ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2024 р. Справа № 910/2248/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Сітайло Л.Г.

Буравльова С.І.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Верещагіна А.О.;

відповідача-1 - Пащенко М.В.;

відповідача-2 - Дикань О.М.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 (повне рішення складене 04.07.2024)

у справі №910/2248/23 (суддя - Щербаков С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до: 1. Антимонопольного комітету України;

2. Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося з позовом до Антимонопольного комітету України та Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про:

- визнання незаконною викладеної у листі голови Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №70-02/1-5615 від 01.11.2022 відмови у розгляді справи за заявою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" №01-7326 від 11.02.2022 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- зобов`язання Антимонопольного комітету України за наслідками розгляду заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийняти процесуальне рішення згідно вимог чинного законодавства України про захист економічної конкуренції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2023 у справі №910/2248/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023, позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено повністю.

Разом з цим, постановою Верховного Суду від 19.03.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 у справі № 910/2248/23 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2024 справу №910/2248/23 прийнято до провадження, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 (повне рішення складене 04.07.2024) у справі №910/2248/23 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та порушено приписи процесуального права.

Так, позивач звертає увагу на те, що зі змісту листа 70-02/1-5615 від 01.11.2022 убачається, що відповідачем-2 проведені певні дії та вжиті заходи, спрямовані на встановлення обставин, які можуть свідчити про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Водночас, зі змісту листа не вбачається того, чи прийняв відповідач-2 рішення про відмову у розгляді справи за заявою, а слідує лише те, що відділення продовжило збирати докази Отже позивач, отримавши лист без будь-яких висновків по суті заяви, не міг його розцінити, як рішення про відмову у розгляді справи. Натомість, лист було сприйнято позивачем як повідомлення про продовження встановлення обставин у справі. Таким чином, на переконання позивача, відділення ухилилося від прийняття будь-якого рішення по суті заяви, яке могло б бути оскаржене в порядку та у межах строків, встановлених Законом України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 апеляційну скаргу у справі №910/2248/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Сітайло Л.Г., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №910/2248/23, призначено її до розгляду на 06.08.2024, а також встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів.

До суду 02.08.2024 від представника Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів.

Цього ж дня від Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач-2 просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 задоволено заяву представника Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

06.08.2024 від Антимонопольного комітету України надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач-1 просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У призначене засідання суду 06.08.2024 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи вбачається що, 11.02.2022 позивач звернувся до Антимонопольного комітету України з заявою за вих. №01/7326 про порушення ФОП Шеіною Л.О., ФОП Галіциною О.О. та ФОП Ільченко І.М. законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, проведених Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" у процедурах закупівлі:

- "79950000-8 Послуги з організації виставок, ярмарок і конгресів Організації серії профорієнтаційних зустрічей із школярами в сільській місцевості" за допомогою систем електронних закупівель "Prozorro" (ідентифікатор закупівлі: UA-2021-05-27-000480-c) (торги-1);

- "79950000-8 Послуги з організації виставок, ярмарок і конгресів Організації серії профорієнтаційних зустрічей для дівчат (Ladies energy club) за участі жінок-енергетиків Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" за допомогою системи електронних закупівель "Prozorro" (ідентифікатор закупівлі: UA-2021-05-27-002404-b) (торги-2).

У заяві №01/7326 від 11.02.2022 позивач виклав власні виявлені ознаки порушення у діях учасників торгів законодавства про захист економічної конкуренції у вищезазначених закупівлях у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які негативно впливають на права позивача, як замовника закупівлі.

Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України на виконання доручення Антимонопольного комітету України №13-09/104 від 18.02.2022, розглянувши заяву позивача, листом №70-02/1-2615 від 01.11.2022 повідомило останнього про те, що виявлені обставини не відображають повної сукупності доказів, які свідчили б про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів. Враховуючи викладене, територіальне відділення продовжить дослідження питання щодо участі у торгах ФОП Шеіної Л.О., ФОП Галіциної О.О. та ФОП Ільченко І.М. за власною ініціативою.

Також, Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України зазначило, що у разі встановлення повної сукупності обставин, які можуть свідчити про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, відділенням будуть вжиті заходи, передбачені чинним законодавством, про що додатково буде повідомлено Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у листі №70-02/1-2615 від 01.11.2022 відділенням було встановлено наступні обставини підготовки ФОП Шеіної Л.О., ФОП Галіциної О.О. та ФОП Ільченко І.М. до участі у торгах:

- подання тендерних пропозицій з одного авторизованого електронного майданчика "SmartTender.biz";

- однакові властивості електронних файлів, завантажених учасниками для участі у торгах;

- зазначення один одного та одних і тих же осіб, як таких, що будуть задіяні безпосередньо у виконанні договору;

- використання одних і тих же точок доступу до мережі Інтернет під реєстрацію в електронному кабінеті платника податків та при вході до електронного кабінету платника податків.

Позивач вважає, що відділенням під час попередньої перевірки встановлено достатньо фактів, що дають підстави для порушення справи про захист економічної конкуренції. Проте, листом №70-02/1-2615 від 01.11.2022 відділення повідомило про те, що виявлені обставини не відображають повної сукупності доказів, які свідчили б про порушення законодавства про захист економічної конкуренції без прийняття жодного процесуального рішення, зокрема, про порушення справи або про відмову у її порушенні.

Однак, на думку позивача, відділення допустило бездіяльність, оскільки вищевказаний лист не є рішенням за результатами розгляду справи або відмовою у розгляді справи на підставі ч. 2 ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а є ухиленням від прийняття будь-якого рішення в межах повноважень. Відтак строки, встановлені ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", не можуть застосовуватися до даних правовідносин.

Позивач вказує, що лист відділення прийнятий з порушенням ст. 7 Закону України "Про захист економічної конкуренції", п. п. 19-20 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, без прийняття відповідного процесуального рішення, у зв`язку з чим викладена у листі фактична відмова у розгляді заяви підлягає визнанню незаконною.

Крім того, позивач зазначає, що прийняття розпоряджень та рішень за результатами розгляду справи є повноваженнями Антимонопольного комітету України. Таким чином, на підставі ст. ст. 3, 7 та 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" позивач просить зобов`язати Антимонопольний комітет України, як належного відповідача, за наслідками розгляду заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийняти процесуальне рішення згідно вимог чинного законодавства України про захист економічної конкуренції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2023 у справі №910/2248/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023, позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено повністю.

Разом з цим, постановою Верховного Суду від 19.03.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 у справі № 910/2248/23 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення та постанову судів попередніх інстанцій та передаючи справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, Верховний Суд зазначив, що відділенням було надіслано позивачу лист №70-25/1-2615 від 01.11.2022, якому судами попередніх інстанцій надано неоднозначну оцінку. Втім, вагомим і ключовим, таким, що вливає на результат вирішення спору є саме надання остаточної та безальтернативної оцінки змісту вказаного листа.

Під час нового розгляду справи в суді першої інстанції Антимонопольним комітетом України подано пояснення, у яких відповідач-1 зазначає, що комітет діяв в межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом, а саме прийняв процесуальне рішення відносно заяви позивача та надав доручення відділенню розглянути відповідну заяву.

Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у своїх поясненнях, зокрема, зазначає, що за результатами розгляду заяви позивача відділенням було прийнято рішення, оформлене у формі листа №70-02/1-2615 від 01.11.2022 про відмову у розгляді справи. Тобто, відділення діяло в межах норм чинного законодавства про захист економічної конкуренції. Також, відповідач-2 зазначає, що лист відділення отримано позивачем 11.11.2022, а отже передбачений законодавством про захист економічної конкуренції двомісячний строк на його оскарження становив період з 12.11.2022 по 12.01.2023 включно. В той же час, позовна заява датується 07.02.2023. Відтак, позивачем пропущено встановлений законодавством про захист економічної конкуренції присічний строк на оскарження рішення відділення у формі листа №70-02/1-2615 від 01.11.2022.

Позивач у своїх поясненнях зазначає, що рішення комітету або територіального відділення має бути викладено таким чином, що усувало двозначність у його розумінні. Зокрема, зі змісту рішення заявнику повинно бути зрозуміло, яке саме рішення прийняв територіальний орган комітету відносно його заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Проте, лист відділення не є рішенням комітету/територіального відділення, оскільки не містить максимально вичерпних та мотивованих аргументів як про відмову у розгляді справи, так і про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову, вказав на те, що виходячи з системного аналізу положень Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Правил розгляду заяв і справ, лист відділення є рішенням комітету/територіального відділення, оскільки відповідачем-2 зазначено, що виявлені обставини не відображають повної сукупності доказів, які свідчили б про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, а також, що відділення продовжить дослідження питання щодо участі у тopгax ФОП Шеіної Л.О., ФОП Галіциної О.О., ФОП Ільченко І.М. за власною ініціативою. Тобто, позивачу було відмовлено у розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції саме за його заявою.

Поряд з цим, за висновками місцевого господарського суду, враховуючи, що Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" пропустило двомісячний строк для оскарження рішення відділення, оформленого листом №70-02/1-5615 від 01.11.2022, а пропущений строк не може бути відновлено, оскільки він є присічним, у задоволенні заявленої позовної вимоги про визнання незаконною викладеної у листі №70-02/1-5615 від 01.11.2022 відмови в розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції слід відмовити.

Насамкінець, судом зазначено, що вимога позивача про зобов`язання Антимонопольного комітету України за наслідками розгляду заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийняти процесуальне рішення згідно вимог чинного законодавства України про захист економічної конкуренції є також необґрунтованою, оскільки прийняття розпорядження чи рішення за наслідками розгляду заяв суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій відноситься до дискреційних повноважень Антимонопольного комітету України, а суд не повинен втручатися у дискреційні повноваження відповідача-1 та зобов`язувати його розглянути заяву позивача поза межами процедури, визначеної законом.

З такими висновками суду першої інстанції у їх сукупності погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Статтею 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" унормовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема, такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Стаття 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначає, що державний уповноважений Антимонопольного комітету України має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, приймати розпорядження про початок розгляду справи або надавати мотивовану відповідь про відмову в розгляді справи.

Разом з тим, згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватися міжобласні територіальні відділення. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження: проводити, організовувати розслідування за заявами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, дослідження за заявами про надання дозволу, попередніх висновків стосовно узгоджених дій, що підвідомчі адміністративним колегіям територіального відділення, а за дорученням Голови чи органів Антимонопольного комітету України - розслідування за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, дослідження за заявами і справами про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, підвідомчими цим органам.

Тож, Антимонопольний комітет України у відповідності до положень ст. ст. 3 та 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" повноважний приймати розпорядження та рішення за результатами розгляду справ, або ж доручати проведення розслідування територіальному відділення комітету.

Підставами позову у даній справі є обставини бездіяльності відповідачів, що полягають у порушенні порядку розгляду заяви позивача №01/7326 від 11.02.2022, зокрема, ст. ст. 3 та 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. 7 Закону України "Про захист економічної конкуренції", п. п. 19-20 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а саме не винесення розпорядження про початок розгляду справи чи надання відмови у розгляді заяви позивача без прийняття відповідного процесуального рішення, що на думку позивача є фактичною відмовою у розгляді його заяви, яка порушує його права як замовника закупівлі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У листі №70-02/1-2615 від 01.11.2022 відділення зазначило, що під час дослідження обставин участі ФОП Шеіної Л.О., ФОП Галіциної О.О. та ФОП Ільченко І.М. у торгах відділенням направлені вимоги про надання інформації до Державного підприємства "Прозорро", Державного підприємства "Національні інформаційні системи", Державної податкової служби України, Головного Управління Пенсійного Фонду України у Харківській області, ТОВ "Смарттендер", АТ "Комерційний Банк "Приватбанк", АТ "Універсал Банк", ТОВ "Воля-Кабель" та ТОВ "Макснет".

Також відділенням було проведено аналіз документів, завантажених учасниками торгів в електронному вигляді до системи Prozorro для участі у торгах. Як наслідок, відділенням встановлено наступні обставини підготовки ФОП Шеіної Л.О., ФОП Галіциної О.О. та ФОП Ільченко І.М. до участі у торгах:

1) подання тендерних пропозицій на торги з одного авторизованого електронного майданчика "SmartTender.biz";

2) однакові властивості електронних файлів, завантажених учасниками для участі у торгах;

3) зазначення один одного та одних і тих же осіб, як таких, що будуть задіяні безпосередньо у виконанні договору;

4) використання одних і тих же точок доступу до мережі Інтернет під час реєстрації в електронному кабінеті платника податків та при вході до електронного кабінету платника податків.

Проте, відділенням зазначено, що виявлені обставини не відображають повної сукупності доказів, які свідчили б про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

Також станом на 01.11.2022 відділенням не отримано відповіді на всі запити і відсутність інформації від суб`єктів господарювання не дозволяє зробити об`єктивні висновки щодо наявності в діях перелічених вище учасників торгів ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворенням результатів торгів.

Окрім цього, у листі зазначено, що відділення продовжить дослідження питання щодо участі у тopгax ФОП Шеіної Л.О., ФОП Галіциної О.О. та ФОП Ільченко І.М. за власною ініціативою. У разі встановлення повної сукупності обставин, які можуть свідчити про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, відділенням будуть вжиті заходи, передбаченні чинним законодавством, про що відділення додатково повідомить заявника.

Правилами розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду заяв і справ), затверджених розпорядженням комітету №5 від 19.04.1994, встановлено, що ці правила визначають окремі особливості порядку розгляду заяв, справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про захист від недобросовісної конкуренції органами Антимонопольного комітету України відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції", Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", Закону України "Про Антимонопольний комітет України" та встановлюють порядок перевірки та перегляду рішень органів комітету в цих справах і діють до прийняття відповідних актів законодавства.

У відповідності до абзаців 3, 4 п. 17 Правил розгляду заяв і справ особами, які мають право подавати заяву відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" або ч. 1 ст. 28 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", є суб`єкти господарювання - конкуренти, постачальники чи покупці відповідача та інші фізичні та юридичні особи, які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність відповідача, визначені зазначеними законами як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть безпосередньо і негативно вплинути на їхні права. Такі заяви мають відповідати вимогам, викладеним у п. 18 цих правил. Заяви осіб, які не мають права їх подавати згідно з абзацом третім цього пункту, органами комітету не розглядаються, що не є перешкодою для проведення у разі необхідності за власною ініціативою органів комітету розслідування щодо фактів, викладених у такій заяві.

Пунктом 18 Правил розгляду заяв і справ визначено, що заява подається в письмовій формі й повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, обґрунтування того, яким чином права заявника порушуються внаслідок дій чи бездіяльності відповідача, визначених законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції. До заяви додаються наявні у заявника документи та інші матеріали, що підтверджують викладені у заяві обставини.

Відповідно до п. 20 Правил розгляду заяв і справ у разі не виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції державний уповноважений відмовляє у розгляді справи, про що письмово повідомляється заявнику.

У разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, за наявності підстав, передбачених законом, зокрема ч. 3 ст. 46 Закону України "Про захист економічної конкуренції", провадження у справі не розпочинається. Заявнику може бути відмовлено у розгляді справи на підставі ч. 2 ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції", коли дії чи бездіяльність, що містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, не мають відчутного впливу на умови конкуренції на ринку (п. 20-1 Правил розгляду заяв і справ).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за, зокрема заявами суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Положеннями ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено право заявника, відповідача, третьої особи оскаржити рішення органів комітету повністю або частково саме до господарського суду.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 39 Законом України "Про захист економічної конкуренції" заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Виходячи з системного тлумачення положень ст. ст. 7 та 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" відмова комітету у розгляді справи тощо є рішенням комітету, оформленим не розпорядженням, а листом-повідомленням. Отже, таке рішення може бути оскаржене заявником у господарському суді. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/23000/17 та 18.03.2020 у справі №160/2452/19, а також у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №910/23375/17, 21.11.2019 у справі №910/10191/18, 02.12.2019 у справі №909/673/18, 02.04.2021 у справі №910/6322/20 та 18.03.2021 у справі №910/2075/20.

Зі змісту листа відділення №70-02/1-2615 від 01.11.2022 та системного аналізу положень Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Правил розгляду заяв і справ вбачається, що зазначений лист є рішенням комітету/територіального відділення, оскільки відповідачем-2 зазначено, що виявлені обставини не відображають повної сукупності доказів, які свідчили б про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, а також, що відділення продовжить дослідження питання щодо участі у тopгax ФОП Шеіної Л.О., ФОП Галіциної О.О. та ФОП Ільченко І.М. за власною ініціативою.

Тобто, як вірно зазначено місцевим господарським судом, позивачу було відмовлено у розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції саме за його заявою, що не позбавляє відділення права розпочати розгляд справи за власною ініціативою.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Разом з тим, відповідно до ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені ст. ст. 36 і 48 цього закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Отже, приписами вищевказаної норми передбачено строк оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України, який не може бути відновлено.

З матеріалів справи вбачається, що копія рішення відділення, оформленого листом №70-02/1-5615 від 01.11.2022, було отримано позивачем 11.11.2022 згідно печатки вхідної кореспонденції за вх. №63932/01.

Отже, двомісячний строк з дня одержання позивачем рішення комітету для його оскарження закінчився 12.01.2023.

Разом з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом лише 13.02.2023, тобто з пропуском встановленого двомісячного строку на оскарження.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №922/4227/17 та 14.03.2023 у справі №910/4518/22, оскільки рішення Антимонопольного комітету України оскаржено до господарського суду з пропуском присічного двомісячного строку, передбаченого ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Вказана підстава для відмови в позові є самостійною та достатньою безвідносно до інших обставин, які встановлені судами попередніх інстанцій у розгляді справи без урахування того, що господарським судом не можуть братися до уваги доводи позивача з приводу незаконності та необґрунтованості рішення, оскільки такі доводи заявлено ним після закінчення строків, встановлених наведеною нормою, внаслідок того, що позивач не скористався своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу у визначений законом строк, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена ЦК України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і щодо оскарження розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів.

Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

При цьому, положеннями Закону України "Про захист економічної конкуренції" не передбачено переривання чи зупинення строку, відведеного для оскарження рішення органів Антимонопольного комітету України.

Отже, передбачений ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк є присічним, його перебіг не переривається і не зупиняється (у тому числі, у випадку перегляду рішення органу АМК у порядку, визначеному приписами 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), а закінчення такого строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) АМК та його органів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №910/2075/20.

З урахуванням усього вищезазначеного, оскільки позивач пропустив двомісячний строк для оскарження рішення відділення, оформленого листом №70-02/1-5615 від 01.11.2022, і такий строк не може бути відновлено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заявленої позовної вимоги про визнання незаконною викладеної у листі голови Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №70-02/1-5615 від 01.11.2022 відмови у розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Оскільки судом встановлено, що оспорюваний лист, фактично, є рішенням про відмову у розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за заявою позивача, похідна позовна вимога позивача про зобов`язання Антимонопольного комітету України за наслідками розгляду заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийняти процесуальне рішення згідно вимог чинного законодавства України про захист економічної конкуренції також не підлягає задоволенню.

Поряд з цим, варто також зазначити, що прийняття розпорядження чи рішення за наслідками розгляду заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції є виключною компетенцією органів Антимонопольного комітету України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Отже, вимога позивача про зобов`язання прийняти процесуальне рішення згідно вимог чинного законодавства України про захист економічної конкуренції є необґрунтованою в силу того, що прийняття розпорядження чи рішення за наслідками розгляду заяв суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій відноситься до дискреційних повноважень Антимонопольного комітету України, а суд не повинен втручатися у дискреційні повноваження відповідача-1 та зобов`язувати його розглянути заяву позивача, поза межами процедури, визначеної законом.

З урахуванням усього вищезазначеного, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заявленого позову.

Викладеними вище обставинами спростовуються доводи позивача, наведені ним у поданій апеляційній скарзі.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 у справі №910/2248/23 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 у справі №910/2248/23 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складений 15.08.2024.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді Л.Г. Сітайло

С.І. Буравльов