номер провадження справи 33/115/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.08.2024 Справа № 908/1494/24
м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченка М.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін матеріали справи № 908/1494/24

за позовом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, буд. 29, ідентифікаційний код 40108688)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення 122648,27 грн.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Головне управління Національної поліції в Запорізькій області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій у сумі 122648,27 грн.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем строків поставки товару за договорами на закупівлю товару за державні кошти №552-23 від 18.08.2023, №379-23 від 23.06.2023, №416-23 від 05.07.2023, які укладено сторонами.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 193, 216 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2024 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.05.2024 у справі №908/1494/24 залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали доставлено до електронного кабінету позивача 22.05.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

03.06.2024 від позивача з метою усунення недоліків позовної заяви надійшли письмові пояснення, в яких позивач уточнив, що в позовній заяві допущено технічну описку: помилково зазначено дату складання акту приймання-передачі №1 як 25.07.2023 замість 26.07.2023, що не впливає на обсяг позовних вимог. Позивач надав суду копію акту №1 від 26.07.2023 та докази надсилання відповідачу копії даних пояснень та акту.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1494/24, присвоєно справі номер провадження 33/115/24. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу строк для надання відзиву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; для надання заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення необхідно подати у строк до 10.07.2024.

Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів сторін 10.06.2024 о 21 год. 24 хв., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи викладене, оскільки копію ухвали надіслано до електронного кабінету позивача та представника позивача, яким подано позов, пізніше 17 години, то суд вважає, що сторони отримали копію ухвали суду 11.06.2024.

20.06.2024 від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, яке судом задоволено.

26.06.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просить зменшити пред`явлені до стягнення штрафні санкції, посилаючись на їхній надмірний розмір (ставка пені більше ніж у 10 разів перевищує облікову ставку НБУ, а розмір нарахованої пені складає 16,31% від ціни договорів), та задовольнити позовні вимоги частково - в сумі 12264,83 грн.

Суд прийняв відзив до розгляду.

08.07.2024 від відповідача надійшла заява, в якій відповідач просить визнати поважними причини неподання доказів та долучити до матеріалів справи докази, а саме: лист позивача вих. №18/19 від 17.06.2024 до контрагента ФОП ОСОБА_2 щодо причин поставки товарів із затримками в період з 23.06.2023 по 01.11.2023 та відповідь ФОП ОСОБА_2 вих. №547-87-11 від 03.07.2024 на цей лист, свідоцтва та сертифікат постачальника запасних частин ФОП ОСОБА_2 , договір поставки товару №009829-19 від 05.06.2019 між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка», договір поставки №U70588 від 16.01.2024 між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «INTER CARS UKRAINE», лист торгівельного представника ТОВ «INTER CARS UKRAINE» щодо надання інформації про офіційного дилера ФОП ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що у відзиві на позов відповідач повідомив суд про направлення запиту до офіційного дилера щодо товарів, неналежне виконання щодо поставок яких є предметом спору у цій справі, для підтвердження своїх доводів, а також повідомив про те, що після отримання відповіді вона буде надана суду, враховуючи те, що суд має дослідити всі обставини справи в їх сукупності, суд ухвалив задовольнити заяву відповідача та долучити надані докази до матеріалів справи.

09.07.2024 від позивача надійшли заперечення проти доводів відповідача, які ґрунтуються на обов`язку відповідача виконувати умови договору, порушення яких є підставою для застосування господарських санкцій. Щодо наданих відповідачем доказів позивач зауважив, що вони не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки з їх змісту неможливо підтвердити або спростовувати позицію, викладену відповідачем у відзиві. Зокрема, позивач зауважив, що термін дії договору між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» закінчився 31.12.2019, а договір між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «INTER CARS UKRAINE» укладено 16.01.2024, тобто у спірному періоді вони не діяли. Також позивач відзначив, що в запиті відповідача до ФОП ОСОБА_2 міститься посилання на договір поставки №1815 від 01.01.2024, в межах якого відповідач запитує інформацію, а ФОП ОСОБА_2 надає інформацію за період часу з 23.06.2023 по 01.11.2023. При цьому копії договору між відповідачем та ФОП ОСОБА_2 суду не надано. Враховуючи викладене, на думку позивача, надані відповідачем докази не можуть бути належними доказами на підтвердження неможливості виконання відповідачем своїх зобов`язань у спірному періоді.

Щодо доводів відповідача про відсутність завданих позивачу збитків позивач зауважив, що прострочення поставки автозапчастин для службових транспортних засобів тягне за собою неможливість виконання функцій позивача як правоохоронного органу в умовах воєнного стану. Крім того, вказує що позивач виконав свої зобов`язання з оплати товару у встановлені строки. Також позивач відзначив, що відповідно до аналітичної інформації з LIGA ZAKON CONTRAGENT відповідачем укладено у 2023 році договорів публічних закупівель на суму 3378189,79 грн., тому, на думку позивача, стягнення штрафних санкцій ніяким чином не вплине на матеріальне становище відповідача. Крім того, позивач просить суд звернути увагу, що в провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа №908/1097/24 за позовом ГУНП в Запорізькій області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій, що свідчить про систематичну недобросовісну поведінку відповідача в договірних відносинах із позивачем.

15.07.2024 від відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду заперечень позивача як таких, що по суті є відповіддю на відзив, яка подана з пропуском встановленого судом строку.

Суд залишив дане клопотання відповідача без задоволення та прийняв до розгляду заперечення позивача, з огляду на те, що за вимогами ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач мав подати суду докази разом з поданням відзиву.

Відзив на позовну заяву не був обґрунтований доказами, окрім податкової декларації відповідача, та містив посилання на те, що відповідач надасть докази у його обґрунтування пізніше. У зв`язку з цим позивач був позбавлений можливості надати свої обґрунтовані заперечення проти викладених у відзиві обставин.

Заява про долучення доказів була сформована відповідачем в системі «Електронний суд» тільки 05.07.2024. У той же час, позивач сформував в системі «Електронний суд» заперечення на відзив відповідача з урахуванням цих доказів уже 08.07.2024, тобто в межах встановленого судом п`ятиденного строку для подання відповіді на відзив та в межах встановленого судом строку для подання додаткових заяв, клопотань, доказів (до 10.07.2024).

З огляду на викладене, суд прийняв заперечення позивача до розгляду.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з цим відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

18.08.2023 Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області (замовник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (постачальник, відповідач) укладено договір №552-23 на закупівлю товару за державні кошти (далі договір №552-23).

Відповідно до п. 1.2 договору №552-23 в порядку та на умовах, визначених даним договором, постачальник зобов`язується передати замовнику товар, визначений у п. 1.2 договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити його вартість на умовах цього договору.

У п. 1.2 договору №552-23 визначено найменування товару: Автомобільні запчастини для службових автомобілів Volkswagen Passat та Toyota Camry за кодом ДК 021:2015:34320000-6 «Механічні запасні частини, крім двигунів і частин двигунів» (надалі товар). Перелік, кількість, комплектність, країна виробника, каталоговий номер та ціна зазначені у специфікації товару (додаток 1 до договору), яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору №552-23 сума договору становить 442071,00 грн. без ПДВ.

У специфікації до договору №552-23 погоджено поставку товару на суму 442071,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 3.1 договору №552-23 встановлено, що постачальник зобов`язаний поставити товар протягом семи робочих днів з дня заявки замовника, але не пізніше 23.08.2023. Про час поставки товару повідомити покупця не пізніше ніж за 1 день до дати поставки.

У п. 4.1 договору №552-23 визначено, що передача постачальником товару, що є предметом цього договору, здійснюється за видатковою накладною, яка підтверджує факт приймання-передачі товару уповноваженій особі замовника за довіреністю. Разом із товаром постачальник зобов`язаний передати покупцю наступні документи: рахунок на оплату, видаткову накладну на товар, гарантійні документи.

Відповідно до п. 4.2 договору №552-23 поставка товару за цим договором здійснюється в межах строку поставки, визначеного в п. 3.1 даного договору.

Відповідно до п. 13.1 договору №552-23 даний договір набирає чинності з дати його укладення сторонами та діє до 31.12.2023, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань до повного їх виконання сторонами.

На виконання договору №552-23 відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 442071,00 грн. що підтверджується:

- актом приймання-передачі №1 від 01.09.2023 на суму 122231,00 грн. без ПДВ;

- актом приймання-передачі №2 від 11.09.2023 на суму151065,00 грн. без ПДВ;

- актом приймання-передачі №3 від 25.09.2023 на суму 72215,00 грн. без ПДВ;

- актом приймання-передачі №4 від 16.10.2023 на суму 96560,00 грн. без ПДВ.

05.07.2023 сторонами укладено договір №416-23 на закупівлю товару за державні кошти (далі договір №416-23) з аналогічними умовами, відповідно до пунктів 1.2, 3.1 якого відповідач мав поставити позивачу протягом семи робочих днів з дня заявки замовника, але не пізніше 01.11.2023, товар: Автомобільні запчастини за кодом ДК 021:2015:34310000-3 «Двигуни та їх частини», перелік, кількість, комплектність, країна виробника, каталоговий номер та ціна якого зазначені у специфікації товару (додаток 1 до договору).

Сума договору становить 12100,00 грн. без ПДВ (п. 2.1 договору №416-23).

У специфікації до договору №416-23 погоджено поставку товару на суму 12100,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 13.1 договору №416-23 даний договір набирає чинності з дати його укладення сторонами та діє до 31.12.2023, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань до повного їх виконання сторонами.

На виконання договору №416-23 відповідач поставив позивачу товар на суму 12100,00 грн. без ПДВ, що підтверджується:

- актом приймання-передачі №1 від 26.07.2023 на суму 8692,00 грн. без ПДВ;

- актом приймання-передачі №1 від 13.11.2023 на суму 3408,00 грн. без ПДВ.

23.06.2023 сторонами укладено договір №379-23 на закупівлю товару за державні кошти (далі договір №379-23) з аналогічними умовами, відповідно до пунктів 1.2, 3.1 якого відповідач мав поставити позивачу протягом семи робочих днів з дня заявки замовника, але не пізніше 01.10.2023 товар: Автомобільні запчастини для службових автомобілів Renault за кодом ДК 021:2015:34320000-6 «Механічні запасні частини, крім двигунів і частин двигунів», перелік, кількість, комплектність, країна виробника, каталоговий номер та ціна якого зазначені у специфікації товару (додаток 1 до договору).

Сума договору становить 297950,00 грн. без ПДВ (п. 2.1 договору №379-23).

У специфікації до договору погоджено поставку товару на суму 297950,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 13.1 договору №379-23 даний договір набирає чинності з дати його укладення сторонами та діє до 31.12.2023, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань до повного їх виконання сторонами.

На виконання договору №379-23 відповідач поставив позивачу товар на суму 297950,00 грн. без ПДВ, що підтверджується:

- актом приймання-передачі №1 від 28.09.2023 на суму 250800,00 грн. без ПДВ;

- актом приймання-передачі №2 від 26.10.2023 на суму 34294,00 грн. без ПДВ;

- актом приймання-передачі №3 від 13.11.2023 на суму 12856,00 грн. без ПДВ.

Умовами п. 9.3 договорів №552-23, №416-23, №379-23 передбачено, що за порушення строку передачі товару або строку заміни неякісного (невідповідного) товару на якісний (відповідний) в гарантійний період постачальник на вимогу замовника сплачує пеню в розмірі 1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання зобов`язань, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості. При цьому день поставки товару, поставленого постачальником з порушенням строку, передбаченого пунктом 3.1 розділу 3 цього договору, вважається днем прострочення, за який постачальником нараховуються штрафні санкції згідно умов цього договору.

Посилаючись на прострочення поставки товару за договором №552-23, позивач надіслав відповідачу 22.11.2023 претензію вих. №1582/05/14-2023 від 17.11.2023 про сплату штрафних санкцій у сумі 108909,09 грн., які нараховані на підставі п. 9.3 договору №552-23 за період з 24.08.2023 по 16.10.2023.

Посилаючись на прострочення поставки товару за договором №416-23, позивач надіслав відповідачу 26.03.2024 претензію вих. №367/04/14-2024 від 26.03.2024 про сплату штрафних санкцій у сумі 408,96 грн. за період з 02.11.2023 по 13.11.2023.

Посилаючись на прострочення поставки товару за договором №379-23, позивач надіслав відповідачу 26.03.2024 претензію вих. №369/04/14-2024 від 26.03.2024 про сплату штрафних санкцій у сумі 13330,22 грн. за період з 02.10.2023 по 13.11.2023.

Загалом позивачем нараховано штрафних санкцій у сумі 122648,27 грн.

Відповідач не задовольнив претензії позивача, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача штрафних санкцій (пені) в загальній сумі 122648,27 грн., нарахованої за прострочення поставок товару за договорами №552-23, №379-23, №416-23.

Спірні правовідносини сторін є господарськими та регулюються договорами на закупівлю товару за державні кошти №552-23 від 18.08.2023, №379-23 від 23.06.2023, №416-23 від 05.07.2023, які за змістом закріплених у них прав та обов`язків сторін є договорами поставки.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

За умовами договору №552-23 відповідач мав поставити позивачу товар на суму 442071,00 грн. без ПДВ протягом семи робочих днів з дня заявки замовника, але не пізніше 23.08.2023.

В порушення умов договору весь товар поставлений відповідачем з простроченням, а саме:

- за актом приймання-передачі №1 від 01.09.2023 поставлено товар на суму 122231,00 грн. без ПДВ;

- за актом приймання-передачі №2 від 11.09.2023 поставлено товар на суму151065,00 грн. без ПДВ;

- за актом приймання-передачі №3 від 25.09.2023 поставлено товар на суму 72215,00 грн. без ПДВ;

- за актом приймання-передачі №4 від 16.10.2023 поставлено товар на суму 96560,00 грн. без ПДВ.

За умовами договору №416-23 відповідач мав поставити позивачу товар на суму 12100,00 грн. без ПДВ протягом семи робочих днів з дня заявки замовника, але не пізніше 01.11.2023

В порушення умов договору №416-23 відповідач поставив частину товару з простроченням, а саме: за актом приймання-передачі №1 від 13.11.2023 на суму 3408,00 грн. без ПДВ.

За умовами договору №379-23 відповідач мав поставити позивачу товар на суму 297950,00 грн. без ПДВ протягом семи робочих днів з дня заявки замовника, але не пізніше 01.10.2023.

В порушення умов договору №379-23 відповідач поставив частину товару з простроченням, а саме: за актом приймання-передачі №2 від 26.10.2023 на суму 34294,00 грн. без ПДВ; за актом приймання-передачі №3 від 13.11.2023 на суму 12856,00 грн. без ПДВ.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Умовами п. 9.3 договорів №552-23, №416-23, №379-23 передбачено, що за порушення строку передачі товару або строку заміни неякісного (невідповідного) товару на якісний (відповідний) в гарантійний період постачальник на вимогу замовника сплачує пеню в розмірі 1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання зобов`язань, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

При цьому сторони погодили, що день поставки товару, поставленого постачальником з порушенням строку, передбаченого пунктом 3.1 розділу 3 цього договору, вважається днем прострочення, за який постачальником нараховуються штрафні санкції згідно умов цього договору.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Нарахування штрафних санкцій здійснено позивачем з урахуванням умов договору та вимог законодавства:

1) за договором №552-23 нараховано пеню в розмірі 1% від вартості товару за кожен день прострочення поставки за період з 24.08.2023 по 22.09.2023 в сумі 90335,64 грн. та додатково нараховано штраф за ставкою 7% за прострочення поставки понад 30 днів в сумі 18573,45 грн., усього за цим договором нараховано штрафних санкцій у сумі 108909,09 грн.;

2) за договором №416-23 нараховано пеню в розмірі 1% від вартості товару за кожен день прострочення поставки за період з 02.11.2023 по 13.11.2023 в сумі 408,96 грн.;

3) за договором №379-23 нараховано пеню в розмірі 1% від вартості товару за кожен день прострочення поставки за період з 02.10.2023 по 31.10.2023 в сумі 12430,30 грн. та додатково нараховано штраф за ставкою 7% за прострочення поставки понад 30 днів в сумі 899,92 грн., усього за цим договором нараховано штрафних санкцій у сумі 1330,22 грн.

Суд визнав обґрунтованими нараховані позивачем штрафні санкції в загальному розмірі 122648,27 грн.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкції на 90%.

Відповідач просить суд врахувати, що відповідач повністю виконав свої зобов`язання за договором, поставивши товар позивачу в повному обсязі, а періоди прострочення є незначними (в середньому 10-15 днів). Відповідач вважає, що прострочення поставки товару не завдало збитків позивачу, оскільки позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків, позивач не вносив передоплату за товар, а здійснював оплату за фактом поставки, у зв`язку з чим позивач міг вільно розпоряджатися своїми коштами, а порушення на нього ніяк не впливало. При цьому умовами договорів не встановлено жодної відповідальності позивача за прострочення оплати товару. На думку відповідача, позивач, користуючись тим, що договори укладені за наслідками тендеру, навмисно передбачив такі умови договору, які не можуть бути оскаржені, задля очевидного збагачення за рахунок відповідача. Крім того, посилається на те, що можлива сума прибутку за 2024 рік для відповідача становить не більше 27629000 грн., а заявлена позивачем сума штрафних санкцій становить 44,39% від можливого річного прибутку відповідача, що значно впливає на його майновий стан та призведе до негативних майнових наслідків для відповідача (відповідач не буде сплачувати податки, постраждають треті особи, з якими у відповідача є договірні відносини).

Також відповідач просить суд врахувати причини прострочення поставки з боку відповідача, які пов`язані з військовим станом - затримки в поставці товарів дистриб`ютором через військовий стан, довге розмитнення товарів, які розміщувались на складах на території Республіки Польща.

Посилаючись на висновки Верховного Суду щодо можливості зменшення штрафних санкцій на 90%, відповідач просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції в сумі 12264,83 грн. (122648,27 грн. 110383,44 грн. (90%)).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірної великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Перш за все, правовий аналіз вказаних норм процесуального та матеріального права свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, при цьому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України), господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20).

Питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до статті 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібний за змістом висновок щодо застосування статті 551 ЦК України та 233 ГК України неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, у постановах від 17.03.2020 у справі № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19, від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19.

Суд враховує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Крім цього, таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21).

Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов`язань, закон допускає виплату кредитору такої компенсації його витрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У даному випадку відповідач не довів суду наявності виняткових обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру пені. Викладені у відзиві доводи щодо прострочення виконання зобов`язання з поставки товару з незалежних від нього причин, з посиланням на затримки в поставці товарів дистриб`ютором через військовий стан, довге розмитнення товарів, які розміщувались на складах на території Республіки Польща, так само як і вжиття всіх необхідних заходів доставки товару у визначений строк, відповідач не підтвердив жодними доказами. Наведені відповідачем обставини, які документально не підтверджені, не спростовують наявність вини у простроченні виконання зобов`язання щодо своєчасної поставки товару.

Жодних доказів, які б стосувалися обставин прострочення поставки товару за договорами з позивачем, до матеріалів справи не надано.

Надані відповідачем докази на підтвердження господарських правовідносин із ФОП ОСОБА_2 як дилером автозапчастин не можуть бути належними доказами на підтвердження неможливості виконання відповідачем своїх зобов`язань у спірному періоді, оскільки термін дії договору між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» закінчився 31.12.2019, а договір між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «INTER CARS UKRAINE» укладено 16.01.2024, тобто у спірному періоді вони не діяли. Також у запиті відповідача до ФОП ОСОБА_2 міститься посилання на договір поставки №1815 від 01.01.2024, в межах якого відповідач запитує інформацію, а ФОП ОСОБА_2 надає інформацію за період часу з 23.06.2023 по 01.11.2023. При цьому копії договору між відповідачем та ФОП ОСОБА_2 суду не надано, а обставини, викладені ФОП ОСОБА_2 у її відповіді на лист позивача, не є такими що звільнені від доказування в силу приписів с. 75 ГПК України та потребують підтвердження доказами в загальному порядку.

Отже, надані відповідачем докази підтверджують лише здійснення ФОП ОСОБА_2 господарської діяльності як дилера автозапчастин, однак не стосуються взаємовідносин позивача з відповідачем в межах виконання ним поставок за договорами на закупівлю товару за державні кошти №552-23 від 18.08.2023, №379-23 від 23.06.2023, №416-23 від 05.07.2023, а тому не можуть бути взяті судом до уваги в якості доказів наявності поважних причин прострочення поставко за цими договорами.

Положеннями статті 617 Цивільного кодексу України, які кореспондуються зі статтею 218 Господарського кодексу України, передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (надзвичайних обставин).

Так, за змістом наведених норм права, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

У свою чергу, надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Суд приймає до уваги, що договори на закупівлю товару за державні кошти №552-23 від 18.08.2023, №379-23 від 23.06.2023, №416-23 від 05.07.2023, в яких сторонами за взаємною згодою були погоджені строки поставки товару, а також відповідальність за їх порушення постачальником, укладений сторонами вже після початку повномасштабного вторгнення в Україну та введення у зв`язку із цим воєнного стану на території України.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ч. 1 ст. 42 ГК України).

Якщо обидві сторони правочину є суб`єктами господарської діяльності (професійними комерсантами, підприємцями), стандарти усвідомлення ризиків при вчиненні відповідного правочину є іншими, ніж у випадку, якщо б стороною правочину були дві фізичні особи, або суб`єкт господарювання та пересічний громадянин. Стандарт розумної та обачливої поведінки комерсанта набагато вищий, порівняно зі стандартом пересічної розумної людини (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №910/17876/19).

Отже, невиконання стороною прийнятих на себе зобов`язань має наслідком визначену відповідальність, яку сторони передбачили при укладенні договору, а тому, наслідки невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором та пов`язані із цим ризики покладаються на нього.

У разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від вчинення) таких дій.

З огляду на все вищевикладене, суд дійшов до висновку, що матеріалами справи не підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між введенням воєнного стану в Україні та неможливістю відповідача виконати свої зобов`язання за договорами на закупівлю у визначені ними строки.

Окрім цього, суд наголошує що у даній справі заявлені позивачем штрафні санкції, які нараховані за прострочення виконання відповідачем поставок за трьома різними договорами, вимоги за якими об`єднані позивачем в даному позові та складають загальний розмір 122648,27 грн. Порівняно із вартістю прострочених поставок розмір нарахованих штрафних санкцій не є надмірно великим.

Доводи відповідача про те, що періоди прострочення є незначними (в середньому 10-15 днів), є безпідставними та не відповідають встановленим судом обставинам справи, адже суд встановив, що за договорами №552-23 та №416-23 прострочення становило більше 30 днів, що стало підставою для нарахування позивачем штрафу.

Крім того, суд враховує заперечення позивача проти зменшення штрафних санкцій.

Щодо доводів відповідача про відсутність завданих позивачу збитків позивач зауважив, що прострочення поставки автозапчастин для службових транспортних засобів тягне за собою неможливість виконання функцій позивача як правоохоронного органу в умовах воєнного стану. Також позивач відзначив, що відповідно до аналітичної інформації з LIGA ZAKON CONTRAGENT відповідачем укладено у 2023 році договорів публічних закупівель на суму 3378189,79 грн., тому, на думку позивача, стягнення штрафних санкцій ніяким чином не вплине на матеріальне становище відповідача. Крім того, позивач просить суд звернути увагу, що в провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа №908/1097/24 за позовом ГУНП в Запорізькій області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій, що свідчить про систематичну недобросовісну поведінку відповідача в договірних відносинах із позивачем.

За таких обставин, господарський суд не вбачає підстав для зменшення належної до стягнення суми штрафних санкцій (пені).

На підставі викладеного, позов задовольняється судом у повному обсязі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року в розмірі 3028,00 грн.

Таким чином, судовий збір за розгляд позовної заяви в даній справі про стягнення 122648,27 грн. складає 3028,00 грн.

За розгляд позовної заяви позивач сплатив судовий збір платіжною інструкцією №4562 від 16.05.2024 на суму 3028,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати і сплати судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 3028,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, буд. 29, на розрахунковий рахунок UA0092623, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ідентифікаційний код 40108688) штрафні санкції у розмірі 122648,27 грн. (сто двадцять дві тисячі шістсот сорок вісім грн. 27 коп.).

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, буд. 29, ідентифікаційний код 40108688) витрати з сплати судового збору в сумі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім грн. 00 коп.).

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено та підписано 09.08.2024.

Суддя М.В. Мірошниченко