплюються жодною із підстав касаційного оскарження, зокрема й п.1 ч.3 ст.310 ГПК.

100. Верховний Суд звертає увагу скаржника на ту обставину, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

101. Розгляд скарг Верховним Судом покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження (зокрема, підставі касаційного оскарження, передбачені ч.2 ст.287 ГПК) вводяться для забезпечення ефективності судочинства.

102. Окрім цього, і суд першої, і суд апеляційної інстанцій зазначили, що звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилається на необхідність захисту його прав шляхом, зокрема, виключення на інформаційній платформі з обсягів природного газу, що поставлявся позивачем, обсяги природного газу, які вказані як поставлені 19 операторам ГРМ за період з 01.01.2022, однак, за вищевстановлених судом обставин, позивач просить захистити його права, факту порушення яких судом не встановлено.

103. Також обґрунтованими є доводи, наведені у відзиві, що взаємопов`язаність та залежність другої позовної вимоги скаржника від першої, а також наявність в оскаржуваних рішеннях мотивів для відмови в задоволенні позову в цілому спростовують доводи щодо залишення поза увагою вимоги про зобов`язання ТОВ "Оператор ГТС України" виключити на інформаційній платформі з обсягів природного газу, що поставлявся скаржником, як постачальником "останньої надії", обсяги природного газу, які вказані як поставлені скаржником операторам ГРМ за період з 01.01.2022.

104. Враховуючи зазначене, суди попередніх інстанцій ухвалили правильні по суті рішення, у зв`язку із чим Верховний Суд доходить висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних рішень - без змін, як таких, що є правильними по суті (з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

105. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

106. Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними (п.5 ч.1 ст.296 ГПК).

107. Згідно із ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

108. Зважаючи на викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК, залишення без задоволення касаційної скарги з інших підстав касаційного оскарження та, відповідно, про залишення оскаржуваних рішень без змін.

Судові витрати

109. Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у справі №910/1007/22 в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" з підстав касаційного оскарження, що передбачені пунктами 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 у справі №910/1007/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді Н. Губенко

І. Кондратова