ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

про повернення заяви

16 серпня 2024 року Справа № 5016/193/2011(1/24)

м.Миколаїв.

Суддя Господарського суду Миколаївської області Коваль C.М.,

розглянувши матеріали

спільної заяви сторін

про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.04.2011

у справі № 5016/193/2011

за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, вул. Малопідвальна, 8 м. Київ, 01001;

до Державне підприємство Миколаївський ремонтно-механічний завод

про: стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство (ПАТ) Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївський бронетанковий завод звернулись в Господарський суд Миколаївської області з спільною заявою від 23.07.2024 № 1499 про затвердження мирової угоди від 15.07.2024 на стадії виконання рішення суду у справі № 5016/193/2011(7/2), укладену між Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Миколаївський бронетанковий завод з посиланням на ст.ст. 192, 193 ГПК України.

Ухвалою судді від 30.07.2024 дану заяву сторін залишено без руху з підстав невідповідності вимогам процесуального законодавства, зокрема, п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 192, ч. 1 ст. 330 ГПК України, у спільній заяві сторін не вказано доказів на підтвердження звернення в письмовій формі до Держказначейства, щодо звернення до суду на затвердження мирової угоди у порядку визначеному ч. 1 ст. 330 ГПК України на стадії виконання рішення, і до заяви не додано таких доказів.

Суддею в ухвалі від 30.07.2024 встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову, п`ять днів з дня вручення цієї ухвали.

Від ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк за заявою про усунення недоліків заяви, зареєстрованою в Господарському суді Миколаївської області 07.08.2024 за №9511/24, в якій останній зазначає, що сторони не позбавлені права на звернення та можливості укладення мирової угоди у порядку ст. 192 ГПК України.

Отже, ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, звернувшись із заявою на усунення недоліків, про затвердження мирової угоди, фактично звернувся на стадії виконання рішення не у порядок визначений ч. 1 ст. 330 ГПК України.

Дослідивши спільну заяву сторін про затвердження мирової угоди у справі № 5016/193/2011 (1/24) та заяву про усунення недоліків, суд приходить до висновку про повернення її без розгляду, оскільки сторонами не усунуто недоліки, виходячи з наступного.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі (ст. 192 ГПК України).

Суд визнає, що укладення мирової угоди є правом сторін, яким вони можуть скористатися у будь-який момент судового розгляду, тобто після відкриття провадження у справі судом першої, апеляційної чи касаційної інстанції та до ухвалення судового рішення за результатами такого розгляду.

Після ухвалення судового рішення судовий процес припиняється. Разом з тим, процес захисту прав продовжується у формі виконання судового рішення, яке може відбуватися у добровільному чи примусовому порядку (виконавче провадження).

При цьому добровільний порядок, на відміну від примусового, на законодавчому рівні не регулюється.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 19 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення (п. 2 ч.1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження).

Мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала (ч.1 та ч. 2 ст.330 ГПК України).

Зі змісту ч. 1 ст. 330 ГПК України вбачається, що на законодавчому рівні встановлений імперативний припис щодо часу, коли може бути укладена мирова угода після ухвалення судового рішення, тобто закінчення судового процесу, та кола суб`єктів, які уповноважені звернутися до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди, яке розширеному тлумаченню не підлягають.

Суб`єктами, які уповноважені звертатися до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди, є державний або приватний виконавець, на виконанні в яких знаходиться відповідне виконавче провадження.

Як випливає з матеріалів спільної заяви та доданих до неї документів, а саме відповідей Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 27.02.2019 № 2-22/2-24-14 та Державної казначейської служби України від 28.06.2024 № 5-06-06/14355, з 12.01.2015 наказ Господарського суду Миколаївської області від 27.04.2011 у справі № 5016/193/2011 (1/24) перебуває на виконанні у Державній казначейській службі України за бюджетною програмою Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державі та у відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень заборгованість за виконавчим документом у справі № 5016/193/2011 (1/24) підлягає погашенню за рахунок програми у третю чергу.

Отже, сторони не дотримано вимог ч.1 ст. 330 ГПК України при подачі спільної заяви про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення Господарського суду Миколаївської області у справі №5016/192/2011 (1/24).

У зв`язку з наведеним, у разі звернення сторін безпосередньо до суду з письмовою заявою про укладення мирової угоди під час виконання судового рішення, суд має виходити з того, що заява підписана особами, які не мають права її підписувати. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №753/16296/14-ц.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що сторонами не усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 30.05.2024, а здійснено подання спільної заяви про затвердження мирової угоди особами, які не мають права її підписувати (порушено порядок подання заяв на стадії виконання рішення визначений ч. 1 ст. 330 ГПК України), що суперечить приписам процесуального закону.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 174 ГКУ України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ураховуючи викладене та те, що сторонами подано спільну заяву, які не мають права її підписувати (порушено порядок подання заяв на стадії виконання рішення визначений ч. 1 ст. 330 ГПК України), що суперечить нормам Господарського процесуального кодексу України, дана спільна заява сторін та додані до неї документи підлягають поверненню, разом із заявою про усунення недоліків та додані до неї документи.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 192, 234, 330 ГПК України,

У Х В А Л И В:

1. Повернути спільну заяву сторін та додані до неї документи.

2. Повернути заяву про усунення недоліків заяви про затвердження мирової угоди та додані до неї документи Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею та може бути оскаржена до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя С.М. Коваль.