РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.08.2024Справа № 910/17754/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Компанія "ДЖИ-ЕН-ТІ Трейд при дубайській багатопрофільній товарно-сировинній біржі", Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл" та ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 929/5 від 10.03.2023.

Представники учасників справи:

від позивача: Столярчук І.В., ордер серія АІ № 1487100;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи 1: Єлисеєв Є.В., ордер серія АІ № 1569449;

від третьої особи 2: не з`явився;

від третьої особи 3: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 929/5 від 10.03.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Наказ відповідача № 929/5 від 10.03.2023 є незаконним та прийнятий з порушенням Порядку про розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2023 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення.

01.12.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 22.01.2024.

28.12.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 22.01.2024 представник відповідача з`явився, представник позивача не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 26.02.2024.

У судове засідання 26.02.2024 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2024.

26.02.2024 від представника Компанії «ДЖИ-ЕН-ТІ Трейд при дубайській багатопрофільній товарно-сировинній біржі» надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи та заява про ознайомлення з матеріалами справи.

25.03.2024 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 25.03.2024 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 постановлено перейти зі стадії розгляду справи № 910/17754/23 по суті на стадію підготовчого засідання у справі, залучено до участі у справі Компанію «ДЖИ-ЕН-ТІ Трейд при дубайській багатопрофільній товарно-сировинній біржі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» та ОСОБА_2 в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, підготовче засідання відкладено на 15.04.2024.

02.04.2024 представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

28.03.2024 представником третьої особи 1 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

09.04.2024 представником третьої особи 1 подано письмові пояснення.

15.04.2024 представником позивача подано письмові пояснення.

У судове засідання 15.04.2024 представник позивача та третьої особи 1 з`явились, інші учасники справи не з`явились.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 20.05.2024, яку занесено до протоколу судового засідання.

24.04.2024 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

20.05.2024 представником відповідача подано клопотання про відкладення судового засідання.

У судове засідання 20.05.2024 представник позивача та третьої особи 1 з`явились, інші учасники справи не з`явились.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 17.06.2024, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 17.06.2024 представники сторін та третьої особи 1 з`явились, представники третіх осіб 2 та 3 не з`явились.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2024 розгляд справи по суті призначено на 12.08.2024.

12.08.2024 представником відповідача подано клопотання про відкладення судового засідання.

У судове засідання 12.08.2024 представники позивача та третьої особи 1 з`явились, представники інших учасників справи не з`явились, про час, дату та місце судового засдіання повідомлені належним чином.

Суд, розглянувши у судовому засіданні 12.08.2024 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи 1, відхиляє його, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

При цьому, частиною 3 ст. 202 ГПК України унормовано, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач втретє не направляє свого представника у судове засідання.

Водночас, явка представника відповідача у судове засідання обов`язковою не визнавалась, при цьому, судом неодноразово повідомлялось про можливість участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з огляду на межі розгляду справи по суті, принципи господарського судочинства: диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, враховуючи те, що учасники справи на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, з метою забезпечення необхідного балансу між правами учасників справи щодо розгляду справи за їх участі та дотриманням розумних строків розгляду справи, як складової доступу до правосуддя, зважаючи, що право на захист не порушено, суд доходить до висновку про відхилення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на викладене, оскільки неявка представників учасників справи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник третьої особи 1 надав усні пояснення по суті спору.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 12.08.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 вжито заходи забезпечення позову в справі № 914/257/23 шляхом:

- зупинення дії рішення одноосібного учасника ТОВ ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ () № б/н від 04.01.2023 року;

- заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань. нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, здійснювати реєстраційні дії, передбачені Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ ().

01 березня 2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гулієвим А.А. вчинено реєстраційну дію №051057651 «Внесення судового рішення, яке потребує змін атрибутів суб`єкта», унаслідок якої було внесено наступні відомості: « ОСОБА_3 (діє з моменту набрання законної сили Постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 року по справі №914/257/23 до скасування заходів забезпечення позову по справі №914/257/23);

Керівник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (Судовим рішенням зупинено дію рішення одноосібного учасника ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» №б/н від 04.01.2023 року про призначення (обрання на посаду) Генерального директора Товариства з 20.12.2022 року ОСОБА_2 та про надання ОСОБА_2 право підпису усіх документів від імені Товариства з 20.12.2022 року, про припинення повноваження Генерального директора Товариства ОСОБА_3 з 19.12.2022 року, про звільнення ОСОБА_3 з роботи з посади директора Товариства (розірвати трудовий договір) з 19.12.2022 року на підставі пункту 5 ст.41 Кодексу законів про працю України, з моменту набрання законної сили Постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 року по справі №914/257/23» до скасування заходів забезпечення позову по справі №914/257/23);

Місцезнаходження Товариства: 79057, м. Львів, вул. Сельських, буд. 10 (судовим рішенням зупинено дію рішення одноосібного учасника ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» №б/н від 04.01.2023 року про зміну місцезнаходження Товариства з "Україна, 65003, Одеська обл., місто Одеса, вул. Головатого отамана, будинок 67/69" на " АДРЕСА_1 ", з моменту набрання законної сили Постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 року по справі №914/257/23 до скасування заходів забезпечення позову по справі №914/257/23).) - керівник».»

07 березня 2023 року ОСОБА_2 (далі - скаржник, третя особа 3) звернувся до Міністерства юстиції України (далі - відповідач) зі скаргою на реєстраційну дію № 051057651, проведену державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Гулієвим Анатолієм Агаджановичем, в якій просив:

- провести перевірку правомірності проведених реєстраційної дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гулієва Анатолія Агаджановича;

- скасувати реєстраційну дію від 01.03.2023 № 051057651 вчинену державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гулієвим Анатолієм Агаджановичем;

- застосувати санкцію до державного реєстратора - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гулієва Анатолія Агаджановича у вигляді блокування/анулювання доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Скарга мотивована тим, що оскаржуваною реєстраційною дією порушено права ОСОБА_2 , шляхом протиправним усуненням з посади генерального директора ТОВ «Олімпекс Купе Інтренейшнл» (далі - третя особа 1) і повернуто керівника, якого рішенням одноосібного учасника товариства було звільнено.

Наказом Міністерства юстиції України від 10.03.2023 скаргу ОСОБА_2 від 02.03.2023 розглянуто невідкладно без розгляду її колегіально та задоволено, скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 01.03.2023 №051057651 «Внесення судового рішення, яке потребує змін атрибутів суб`єкта», проведену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гулієвим А.А. щодо ТОВ «Олімпекс купе інтернейшнл», тимчасово блоковано приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Гулієву А.А. доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 місяці, виконання п. 2 означеного наказу покладено на Офіс протидії рейдерству, виконання п. 3 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Означений наказ Міністерства юстиції України мотивовано відсутністю у приватного нотаріуса Гулієва А.А. законних підстав для проведення оскаржуваної реєстраційної дії щодо зміни місцезнаходження, керівника та інформації для здійснення зв`язку з Товариством на підставі рішення суду, яким, зокрема зупинено дію рішення одноосібного учасника ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» № б/н від 04.01.2023, оскільки приватний нотаріус Гулієв А.А. повинен був відмовити у державній реєстрації з підстав, що визначені пунктами 2 та 4 частини першої статті 28 Закону.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 (далі - позивач), як кінцевий бенефіціарний власник Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс купе інтернейшнл» згідно акціонерного сертифіката DMCC №SD-396157, свідоцтва №137171 Г.Н. Термінал Ентерпрайсез Лімітед та інформації про структуру власності вих. 16/11/22/1 від 16.11.2022, а також офіційної інформації, що міститься в ЄДРПОУ, для захисту інтересів власника (акціонера/учасника) товариства, що полягають в отриманні можливості належним чином управляти товариством через свого представника, який є призначеним ОСОБА_1 через належні йому компанії-учасники, тобто керівника товариства, зазначає, що

- ОСОБА_2 не мав права діяти від імені ТОВ «Олімпекс купе інтернейшнл», як керівник цього підприємства, тобто як особа чиї права є порушеними, станом на дату подання скарги до Мін`юсту, оскільки дія рішення загальних зборів товариства від 04.01.2023 про його призначення керівником була зупинена постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі №914/257/23 про забезпечення позову, яка була виконана ПНЛМНО Гулієвим А.А . Окрім того, як на момент подання скарги, така і на момент подання цього позову, постанова Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі №914/257/23 не скасована КГС ВС, а отже мала би бути обов`язково врахована відповідачем;

- відповідач був зобов`язаний залишити скаргу ОСОБА_2 на реєстраційні дії ПНЛМНО Гулієва А.А. від 04.01.2023 без розгляду на підставі п.6 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», оскільки ОСОБА_2 не мав права діяти від імені ТОВ «Олімпекс купе інтернейшнл», як керівник цього підприємства, тобто як особа чиї права є порушеними, а також не мав повноважень представляти інтереси товариства, оскільки дія рішення загальних зборів товариства від 04.01.2023 про його призначення керівником була зупинена постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі №914/257/23;

- ПНЛМНО Гулієв А.А. під час виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі №914/257/23 діяв у відповідності до закону, зокрема, ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 18 ГПК України, ст. 129-1 Конституції України;

- ПНЛМНО Гулієв А.А. не мав підстав за ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для відмови у вчиненні реєстраційної дії;

- дії відповідача щодо скасування своїм наказом реєстраційних дій вчинених на виконання заходів забезпечення позову, вжитих постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі №914/257/23 є протиправними та порушують ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 18 ГПК України, ст. 129-1 Конституції України, ст. 124 Конституції України. Фактично Міністерство юстиції України в даній ситуації перебрав на себе повноваження Касаційного господарського суду Верховного Суду та вирішив, що в його компетенції «захисти порушене право ОСОБА_2 », вважаючи, що таке право порушують реєстраційні дії ПНЛМНО Гулієва А.А . Проте фактично зупинка дії рішення про призначення ОСОБА_2 керівником ТОВ «Олімпекс купе інтернейшнл» відбулась не внаслідок реєстраційних дій ПНЛМНО Гулієва А.А. , а внаслідок ухвалення постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі №914/257/23. Отже, для відновлення права, якщо таке право мало місце і було порушене, рішенням суду, ОСОБА_2 мав би звернутись до відповідного суду, а не до Міністерства юстиції України;

- ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 06.01.2023 у справі №380/809/23 якою, зокрема заборонено державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), Міністерству юстиції України, його посадовим особам, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, вчиняти, здійснювати, проводити будь-які реєстраційні дії щодо ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ», в тому числі, але не виключно, заборонити вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, про зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, про зміну органів управління товариства, про зміну місцезнаходження ТОВ «Олімпекс купе інтернейшнл» не перешкоджала виконанню постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі №914/257/23, а ухвала Печерського районного суду міста Києва від 05.01.2023 у справі № 757/321/23-к про накладення арешту на майно, якою, крім іншого, накладено арешт у кримінальному провадженні №0001431 від 22.12.2022 на 100% корпоративних прав у вигляді часток у статутному капіталі ТОВ «Олімпекс купе інтернейшнл» скасована ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі №757/6247/23-к від 17.02.2023.

У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 929/5 від 10.03.2023.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову зазначає, що приватний нотаріус Гулієв А.А. не мав законних підстав для проведення оскаржуваної реєстраційної дії щодо зміни місцезнаходження, керівника та інформації для здійснення зв`язку з товариством на підставі рішення суду. яким, зокрема зупинено дію рішення одноосібного учасника ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» № б/н від 04.01.2023, а повинен був відмовити у державній реєстрації на підставі пункту 4 частини першої статті 28 Закону. Також, відповідач зазначає, що приватний нотаріус Гулієв А.А. повинен був відмовити у державній реєстрації також з підстав, що визначені пунктом 2 частини першої статті 28 Закону. Таким чином, відповідач зазначає, що оскільки оскаржувана реєстраційна дія проведена приватним нотаріусом Гулієвим А.А. за наявності підстав для відмови у державній реєстрації, враховуючи відсутність підстав для прийняття рішення про відмову у задоволенні скарги та залишення скарги без розгляду по суті, визначених частиною шостою статті 34 Закону, оскаржувана реєстраційна дія підлягала скасуванню. Крім того, відповідач зазначає, що з огляду на викладених у скарзі ОСОБА_2 обставин щодо порушення його прав, можна дійти висновку що у скаржника були порушені права та наявні повноваження для подання скарги.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Стаття 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» унормовує порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації

Так, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.

Міністерство юстиції України розглядає:

1) скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії;

2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України;

3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Єдиного державного реєстру іншими особами.

Під час розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України здійснюється також перевірка відповідності законодавству у сфері державної реєстрації рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, що оскаржувалися до відповідного територіального органу.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації (крім скарг на проведені державним реєстратором реєстраційні дії), які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше шести місяців з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.

Строк для подання скарги, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року такого строку.

Строк для подання скарги, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця такого строку. Якщо закінчення строку для подання скарги, обчислюваного місяцями, припадає на місяць, що не має відповідного числа, такий строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку для подання скарги припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем такого строку є перший після вихідного, святкового чи іншого неробочого дня робочий день.

Строк для подання скарги не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу подано до установи зв`язку чи направлено іншими засобами зв`язку.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації подається у письмовій формі та має містити відомості про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (місцезнаходження), номер телефону та/або адресу електронної пошти, суть (реквізити) оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності, обставини, якими обґрунтовується порушення прав скаржника, а також прохання (вимоги) скаржника та дату складення скарги. Якщо з дня прийняття оскаржуваного рішення, здійснення дії або бездіяльності спливло більше двох місяців, а у випадку, передбаченому абзацом другим частини третьої цієї статті, - більше одного місяця, скарга має містити також відомості про дату, коли скаржник дізнався про порушення своїх прав.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації має бути підписана скаржником. Така скарга може бути подана в електронній формі, за умови підписання її скаржником з використанням засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри.

До скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації можуть бути додані документи (їх копії), що підтверджують порушення прав скаржника.

До скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації, що подається представником скаржника, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена у встановленому порядку.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації, що подана особою, яка не має на це повноважень, або не містить відомостей про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (місцезнаходження), суть (реквізити) оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності, обставини, якими обґрунтовується порушення прав скаржника, дати, коли скаржник дізнався про порушення своїх прав (якщо зазначення такої дати є обов`язковим), повертається скаржнику на підставі мотивованого рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу не пізніш як через 15 днів з дня її надходження.

Повернення скарги не позбавляє скаржника права на повторне її подання у встановленому порядку.

Перебіг строку на оскарження зупиняється з дня подання скарги до дня її повернення скаржнику.

Частина 6 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначає, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:

про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації);

про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації);

про залишення скарги без розгляду по суті.

Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації без розгляду по суті, якщо:

1) встановлений цим Законом для подання скарги строк сплив до дня її подання;

2) Міністерством юстиції України, його територіальним органом за результатами розгляду скарги з такого самого питання вже приймалося рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні;

3) наявна інформація про відкрите за заявою скаржника судове провадження, предметом якого є оскарження тих самих рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації;

4) скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації не порушено;

5) скаргу подано особою, яка не має на це повноважень;

6) скаржником подано до Міністерства юстиції України, його територіального органу заяву про залишення скарги без розгляду.

У відповідності до ч. 7 означеної статті, у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про:

1) скасування реєстраційної дії, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України;

2) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором, або про зобов`язання державного реєстратора виправити допущену ним технічну помилку;

3) зобов`язання державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації усунути допущені ними порушення з визначенням строків для виконання такого зобов`язання;

4) тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру вирішується питання про передачу на розгляд іншого державного реєстратора документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора. У разі якщо інші державні реєстратори, які перебувають у трудових відносинах з відповідним суб`єктом державної реєстрації, відсутні або державним реєстратором є нотаріус, такі документи передаються до територіально найближчого суб`єкта державної реєстрації, що має не менше трьох державних реєстраторів, які мають доступ до Єдиного державного реєстру, або іншому нотаріусу (нотаріусам) за попереднім погодженням із ним (ними). У разі прийняття рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру стосовно нотаріуса такому нотаріусу забезпечується доступ до Єдиного державного реєстру у режимі отримання інформації для здійснення нотаріальної діяльності відповідно до закону;

5) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

6) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення про скасування реєстраційної дії, про анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру, про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України за результатами розгляду відповідної скарги приймаються виключно Міністерством юстиції України.

У разі якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації виявлено порушення законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних чи юридичних осіб, Міністерство юстиції України, його територіальні органи вживають заходів для повідомлення про це правоохоронних органів.

В свою чергу, порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 10 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції» № 1128 від 25 грудня 2015 р. затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Порядок).

Згідно з п. 5 Порядку мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її за належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме:

оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом;

наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін;

наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;

наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання;

здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника;

подання скарги особою, яка не має на це повноважень;

закінчення встановленого законом строку подачі скарги;

розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган не пізніше ніж протягом десяти робочих днів з дня її реєстрації приймає мотивоване рішення про відмову в задоволенні такої скарги на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту чи відповідного територіального органу, погодженої відповідно заступником Міністра чи заступником керівника територіального органу Мін`юсту. Рішення про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації з підстави оформлення її без дотримання вимог, визначених законом, не позбавляє скаржника права на повторне звернення з такою скаргою в межах визначеного законом строку (п. 6 Порядку).

Як встановлено судом, постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 вжито заходи забезпечення позову в справі № 914/257/23 шляхом:

- зупинення дії рішення одноосібного учасника ТОВ ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ () № б/н від 04.01.2023 року;

- заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань. нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, здійснювати реєстраційні дії, передбачені Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ ().

Частина 1 стаття 232 ГПК України визначає, що судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 326 ГПК України).

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

На важливість належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За позицією Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України (абзац 15 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст. 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, ст. 129-1, ч. 2 якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Конституційний Суд України наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

На підставі аналізу ст. ст. 3, 8, ч. ч. 1, 2 ст. 55, ст. 129, ч. ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, Конституційний Суд України у Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Зокрема, Конституційний Суд України, зробивши висновок, що принцип поділу влади (стаття 6 Конституції України) очевидно зазнає порушення, якщо законодавчий орган своїм актом тимчасово зупиняє виконання остаточних судових рішень, визнав неконституційними положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року № 553-IX, які унеможливлювали здійснення Державною казначейською службою України безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду до 1 січня 2021 року.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 2, 14, 370 КАС України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII).

У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що відповідно до п.41 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одним з обов`язкових елементів поняття "верховенство права" є юридична визначеність.

Згідно з п.п.44, 46 даної Доповіді:

« 44. Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов`язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

46. Юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Зворотна дія [юридичних норм] також суперечить принципові юридичної визначеності, принаймні у кримінальному праві (ст. 7 ЄКПЛ), позаяк суб`єкти права повинні знати наслідки своєї поведінки; але це також стосується і цивільного та адміністративного права - тієї мірою, що негативно впливає на права та законні інтереси [особи]. На додаток, юридична визначеність вимагає дотримання принципу res judicata. Остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. У приватних спорах виконання остаточних судових рішень може потребувати допомоги з боку державних органів, аби уникнути будь-якого ризику «приватного правосуддя», що є несумісним з верховенством права. Системи, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності.»

Відповідно до п.72 рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява N 48553/99) зазначено:

"Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції ( 995_004 ), яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів."

Посилання, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду, міститься і у справах Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії", "Салов проти України" та інші.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 6 Конституції України органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Таким чином, станом як на момент подання скарги, так і на момент розгляду скарги Міністерством юстиції України, у ОСОБА_2 були відсутні повноваження діяти від імені ТОВ «Олімпекс купе інтернейшнл» з огляду на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 вжито заходи забезпечення позову в справі № 914/257/23 шляхом, зокрема зупинення дії рішення одноосібного учасника ТОВ ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ () № б/н від 04.01.2023, яким, зокрема призначено ОСОБА_2 на посаду генерального директора.

При цьому, суд враховує, що означена постанова Західного апеляційного господарського суду була чинна і не скасована у встановленому порядку ані станом на момент подання скарги, ані на момент її розгляду по суті.

Таким чином, ОСОБА_2 не був належним суб`єктом звернення із скаргою до Мін`юсту, оскільки не мав права діяти від імені ТОВ «Олімпекс купе інтернейшнл», як керівник цього підприємства, тобто як особа чиї права є порушеними, станом на дату подання скарги до Мін`юсту, оскільки дія рішення загальних зборів товариства від 04.01.2023 про його призначення керівником була зупинена постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі №914/257/23 про забезпечення позову, а отже Міністерство юстиції України було зобов`язане залишити скаргу ОСОБА_2 на реєстраційні дії ПНЛМНО Гулієва А.А. від 04.01.2023 без розгляду на підставі п. 6 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та

громадських формувань» та п. 5 Порядку.

Натомість, за наявності підстав для залишення скарги без розгляду, наказом Міністерства юстиції України від 10.03.2023 скаргу ОСОБА_2 від 02.03.2023 розглянуто невідкладно без розгляду її колегіально та задоволено, скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 01.03.2023 №051057651 «Внесення судового рішення, яке потребує змін атрибутів суб`єкта», проведену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гулієвим А.А. щодо ТОВ «Олімпекс купе інтернейшнл», тимчасово блоковано приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Гулієву А.А. доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 місяці, виконання п. 2 означеного наказу покладено на Офіс протидії рейдерству, виконання п. 3 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Означений наказ Міністерства юстиції України мотивовано відсутністю у приватного нотаріуса Гулієва А.А. законних підстав для проведення оскаржуваної реєстраційної дії щодо зміни місцезнаходження, керівника та інформації для здійснення зв`язку з Товариством на підставі рішення суду, яким, зокрема зупинено дію рішення одноосібного учасника ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» № б/н від 04.01.2023, оскільки приватний нотаріус Гулієв А.А. повинен був відмовити у державній реєстрації з підстав, що визначені пунктами 2 та 4 частини першої статті 28 Закону.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, реєстраційні дії вчинені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гулієвим А.А. з метою державної реєстрації постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі №914/257/23 про забезпечення позову, що відповідає приписам п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якими визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію;

При цьому, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Також, у відповідності до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Наведене у сукупності свідчить, що реєстраційні дії вчинені під час виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі №914/257/23 у відповідності до ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

При цьому, посилання відповідача як у відзиві на позовну заяву, так і у оскаржуваному наказі на п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у даному випадку не є релевантним до спірних правовідносин, оскільки реєстраційні дії вчинялись на підстав судового рішення, яке набрало законної сили, було чинним на момент як вчинення реєстраційної дії, так і подання скарги і її розгляду по суті, та відповідно було обов`язковим до виконання.

Також, як у відзиві на позовну заяву, так і у оскаржуваному наказі, як на підставу для скасування вчинення реєстраційної дії, відповідач зазначає про наявність підстав для відмови у вчиненні реєстраційної дії з огляду на приписи п. 4 ч. 1 ст. ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якими визначено, що підставою для відмови у державній реєстрації є подання документів або відомостей, передбачених цим Законом, не в повному обсязі.

Однак, ані оспорюваний наказ, ані відзив на позовну заяву не містять жодного як переліку, так і посилання на документи чи відомості, які були подані для державної реєстрації не в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, наказ Міністерства юстиції України № 929/5 від 10.03.2023 про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Олімпекс купе інтернейшнл» від 01.03.2023 №051057651 є необґрунтованим, а тому є протиправним і підлягає скасуванню, що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 929/5 від 10.03.2023.

3. Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13; ідентифікаційний код: 00015622) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.08.2024.

Суддя О.А. Грєхова