РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.08.2024Справа № 910/2735/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Божка О.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА"

до Держави Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації

про стягнення 15950007,61 дол США, що еквівалентно 466615875,71 грн

представники сторін:

від позивача: Горкуша В.В.

від відповідача: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Держави Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення збитків у розмірі 15950007,61 дол США, що еквівалентно 466615875,71 грн (в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог від 05.06.2024).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок збройної агресії відповідача на території України, був повністю знищений склад товарних запасів позивача, який розміщувався в орендованих приміщеннях, у зв`язку з чим позивачу було завдано збитків.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань.

12.03.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи.

14.03.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2735/24, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 04.04.2024.

Протокольною ухвалою від 04.04.2024 відкладено підготовче засідання на 17.04.2024.

17.04.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про прийняття доказів.

Протокольною ухвалою від 17.04.2024 задоволено заяву позивача про прийняття доказів та долучено вказану заяву з додатками до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 17.04.2024 відкладено підготовче засідання на 02.05.2024.

02.05.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання.

Протокольною ухвалою від 02.05.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 23.05.2024.

23.05.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про прийняття доказів та заява про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача збитки у розмірі 13470995,80 дол. США, що еквівалентно на дату оцінки 394092635,37 грн.

В підготовче засідання 23.05.2024 з`явився представник позивача.

Протокольною ухвалою від 23.05.2024 задоволено заяву позивача про прийняття доказів та долучено вказану заяву з додатками до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 23.05.2024 прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2024 відкладено підготовче засідання у справі № 910/2735/24 на 20.06.2024.

05.06.2024 від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

05.06.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. Відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації збитки в розмірі 15950007,61 дол США, що еквівалентно на дату оцінки 466615875,71 грн.

11.06.2024 через відділ діловодства суду від Міністерства закордонних справ України надійшло повідомлення від Міністерства закордонних справ Російської Федерації про повернення без розгляду судових документів, що надійшли за позовом В.В. Горкуші (підписант позовної заяви) в інтересах ТОВ "ДІЄСА".

20.06.2024 від позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про прийняття доказів, у якій позивач просить поновити строк на подання доказів та долучити їх до матеріалів справи, зокрема докази на підтвердження права власності позивача на майно, що перебувало станом на 12.03.2022 на складі за адресою: Київська обл., Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1-А та було знищене внаслідок ракетного обстрілу будівлі.

У підготовчому засіданні 20.06.2024 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 27.06.2024.

26.06.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення щодо розміру позовних вимог з доказами, у яких позивач просить поновити строк на їх подання.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.06.2024 прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" про збільшення розміру позовних вимог, задовольнив клопотання позивача про поновлення строку для подання доказів, поновив позивачу строк на подання доказів та прийняв до розгляду докази, що подані до суду разом із заявою від 20.06.2024 та додатковими поясненнями від 26.06.2024.

У підготовчому засіданні 27.06.2024 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.07.2024.

У судовому засіданні 11.07.2024 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання по суті на 01.08.2024.

У судовому засіданні 01.08.2024 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 01.08.2024 не з`явився.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд зазначає таке.

До повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території РФ регулювався Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, шляхом направлення доручення компетентному суду або іншому органу РФ.

12.01.2023 прийнято Закон України "Про вихід з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності".

З 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною і Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території Російської Федерації та діяльність дипломатичних установ Російської Федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади Російської Федерації за посередництва третіх держав не здійснюється.

Також припинено доставку поштових відправлень до/з Російської Федерації з перших днів повномасштабного вторгнення.

З метою дотримання основних засад господарського судочинства, суд у цій справі вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, шляхом: публікації оголошення про дату, час і місце проведення засідань на офіційній веб-сторінці Господарського суду міста Києва; направлення примірників ухвал суду, позовної заяви та їх перекладу на російську мову на наявну в мережі Інтернет електронну адресу Міністерства юстиції Російської Федерації та на поштову адресу посольства Російської Федерації в Румунії.

Підтвердженням вжиття судом заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та обізнаності відповідача про дану справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" є лист Міністерства закордонних справ РФ від 22.04.2024 № 6210/2дснг.

Отже, відповідач був повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву, суд доходить висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Приймаючи до уваги, що відповідач був повідомлений про розгляд справи, враховуючи що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

У судовому засіданні 01.08.2024 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є господарюючим суб`єктом, основним видом діяльності якого є реалізація електротоварів та побутової техніки у магазинах під торговою маркою "Ельдорадо".

Для оперативного забезпечення магазинів необхідними товарами, позивачем здійснювалось придбання товарів у постачальників з доставкою на основний склад, який був розташований за адресою: Київська обл., Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1-А.

12.03.2022 внаслідок артилерійського та ракетного обстрілу території Броварського району Київської області відбулось влучання ракетного снаряду РФ у складське приміщення, де розміщувався основний склад товарних запасів позивач з адресою Київська обл., Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1-А.

В результаті влучання виникла пожежа, яка повністю зруйнувала будівлю складу та знищила майно, яке знаходилося в ньому, у тому числі товарні запаси ТОВ "ДІЄСА", які перебували станом на 11.03.2022 на складі.

З урахуванням викладеного, позивач зазначає, що через протиправну поведінку відповідача зазнав збитків у вигляді втрати товарів та обладнання, які відповідно до Звіту про оцінку збитків, виконаного суб`єктом оціночної діяльності (ТОВ "ГЕО ФІНАНС ГРУП"), становлять: 1075937, 09 дол США (що еквівалентно на дату оцінки 31476432,00 грн) - збитки, завдані позивачу внаслідок втрати необоротних активів (основних засобів); 14874070,52 дол США (що еквівалентно на дату оцінки 31476432,00 грн) - збитки, завдані позивачу, внаслідок втрати оборотних активів (товарів), які зберігалися за адресою: Київська обл., Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1-А.

Позиція відповідача.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" є юридичною особою, яка здійснює свою діяльність з 2009 року у сфері реалізації електронної та побутової техніки (аудіо-, відео-, фото-, побутової техніки, комп`ютерної техніки та іншої радіоелектронної техніки, обладнання і засобів, (в тому числі засобів, зв`язку, аудіовізуальних носіїв) тощо) у мережах магазинів роздрібної торгівлі під торговою маркою "Ельдорадо".

10.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХЕНЕРГОТРЕЙД", як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА", як орендарем укладений договір оренди № 10-12/20ДІА (далі - договір оренди), відповідно до п. 2.1 якого орендодавець зобов`язується передати орендарю в строкове платне користування частину будівлі технічного обслуговування (Літера Ц) та чистину будівлі холодильника з вбудовано-прибудованими адміністративно-побутовими адміністративно-побутовими приміщеннями (літ Н), загальною площею 3389,8 м. кв., які є частиною складського комплексу (далі - об`єкт оренди.

При цьому, відповідно до визначення термінів договору оренди, складський комплекс означає промтоварні і розподільчі склади з окремо розташованою будівлею холодильника та благоустроєм прилеглої території з добудовою блоку технічного обслуговування (2 черга І-ІІ пускові комплекси), які знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1-А.

Об`єкт оренди, що передається в оренду за цим договором зазначений на План-схемах об`єкту оренди (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 3.1 договору оренди строк оренди, протягом якого орендар має право користуватися об`єктом оренди складає 35 місяців з дати підписання Акта приймання (п. 4.1 договору).

Згідно з Актом приймання-передачі об`єкту в оренду від 13.12.2020 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину будівлі технічного обслуговування (Літера Ц) та чистину будівлі холодильника з вбудовано-прибудованими адміністративно-побутовими адміністративно-побутовими приміщеннями (літ Н), загальною площею 3389,8 м. кв., які є частиною складського комплексу, а саме: частину нежитлового приміщення № 1 першого поверху будівлі технічного обслуговування (Літера Ц), площею 892,0 кв.м; нежитлові приміщення №№ 24, 26, 27, 30, 31, 32, 33, 34 першого поверху будівлі холодильника з вбудовано-прибудованими адміністративно-побутовими приміщеннями (літ Н), загальною площею 688,5 кв.м.; частину складського приміщення № 241 першого поверху будівлі холодильника з вбудовано-прибудованими адміністративно-побутовими приміщеннями (літ Н), площею 1393,3 кв.м; частину приміщення зони експедиції №205 першого поверху будівлі холодильника з вбудовано-прибудованими адміністративно-побутовими приміщеннями (літ Н), площею 416,0 кв.м.

Станом на 12.03.2022 у вказаних складських приміщеннях перебувало належне позивачу на праві власності майно, на підтвердження чого позивачем надані договори з постачальниками, акти приймання-передачі, видаткові та товарно-транспортні накладні, що підтверджують поставки товарів позивачу.

Також позивачем надано Перелік майна, що знаходилось станом на 12.03.2022 у складських приміщеннях Київська область, Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1-А.

Відповідно до Акту про пожежу від 12.03.2022, складеного Броварським РУ ГУ ДСНС України у Київській області, 12.03.2022 о 03 годині 45 хвилин за адресою: Київська область, Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1-А виникла пожежа, причина пожежі - потрапляння бойових снарядів в покрівлю складу внаслідок обстрілу.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №0000054, вбачається, що 12.03.2022 в період часу з 03 години 50 хвилин по 15 годину 15 хвилин представники підрозділів збройних силових відомств Російської Федерації, із застосуванням військової техніки та зброї, здійснили збройний напад на цивільні об`єкти, що розташовані в селі Квітневе, Броварського району Київської області та допустили порушення законів і звичаїв війни. Зокрема, останні відкрили вогонь (ракетною зброєю) по складських приміщеннях, де зберігалися запаси продовольства, що розташовані за адресою: Київська область, Броварський район, вул. Гоголівська, 1-А, площею 65 446,8 кв.м., які належать ТОВ "Техноенерготрейд". Внаслідок обстрілу відбулася пожежа та руйнування складів. Внаслідок пожежі знищено майно в т.ч. ТОВ "ДІЄСА".

Правоохоронні органи кваліфікували дії військових російської федерації за статтею 438 КК України.

Відповідно до постанови Броварського районного управління поліції ГУ НП в Київській області від 30.09.2023, ТОВ "ДІЄСА" визнано потерпілим в кримінальному провадженні №0000054.

29.03.2022 Приватним підприємством "ОФІС БТІ" видано довідку № 29/03 (реєстраційний номер документу DT01:4521-1747-1586-0518) про знищення/знесення майна, в примітках до якої зазначається, що будівлі холодильника з вбудовано-прибудованими адміністративно-побутовими приміщеннями (літера Н), яка є частиною промтоварних та розподільних складів з окремо розташованою будівлею холодильника та благоустроєм прилеглої території з добудовою блоку технічного обслуговування (2 черга І-ІІ пускові комплекси) за адресою: Броварський район, село Квітневе, вулиця Гоголівська, 1-А - Будівля холодильника з вбудовано-прибудованими адміністративно-побутовими приміщеннями (літера Н) є непридатними для подальшого використання та ремонту не підлягає.

14.03.2022 Генеральним директором ТОВ "ДІЄСА" видано наказ № CW20/2 про проведення інвентаризації, з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності, виявлення фактичної наявності активів, установлення їх надлишку або нестачі (визначення шкоди та збитків) внаслідок збройної агресії Російської Федерації в складі № CW20, що розташований: Україна, Київська обл., Броварський р-н, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1-А.

За результатами проведеної інвентаризації, відповідно до Інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей № CW20 встановлено нестачу (відсутність) товарів за балансовою вартістю на загальну суму 338 137 202,09 без ПДВ (405 764 642,51 грн з ПДВ).

Згідно з Інвентаризаційного опису необоротних активів, складеного за результатами проведеної інвентаризації, встановлено нестачу (відсутність) основних засобів (обладнання та інвентар) за первісною вартістю на загальну суму 25287665,31 грн.

Для підтвердження реальності та оцінки збитків позивач звернувся до ТОВ "ГЕО ФІНАНС ГРУП", яке має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 249/2022 від 06.06.2022, для проведення оцінки збитків, завданих ТОВ "ДІЄСА".

01.05.2024 ТОВ "ГЕО ФІНАНС ГРУП" складено Звіт про оцінку збитків, завданих ТОВ "ДІЄСА" внаслідок втрати необоротних активів (основних засобів), оборотних активів (товарів) та упущеної вигоди від неодержаного прибутку внаслідок втрати товарів, які зберігалися за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1А/вул. Гоголівська, 1-А.

Відповідно до вказаного Звіту збитки, що завдані ТОВ "ДІЄСА" внаслідок втрати необоротних активів (основних засобів) становлять 1075937, 09 дол США (що еквівалентно на дату оцінки 31476432,00 грн) та збитки, завдані позивачу, внаслідок втрати оборотних активів (товарів), які зберігалися за адресою: Київська обл., Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1-А - 14874070,52 дол США (що еквівалентно на дату оцінки 31476432,00 грн).

З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку збитки у загальному розмірі 15 950 007,61 доларів США (що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України на дату оцінки 466615875,71 грн).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідачем у цій справі є Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації.

Відповідно до частини першої статті 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

Частина перша статті 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлює судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Міжнародно-правові норми про юрисдикційний імунітет держави уніфіковано у двох конвенціях: Європейській конвенції про імунітет держав, прийнятій Радою Європи.

16 травня 1972 року, та Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятій резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї 02 грудня 2004 року.

Як Європейська конвенція про імунітет держав 1972 року (стаття 11), так і Конвенція ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року (стаття 12) передбачають, що Договірна держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді справи в суді іншої Договірної держави, який зазвичай має компетенцію розглядати справи, які стосуються грошової компенсації (відшкодування) у разі смерті чи заподіяння тілесного ушкодження особі чи заподіяння шкоди майну або його втрати в результаті дій чи бездіяльності держави, якщо така дія чи бездіяльність мали місце повністю або частково на території держави суду.

Відповідно до частини першої статті 11 Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму, ратифікованої Верховною Радою України 31 липня 2006 року, Україна вживає таких заходів, які можуть бути необхідними для ефективного, пропорційного й такого, що відраджує, покарання за злочини тероризму.

Згідно із статтею 13 Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму, Україна зобов`язана вжити необхідних заходів для захисту й підтримки жертв тероризму, здійсненого на території України.

Відповідно до частини четвертої статті 8 Міжнародної конвенції про боротьбу з фінансуванням тероризму ратифікованої Верховною Радою України 12 вересня 2002 року, Україна має зобов`язання щодо створення механізмів компенсації жертвам злочинів тероризму. У той же час, відсутність спеціального визначеного державою механізму компенсації (захисту порушеного права) не може бути підставою для відмови у захисті такого права загальними засобами, передбаченими законом, у тому числі шляхом звернення до суду.

Тож застосування судового імунітету Російської Федерації та відмова у розгляді по суті позову у цій справі означала би порушення Україною своїх міжнародно-правових зобов`язань відповідно до згаданих Конвенцій щодо боротьби з тероризмом (постанова Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 463/14365/21).

Судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом

У своїй постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 Верховний Суд дійшов висновку, що на Російську Федерацію не поширюється судовий імунітет, оскільки «вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено в Статуті ООН». Зокрема, Верховний Суд встановив, що «такими діями Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих статтею 2 Статуту ООН, та грубо порушила гарантоване нормами міжнародного права право власності позивача».

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 990/80/22 російська федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії.

Згідно із частиною першою статті 1 Статуту ООН Організація Об`єднаних Націй переслідує ціль підтримувати міжнародний мир і безпеку і з цією ціллю вживати ефективні колективні заходи для попередження та усунення загрози світу й актів агресії чи інших порушень миру, і проводити мирними засобами, відповідно до принципів справедливості і міжнародного права, залагодження чи вирішення міжнародних спорів чи ситуацій, які можуть призвести до порушення миру.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02 березня 2022 року військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Крім того, аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16 березня 2022 року у справі щодо звинувачень у геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24 березня 2022 року, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, у тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Проте, станом на час ухвалення цього судового рішення Російська Федерація не виконала приписів (вимог) ані Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02 березня 2022 року, ані наказу Міжнародного суду ООН від 16 березня 2022 року, та продовжує військову агресію проти України та військові злочини проти цивільного населення та цивільних об`єктів у порушення норм міжнародного права, зокрема Статуту ООН, Женевських Конвенцій 1949 року та Додаткового протоколу I 1977 року до них.

Враховуючи те, що: предметом позову є відшкодування збитків, завданих збройною агресією РФ проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН, суд зазначає, що судовий імунітет російської федерації у даному випадку на спірні правовідносини не поширюється.

Звернення позивача до українського суду є єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало б позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права.

Подібні правові висновки зроблено у постановах Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19 (провадження № 61-8291св21), від 18 травня 2022 року у справі № 760/17232/20-ц (провадження № 61-15925св21) від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14365/21 (провадження № 61-4498св22), від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14366/21 (провадження № 61-3713св22).

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України "Про міжнародне приватне право" права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Таким чином, оскільки подія, яка стала підставою для вимог про відшкодування шкоди, мала місце на території України, то застосовним матеріальним законом при розгляді даного спору є матеріальний закон України.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану недоговірну (деліктну) шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Водночас зі змісту частини другої статті 1166 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, яка полягає в тому, що наявність вини заподіювача шкоди не підлягає доведенню позивачем, а саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

У контексті наведеного суд зазначає, що за змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

24.02.2022 Російська Федерація розпочала широкомасштабний наступ на територію України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

У преамбулі Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" вказано, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та Законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії Росії проти України в розумінні частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні, а також визнано на найвищому міжнародному рівні.

Відтак, будь-які дії відповідача з метою реалізації такої агресії є протиправними, у тому числі протиправним є і ракетний обстріл складських приміщень, що розташовані в с. Квітневе Броварського району Київської області по вул. Гоголівська 1-А , площею 65446,8 кв.м., здійснений в рамках реалізації акту агресії відповідачем.

З наданих позивачем та наявних в матеріалах справи доказів вбачається , що ракетним обстрілом було пошкоджене належне позивачу на праві власності майно, яке знаходилось в складських приміщеннях в с. Квітневе Броварського району Київської області по вул. Гоголівська 1-А.

Таким чином, в даному випадку суд встановив, що потрапляння бойових снарядів в покрівлю складу та знищення складського комплексу у селі Квітневе Броварського району Київської області включно з майном позивача було прямим наслідком протиправної та неспровокованої збройної агресії Російської Федерації.

Згідно із ст. 1 Протоколу № 1 від 20.03.1952 № ETS N 009 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Відповідно до ст. 25 Положення про закони і звичаї війни на суходолі (Додаток до Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі), відповідно до якої забороняється будь-яким способом атакувати чи бомбардувати незахищені міста, селища, житлові будинки чи споруди.

Матеріали справи не містять жодних доказів використання складських приміщень в с. Квітневе Броварського району Київської області по вул. Гоголівська 1-А, в яких знаходилось в тому числі майно позивача, у воєнних цілях. Відтак, дії відповідача щодо ракетного обстрілу складського приміщення були вчинені всупереч законам і звичаям війни, а отже, відповідач несе повну відповідальність як за відповідний ракетний удар, так і за спричинені ним наслідки, у тому числі і за шкоду, заподіяну майну позивача.

Таким чином, позивачем доведено суду належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу України факт заподіяння шкоди позивачу діями відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою майновою шкодою позивачу.

Щодо розміру завданих позивачу збитків, то суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 326 затверджено Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації (далі - порядок), який встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, починаючи з 19 лютого 2014 року.

Згідно з пп. 18 п. 2 Порядку визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом: 18) економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.

Основні показники, які оцінюються:

вартість втраченого, знищеного чи пошкодженого майна державних підприємств, у тому числі господарських товариств, у статутному капіталі яких державі належить 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв);

вартість втраченого, знищеного чи пошкодженого майна підприємств недержавної форми власності;

вартість втрачених фінансових активів державних підприємств, у тому числі господарських товариств, у статутному капіталі яких державі належить 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв);

вартість втрачених фінансових активів підприємств недержавної форми власності;

упущена вигода державних підприємств, у тому числі господарських товариств, у статутному капіталі яких державі належить 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв);

упущена вигода підприємств недержавної форми власності;

втрати державних підприємств, у тому числі господарських товариств, у статутному капіталі яких державі належить 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв), від неоплачених товарів, робіт і послуг, наданих та спожитих на тимчасово окупованих територіях;

втрати підприємств недержавної форми власності від неоплачених товарів, робіт і послуг, наданих та спожитих на тимчасово окупованих територіях.

Відповідно до п. 5 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії Російської Федерації (додаток до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 326) оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.

Незалежна оцінка збитків проводиться суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі - суб`єкти оціночної діяльності), із дотриманням національних стандартів оцінки майна та Міжнародних стандартів оцінки майна з урахуванням особливостей, що визначені цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку.

Цим же Додатком до Порядку визначено, що:

збитки - вартість втраченого, пошкодженого та (або) знищеного майна, що зазнало руйнівного впливу внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, ракетно-бомбових ударів в ході збройної агресії російської федерації, а також розмір витрат, необхідний для відновлення порушеного права (реальні збитки); та/або розмір доходу, який постраждалий міг би одержати за умови відсутності збройної агресії російської федерації (упущена вигода);

звіт про оцінку збитків - документ, в якому викладаються результати незалежної оцінки збитків, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання (оцінювачем) відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні".

Об`єктом збитків є майно, майнові права та інші активи, що належать постраждалим та зазнали руйнівного впливу, за секторами, один з яких є виробничий сектор, що включає торгівлю. До збитків також належить дохід, який постраждалий міг би одержати за умови відсутності збройної агресії російської федерації (упущена вигода). (п. 6 Додатку до Порядку).

Відповідно до п. 5 Додатку до Порядку метою оцінки збитків є:

визначення розміру реальних збитків (у вартісному виразі);

визначення упущеної вигоди;

визначення витрат, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу.

Відповідно до п. 9 розділ І Методики визначення шкоди та обліку збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією російської федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадження господарської діяльності, затвердженої Наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України від 18 жовтня 2022 року № 390/1223, за умовну грошову одиницю приймають долар США. Отриманий результат в еквіваленті умовної грошової одиниці переводять у гривневий еквівалент за курсом Національного банку України на дату оцінки.

Згідно з п. 6.3 розділу ІІІ вказаної вище Методики розмір реальних збитків щодо такого майна оцінюють, виходячи з облікових даних фінансової звітності суб`єкта господарювання, установи, організації, облікових даних фінансової звітності власника або балансоутримувача такого майна, складеної станом на 31 грудня 2021 року, що відображає фактично понесені витрати на придбання майна. Оцінка проводиться за наявності одного з таких документів: копії протоколу огляду місця подій, що підтверджує факт пошкоджень, втрати або знищення майна, або акта/виписки з протоколу огляду місця подій, що підтверджує факт пошкоджень/знищення/втрату майна, або експертного висновку торгово-промислової палати щодо обстеження залишків готової продукції, напівфабрикатів або сировини по кількості і якості та втратах за підсумком пошкодження/знищення товарів, або інших доказах щодо наявності такого майна на дату заподіяння шкоди.

Заявлені у цій справі до стягнення збитки, яких зазнало ТОВ "ДІЄСА" внаслідок збройної агресії РФ проти України, яка виявилась у влучанні ракетної зброї в складські приміщення за адресою Київська область, Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1-А складаються з:

- збитки внаслідок втрати необоротних активів (основних засобів) ;

- збитки внаслідок втрати оборотних активів (товарів).

Для визначення розміру збитків, на замовлення позивача Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕО ФІНАНС ГРУП", яке є суб`єктом оціночної діяльності та діє на підставі Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності №249/2022, виданого Фондом Державного майна України від 06 червня 2022 року, проведено оцінку, за результатами якої складено Звіт про оцінку збитків, завданих ТОВ "ДІЄСА" внаслідок втрати необоротних активів (основних засобів), оборотних активів (товарів) та упущеної вигоди від неодержаного прибутку внаслідок втрати товарів, які зберігалися за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1А/вул. Гоголівська, 1-А (дата оцінки 0 12.03.2022, дата завершення складання звіту - 01.05.2024).

Відповідно до вказаного звіту, збитки, що завдані ТОВ "ДІЄСА" внаслідок втрати необоротних активів (основних засобів), що зберігалися за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1а/вул. Гоголівська, 1-А становлять 1075937, 09 дол США (що еквівалентно на дату оцінки 31476432,00 грн); збитки, завдані позивачу, внаслідок втрати оборотних активів (товарів), які зберігалися за адресою: Київська обл., Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1а/вул. Гоголівська, 1-А становлять 14874070,52 дол США (що еквівалентно на дату оцінки 31476432,00 грн).

Загальний розмір збитків, що завдані ТОВ "ДІЄСА" внаслідок втрати необоротних активів (основних засобів) та оборотних активів (товарів) становить 15 950 007,61 доларів США (що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України на дату оцінки 466615875,71 грн).

Оцінивши вказаний Звіт, складений 01.05.2024 суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "ГЕО ФІНАНС ГРУП" (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №249/2022, виданого Фондом Державного майна України від 06 червня 2022 року), суд вважає його належним та достовірним доказом на підтвердження дійсного розміру збитків на загальну суму 15 950 007,61 доларів США (що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України на дату оцінки 466615875,71 грн).

Враховуючи неможливість поновлення знищеного майна, суд зазначає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми завданих збитків у даному випадку є законною, обґрунтованою та документально доведеною; крім того є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відповідного відшкодування.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позов позивача до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення 15950007,61 дол США, що еквівалентно 466615875,71 грн є обґрунтованим, доведеним і таким, що ґрунтується на нормах українського і міжнародного права, а отже підлягає задоволенню судом.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що у п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" до Держави Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення 15950007,61 дол США, що еквівалентно 466615875,71 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

При зверненні з позовом позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від його сплати в силу приписів п. 22 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", які визначають, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки 1,5% від суми позову перевищує суму 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судовий збір за розгляд даної справи складає максимальну встановлену законом суму 1059800,00 грн, яка належить до стягнення з відповідача до Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, Російська Федерація, місто Москва, вулиця Житня, будинок 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 45, ідентифікаційний код: 36483471) збитки у розмірі 15 950 007,61 (п`ятнадцять мільйонів дев`ятсот п`ятдесят тисяч сім) доларів США 61 цент (що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України на дату оцінки 466615875,71 (чотириста шістдесят шість мільйонів шістсот п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 71 коп.).

Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, Російська Федерація, місто Москва, вулиця Житня, будинок 14) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1059800,00 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.08.2024.

Суддя С. О. Турчин