ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2024 р. Справа№ 910/1608/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Сітайло Л.Г.

секретар судового засідання Місюк О.П.

за участю представників:

позивача - Масол В.В.;

відповідача - не з`явилися.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.07.2024

у справі №910/1608/24 (суддя - Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Енерго Збут"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Енерго Збут" про стягнення 119090581,91 грн.

11.03.2024 від позивача надійшла ухвала про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивачем на підставі ст. 625 ЦК України донараховані 3% річних та інфляційні втрати.

14.03.2024 відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2024 у справі №910/1608/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" задоволено повністю.

04.07.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, згідно якої заявник просив: - повернути з Державного бюджету України на свою користь 50% судового збору, сплаченого відповідно до платіжних інструкцій №5505 від 02.02.2024, №5509 від 05.02.2024 та №5511 від 06.02.2024, що становить 529900,00 грн; - повернення решти 50% на користь позивача покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2024 у справі №910/1608/24 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" про ухвалення додаткового рішення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати ухвалу в частині відмови у задоволенні заяви повністю і ухвалити в цій частині нове рішення, яким повернути позивачу з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого відповідно до платіжних інструкцій, що становить 529900,00 грн, інші 50% судового збору стягнути з відповідача на користь позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права (ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 236 ГПК України) та не враховано висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 17.11.2022 у справі №910/14479/21.

На переконання скаржника, з огляду на визнання відповідачем позову, судом безпідставно відмовлено позивачу в поверненні з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2024 апеляційну скаргу у справі №910/1608/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Сітайло Л.Г., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.07.2024 у справі №910/1608/24, справу призначено до розгляду на 13.08.2024 та встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

29.07.2024 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Енерго Збут" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого відповідач просить задовольнити вимоги апеляційної скарги.

У призначене судове засідання 13.08.2024 з`явилася представниця позивача та надала пояснення по суті апеляційної скарги. Натомість, представник відповідача у призначене засідання суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги відповідач повідомлений належним чином про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документа до електронного кабінету учасника справи.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Разом з цим, як було зазначено вище, відповідач належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги та надав свої пояснення щодо її доводів, у свою чергу, останній не повідомив суд про причини неявки у судове засідання уповноважених представників. Отже, неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Предметом апеляційного перегляду в даній справі є ухвала суду про відмову ухвалити додаткове рішення.

Згідно з вимогами ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

04.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" звернулося до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, згідно якої позивач просив ухвалити додаткове рішення про повернення з Державного бюджету України 50% судового збору сплаченого при поданні позову, а іншу частину сплаченого судового збору в розмірі 50% покласти на відповідача.

Заява мотивована тим, що оскільки відповідач 13.03.2024 визнав позовні вимоги повністю, в силу приписів ч. 1 ст. 130 ГПК України та Закону України «Про судовий збір», 50% від суми сплаченого судового збору має бути повернуто позивачеві з Державного бюджету, а 50% слід стягнути з відповідача.

Відмовляючи в задоволенні поданої заяви суд першої інстанції вказав на відсутність не розглянутих позовних вимог під час винесення рішення у справі, а також віднесення судових витрат у повному обсязі на відповідача. Також суд зазначив, що позивач до початку судового засідання не подав заяву про повернення з державного бюджету 50% судового збору.

Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вказаної заяви, проте не погоджується з мотивувальною частиною оскаржуваного рішення.

Так, ч. 1 ст. 130 ГПК України визначено, що в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Вказані положення ст. 130 ГПК України кореспондуються з ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» де, зокрема, визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Верховний Суд у постанові від 17.11.2022 у справі №910/14479/21 виснував, що системний аналіз положень ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 129, п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" дає підстави для висновку, що у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу із державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

При цьому Верховний Суд відзначив, що з аналізу цих норм убачається, що відсутня умова повернення позивачу із державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, саме за заявою чи клопотанням учасника справи: як-то позивача чи відповідача. Ключовим є питання чи визнання позову відбулось саме до початку розгляду справи по суті чи на іншій стадії.

За наведеного, є вірними твердження скаржника про хибність висновків суду першої інстанції стосовно того, що повернення з державного бюджету 50% судового збору, в даному випадку, можливо лише за клопотанням позивача поданим до початку судового засідання.

Водночас дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені в Законі України «Про судовий збір».

Слід зазначити, що за своєю природою інститут повернення судового збору має виключно компенсаційне призначення і спрямований на компенсацію особі, зокрема позивачу, частково або повністю сплачений ним судовий збір. Така компенсація можлива лише в межах суми фактично сплаченого судового збору, що випливає зокрема з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Водночас, ні Законом України «Про судовий збір», ні нормами процесуального законодавства, не передбачена можливість компенсації позивачу за результатом розгляду справи судового збору у розмірі більшому ніж ним фактично було сплачено, в тому числі й шляхом окремого (самостійного) застосування різних норм ГПК України (якими врегульовано порядок розподілу судових витрат) та норм Закону України «Про судовий збір». Протилежне суперечило б принципу розумності та справедливості, як складових принципу верховенства права.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Енерго Збут" про стягнення заборгованості за договором про відступлення прав вимоги. При пред`явленні даного позову товариством було сплачено судовий збір у розмірі 1059800,00 грн.

За результатом розгляду спору, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2024 у справі №910/1608/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 119090581,91 грн, інфляційні втрати в розмірі 2883397,96 грн, 3% річних у розмірі 1613272,21 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1059800,00 грн (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12.07.2024).

При цьому з мотивувальної частини рішення слідує, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги повністю.

Отже, вказані обставини за своїми ознаками підпадають під диспозицію ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», з огляду на визнання позову відповідачем.

Разом з тим, вказаним судовим рішенням вже стягнуто з відповідача на користь позивача сплачений ним при пред`явленні позову судовий збір у розмірі 1059800,00 грн, тобто в повному обсязі, в порядку розподілу судових витрат, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України. Частина 1 статті 130 ГПК України, яка регулює порядок розподілу витрат у разі визнання позову, судом не застосовувалась.

Вказане рішення суду не оскаржувалося сторонами та набрало законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відтак, оскільки за результатом розгляду справи судом вирішено питання розподілу судового збору, позивачу компенсовано понесені витрати зі сплати судового збору в повному обсязі (у порядку ч. 1 ст. 129 ГПК України за рахунок відповідача), відсутні підстави для додаткової компенсації йому 50% сплаченого судового збору на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позаяк це фактично призведе до компенсації йому судових витрат у обсязі більшому ніж ним було сплачено, що суперечить змісту інституту повернення судового збору.

За таких обставин, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" про ухвалення додаткового рішення слід відмовити, оскільки за результатами розгляду спору судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В той же час, беручи до уваги, що судове рішення від 18.04.2024 набрало законної сили, відсутні підстави для здійснення іншого розподілу судових витрат.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви позивача, але з інших підстав.

Наведеними вище обставинами спростовуються доводи скаржника стосовно того, що суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Попри обґрунтованість апеляційної скарги в частині неврахування судом висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 17.11.2022 у справі №910/14479/21, інші доводи скаржника не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали та не спростовують правильності висновків суду про необхідність відмови в задоволенні поданої заяви, але з інших підстав.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку стосовно того, що ухвала Господарського суду міста Києва від 12.07.2024 у справі №910/1608/24 підлягає зміні у мотивувальній частині з викладенням її змісту у редакції даної постанови. При цьому, оскільки доводи скаржника про необхідність задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення колегією суддів визнано необґрунтованими, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" підлягає залишенню без задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України ухвали суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення, після їх перегляду в апеляційному порядку, не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.07.2024 у справі №910/1608/24 змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 14.08.2024.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

Л.Г. Сітайло