УХВАЛА

м. Київ

15.08.2024Справа № 910/9890/24

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест-Текст"

про забезпечення позову

у справі № 910/9890/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест-Текст"

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про зобов`язання виконати обов`язки за договором

Суддя Удалова О.Г.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва через систему Електронний суд надійшла позовна

заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест-Текст" до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про зобов`язання відповідача виконати обов`язки за договором про закупівлю № 13/1845-МТП від 20.05.2024, укладеним за результатами відкритих торгів № UA-2024-03-25-005701-а, а саме: затвердити відповідно до умов вказаного договору зразок-еталон "Костюм для захисту від статичної електрики, загальновиробничих забруднень та нафтопродуктів для АЗС".

Ухвалою суду від 13.08.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/9890/24.

14.08.2024 позивач звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- заборони до набрання судовим рішенням законної сили відповідачеві вчиняти дії щодо розірвання договору про закупівлю № 13/1845-МТР від 20.05.2024 в односторонньому порядку;

- зупинення до набрання судовим рішенням законної сили дії ч. 6 додатку № 2 до договору про закупівлю № 13/1845-МТР від 20.05.2024.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що вказаним вище пунктом додатку № 2 до спірного договору передбачено термін поставки позивачем відповідачеві продукції - 60 днів з дати укладення договору. За твердженням заявника, на позивача покладено обов`язок здійснити поставку товару після затвердження «Еталонного зразка» та отримання дозволу на поставку.

На переконання позивача, у випадку задоволення позову будуть поновлені права та інтереси постачальника щодо можливості (визначення моменту) розпочати поставку відповідачеві товару. Натомість, термін поставки розпочався у день підписання договору, а відповідач зволікає із затвердженням «Еталонного зразка», що може спричинити негативні наслідки, передбачені п. 7.1 спірного правочину. Отже, позивач стверджує, що забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб сприятиме балансу інтересів сторін, а невжиття таких заходів ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у зв`язку з можливою відмовою від договору відповідача (розірванням договору в односторонньому порядку) на підставі підставі п. 11.2.1 договору та нарахуванням позивачеві штрафних санкцій.

Нормативно заявник посилається на ст.ст. 136, 137 ГПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

- зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

- арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

- іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17, забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому за приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідач (код 00135390) є публічним акціонерним товариством, а згаданий вище договір № 13/1845-МТР від 20.05.2024 між сторонами був укладений за результатами проведення публічної закупівлі ID UA-2024-03-25-005701-a.

Відповідно до ч. 12 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Згідно з ч. 16 ст. 137 ГПК України тимчасово, під час дії воєнного стану та протягом двох років після його припинення чи скасування, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, передбачених цим Кодексом, якщо відповідачем (боржником) є або має бути визначене господарське товариство, яке відповідає сукупно таким критеріям: є оператором критичної інфраструктури; частки (акції, паї) господарського товариства були примусово відчужені під час дії воєнного стану; державі у статутному капіталі господарського товариства прямо або опосередковано належить більше 50 відсотків часток (акцій, паїв).

Також суд зазначає, що посилання заявника на можливі негативні наслідки у вигляді сплати штрафних санкцій за договором на поставку товару в інші строки, ніж передбачено таким правочином, не свідчить на користь можливого вжиття заходів забезпечення позову, адже Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест-Текст» не позбавлене можливості доводити у встановлений законом спосіб та з посиланням на належні та допустимі докази, що нездійснення позивачем поставки у 60-денний строк з моменту укладення договору має місце не з вини позивача у даній справі, а внаслідок неправомірних, на переконання постачальника, дій/бездіяльності ПАТ «Укрнафта».

Таким чином, у порушення наведених вимог закону позивач в обґрунтування поданої ним заяви не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені ним в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні ст. 136 Господарського процесуального кодексу України свідчать про можливість вжиття заходів забезпечення позову у запропоновані позивачем способи з урахуванням положень ст. 137 ГПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест-Текст» про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 910/9890/24 повністю.

Ухвала набирає законної сили 15.08.2024 та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова