РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.08.2024Справа № 908/3637/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., при секретарі судового засідання Семенові В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш Імпорт" про стягнення 317 901,76 грн., за участю представників: позивача - Хмари Ю.О., відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулось Міністерство оборони України з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш Імпорт" про стягнення 317 901,76 грн. штрафних санкцій за порушення строків поставки, визначених Договором № 286/3/22/285 від 29.06.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 відкрито провадження у справі №908/3637/23 за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 25.12.2023.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.12.2023 справу №908/3637/23 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

29.12.2023 року до Господарського суду Запорізької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а у разі задоволення позову зменшити заявлену до стягнення з відповідача неустойку на 90%.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 року прийнято справу до свого провадження. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.02.2024 року.

29.02.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

01.04.2024 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 05.08.2024 року.

Судом враховано, що відповідач був належним чином повідомлений про дати, час та місце кожного судового засідання, що відбувалися у межах цієї справи, проте процесуальним правом на подання заяв по суті справи не скористався.

Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.06.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Наш Імпорт" (Постачальником) та Міністерством оборони України (Замовником) укладено Договір № 286/3/22/285 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (Договір).

Відповідно до пункту 1.2 Договору постачальник зобов`язується у 2022 році поставити замовнику товар в асортименті, комплектності, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі, а замовник забезпечити приймання та оплату товару.

Згідно з пунктом 1.3 Договору сторони погодили ціну товару без ПДВ - 169 385 000,00 грн.

Як визначено пунктом 2.1 Договору, ціна цього Договору становить 169 385 000,00 грн., у тому числі ПДВ 00 грн. 00 коп. (Платник єдиного податку ІІІ група за ставкою 2%) (за загальним фондом).

За умовами пункту 3.2 Договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться шляхом поетапної оплати замовником поставлених партій товарів протягом 10 банківських днів після пред`явлення постачальником рахунку на їх оплату (далі - рахунок).

Пунктом 3.4 Договору узгоджено, що до рахунку додаються:

- видаткова накладна постачальника;

- акт приймання-передачі військового майна, який оформлюється одержувачем відповідно до додатку 22 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністерства оборони України № 440 від 17.08.2017 з відміткою про перевірку його якісного стану;

- повідомлення-підтвердження, яке оформлюється одержувачем товару відповідно до Порядку розподілу та доведення до військ виділених асигнувань, здійснення централізованої оплати товарів, робіт і послуг у Міністерстві оборони України, що затверджений Наказом Міністерства оборони України 31.12.2016 № 757.

Згідно з пунктом 4.1 Договору товар постачається на об`єднані центри забезпечення замовника (Одержувач товару) власними силами постачальника та за рахунок постачальника згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами.

Строки (термін) поставки товару визначені у специфікації Договору (пункт 1.3 Договору).

Відповідно до пункту 4.6 Договору приймання товару за кількістю та якістю у всіх випадках, які не врегульовані положеннями цього Договору, здійснюється одержувачем (замовником) відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України від 19.07.2017 № 375 "Про затвердження порядку здійснення контролю за якістю речового майна, що постачається для потреб Збройних Сил України", Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю (затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65 № П-6).

Згідно з пунктом 4.7 Договору товар постачається партіями, що формуються відповідно до рознарядки та ростовки Міністерства оборони України, які є невід`ємними чистинами цього договору. При формуванні кожної партії товару допускається не витримувати пропорційність по розмірам, встановленим ростовкою Міністерства оборони України, але з гарантованим подальшим дотриманням ростовки за розмірами сумарно за усіма партіями.

Пунктом 6.1 Договору визначено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату поставленого товару відповідно до умов договору та організувати приймання товару.

У свою чергу, згідно з пунктами 6.3.1 та 6.3.2 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки (термін), встановлені Договором, та забезпечити поставку товару у кількості, якості та у строки, що визначені пунктом 1.3 Договору.

Відповідно до пункту 7.2 Договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (штраф, пеня) у розмірах, передбачених пунктом 7.3 договору.

Пунктом 7.3.2 Договору сторони визначили, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної ціни договору (пункт 2.1).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 (включно) (пункт 11.1 Договору).

Додатками № № 1, 2 та 3 до Договору сторони визначили рознарядку Міністерства оборони України за Специфікацією, Інформацію про товар за специфікацією та Калькуляцію ціни товару ТОВ "Наш Імпорт".

Додатком № 1 сторони погодили, що товар у кількості 100 000,00 шт. має бути поставлений у строк до 20.12.2022 включно.

Як зазначає позивач, товар передбачений на умовах Договору, в кількості 11 730 шт. було поставлено з простроченням, що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі № 2394 військового майна, в якому відображено, що початком приймання є 27.12.2022, дата закінчення приймання - 27.12.2022, у зв`язку з чим позивачем нараховано пеню в заявленому до стягнення розмірі.

Крім того, позивач звертався до відповідача з претензією про сплату 317 901,76 грн. пені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 840, проте вказана претензія відповідачем залишена без задоволення.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що дата акту приймання-передачі військового майна № 2394 від 27.12.2022 суперечить фактичній даті передачі товару по накладній (вказана у тексті акту приймання-передачі № РН-12/09/01 від 13.12.2022), а отже, розмір пені є завищеним. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення неустойки на 90%.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Отже, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з своєчасної поставки товару у строк визначений умовами пункту 1.3 Договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду порушено відповідачем, тому вимоги позивача про стягнення 317 901,76 грн. пені за Договором № 286/3/22/285 від 29.06.2022 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору (пункту 7.3.2) та з урахуванням вимог статті 232 Господарського кодексу України.

У той же час, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 90%.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Згідно з приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у статті 233 ГК та ст. 551 ЦК, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховуються такі обставини (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 916/3211/16, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20):

- ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання);

- причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання;

- тривалість прострочення виконання;

- наслідки порушення зобов`язання для кредитора;

- поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора);

- поведінку кредитора;

- майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати);

- негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника;

- статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення);

- майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення пені. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236-238 Господарського процесуального кодексу України).

Суд, з огляду на матеріали справи, з урахуванням інтересів обох сторін, причин невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, наслідків порушення зобов`язання, вжиття останнім всіх заходів до виконання зобов`язання, незначності прострочення поставки, прийшов до висновку про наявність існування виняткових обставин для можливості застування частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/22/285 від 29.06.2022 року відповідачем здійснено поставку позивачу всього обсягу замовлених ним за договором товарів, а зі сторони позивача відсутні претензії щодо якості й комплектності поставленого товару. Крім того, прострочення поставки частини товару становить незначний період.

Також судом враховано, що відповідач виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил. Відповідач як на момент укладення Договору, так і на момент здійснення поставки знаходився у місті Запоріжжі, яке з самого початку військової агресії зазнає ракетних обстрілів, і само по собі розташування в районі проведення бойових (військових) дій негативно впливає на його підприємницьку діяльність.

На підставі вищевикладеного, а також з метою забезпечення балансу інтересів сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України на 50% до 158 950,88 грн.

Судовий збір відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача, оскільки у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш імпорт" (69006, місто Запоріжжя, вулиця Північне шосе, будинок 69-А; ) на користь Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ) 158 950 (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 88 коп. пені та 4 768 (чотири тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 53 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.08.2024.

Суддя С.О. Чебикіна