РІШЕННЯ
Іменем України

01 серпня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/1643/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження господарську справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства Національна енергетична
компанія УКРЕНЕРГО
; вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ
; пр. Перемоги, б. 126Б, м. Чернігів, 14013,

про стягнення 190 395 843,67 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Остапенко С.Л.

від відповідача: Якимчук Ю.В.

Приватним акціонерним товариством Національна енергетична компанія УКРЕНЕРГО подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ про стягнення 190 395 843,67 грн, з яких 169 620 951,16 грн основного боргу, 9 552 638,74 грн пені, 9 425 594,82 грн штрафу, 836 230,84 грн 3 відсотків річних, 960 428,11 грн збитків від інфляції.

Дії суду щодо розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених недоліків шляхом подання до суду: документів, які підтверджують сплату (доплату) судового збору у встановленому порядку в розмірі 187 880,00 грн; доказів направлення відповідачу документів на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.12.2023, у зв`язку з не усуненням позивачем вказаних недоліків, позовну заяву від 05.12.2023 та додані до неї документи повернуто ПрАТ Національна енергетична компанія УКРЕНЕРГО, на підставі ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 апеляційну скаргу ПрАТ Національна енергетична компанія УКРЕНЕРГО на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 26.12.2023 у справі № 927/1643/23 задоволено, ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 26.12.2023 у справі № 927/1643/23 скасовано, справу № 927/1643/23 передано на розгляд до Господарського суду Чернігівської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

04.03.2024 матеріали справи №927/1643/23 надійшли до Господарського суду Чернігівської області.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі п.9 рішення зборів суддів Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020, справу №927/1643/23 передано на розгляд судді Моцьору В.В.

Ухвалою суду від 07.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.04.2024, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті.

Учасники справи були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі шляхом доставки ухвали суду від 07.03.2024 до їх електронних кабінетів у підсистемі Електронний суд 08.03.2024 о 01:19, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

22.03.2024, у встановлений судом строк, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву.

28.03.2024 позивачем подано до суду відповідь на відзив,

01.04.2024 відповідачем подані заперечння на відповідь на відзив.

Суд прийняв до розгляду відзив на позов, відповідь на відзив та заперечення, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням поданих сторонами документів.

25.03.2024 від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі № 927/1643/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/1359/22 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Київської області від 16.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2023.

04.04.2024 суд відклав розгляд заяви про зупинення провадження у справі до наступного засідання та постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 14.05.2024.

10.05.2024 відповідачем подано заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 169 620 951,16 грн за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0156-02024 у зв?язку з відсутністю предмету спору в даній частині. До заяви додано докази сплати відповідачем основної заборгованості на загальну суму 169 620 951,16 грн у період з 29.02.2024 по 30.04.2024.

13.05.2024 позивачем також подано заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 169 620 951,16 грн на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв?язку з відсутністю предмету спору.

Суд прийняв заяви до розгляду, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням поданих заяв.

14.05.2024 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 29.05.2024.

29.05.2024 відповідаем заявлено усне клопотання про залишення без розгляду заяви про зупинення провадження у справі, поданої до суду 25.03.2024.

Суд задовольнив усне клопотання відповідача та залишив без розгляду заяву відповідача про зупинення провадження у справі.

Суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.06.2024.

18.06.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 01.08.2024.

01.08.2024 суд розглянув справу по суті та проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиції учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0156-02024 в частині своєчасної та повної оплати коштів за надані послуги, у зв?язку із чим заборгованість відповідача за період з липня 2023 року по жовтень 2023 року (фактично надана послуга) та з 5 планових платежів за листопад 2023 року становить 169 620 951,16 грн.

Відповідач не визнає позовні вимоги щодо стягнення пені, штрафу, 3-х відсотків річних та збитків від інфляції. Вважає розрахунок позивача необґрунтованим та таким, що не відповідає умовам договору. Посилаючись на приписи пункту 16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, яка є чинною, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу за період з 01.08.2023 по 30.11.2023.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності.

Відповідальність за несвоєчасне виконання господарських зобов`язань передбачена відповідними нормами Цивільного кодексу України (статтями 610, 611, 525), ГК України (статтями 230, 232), у той час як Прикінцевими положеннями даних законодавчих актів не передбачено жодних підстав для звільнення відповідальності боржникам, які прострочили виконання грошових зобов`язань, зокрема, щодо заборони стягнення з них штрафних санкцій в період воєнних дій на території України. Положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України не передбачено зупинення/призупинення дії Договору або окремих його пунктів за рішеннями третіх осіб (зокрема НКРЕКП), крім рішення суду та у випадках передбачених Законом/Договором. Акти НКРЕКП не є Законом, а отже в силу ст.651 Цивільного кодексу України не можуть змінювати умови Договору.

Обставини справи встановлені судом.
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі ПрАТ НЕК «Укренерго», позивач) є юридичною особою, що утворена як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р «Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в приватне акціонерне товариство. Товариство є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до статті 108 ЦК України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802 (пункти 1.1., 3.2. Статуту ПрАТ НЕК «Укренерго»).

ПрАТ НЕК «Укренерго» виконує функції оператора системи передачі (ОСП) - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» (далі ТОВ «Енера Чернігів», відповідач) відповідно до Законів України «Про ринок електричної енергії», «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг», на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої НКРЕКП (постанова від 14.06.2018 № 429), є постачальником електричної енергії.

З наведеного слідує, що позивач і відповідач є учасниками ринку електричної енергії.

01.01.2019 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (як оператором системи передачі (далі - ОСП)) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» (як користувачем) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0156-02024 (далі - Договір).

За умовами п.1.1. Договору ОСП зобов`язувався надавати послуги з передачі електричної енергії, а користувач зобов`язувався здійснювати оплату за послуги.

Сторони здійснюють свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Правил ринку, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу, Кодексу комерційного обліку, ліцензій, відповідно до яких сторони здійснюють господарську діяльність, інших нормативно-правових актів, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України (п.1.2. Договору).

До вказаного договору сторони неодноразово укладали додаткові угоди, якими вносилися відповідні зміни, зокрема від 01.01.2019, від 14.08.2019, від 21.09.2021, від 28.12.2021 та від 21.12.2022 (договір було викладено в новій редакції) (далі Договір).

Згідно з п.4.1 Договору (як у першій редакції Договору, так і в редакції додаткових угод від 28.12.2021 та 21.12.2022) для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги:

- плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць.

Відповідно до п. 3.1. Договору (в редакції додаткових угод від 28.12.2021 та 21.12.2022) передбачено, що планова та/або фактична вартість послуги визначається на підставі діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії.

Відповідно до умов п. 5.2 Договору (в редакції додаткової угоди від 21.12.2022) користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості послуги ОСП таким чином:

1 платіж до 17.00 години другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього Договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 3 Договору, відповідно до такого агроритму:

2 платіж до 10 числа розрахункового місяця,

3 платіж до 15 числа розрахункового місяця,

4 платіж до 20 числа розрахункового місяця,

5 платіж до 25 числа розрахункового місяця.

При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не менше планової вартості послуг, яка визначена згідно з умовами розділу 5 цього Договору.

Згідно з п. 5.5 Договору (в редакції додаткової угоди та 21.12.2022) користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з Правилами ринку.

Оплата вартості послуги після коригування обсягів та вартості послуг користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акту приймання-передачі послуги (включно).

Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів та повертає їх ОСП.

Пунктом 8.3 Договору (в редакції додаткової угоди від 21.12.2022) передбачені наступні

обов`язки Користувача:

- подавати ОСП планові обсяги передачі електричної енергії та обсяги планової резервованої потужності за затвердженими ОСП формами у терміни та у порядку, що визначені в розділах 5 та 9 цього Договору;

- повертати ОСП підписані зі свого боку акти у терміни та у порядку, що визначені в розділах 5 та 9 цього Договору;

- здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за Послугу на умовах, визначених цим Договором.

Порядок обміну інформацією в рамках Договору сторонами узгоджено в розділі 9 в редакцій вищезазначених додаткових угод:

9.1. Планові обсяги Послуги користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю.

Користувач протягом 3 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, повертає його ОСП, підписаним зі свого боку.

Згідно з абзацем 2 п. 9.4 розділу 9 рахунки, акти приймання-передачі, акти звірки розрахунків, повідомлення вважаються отриманими стороною:

У день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, що підписується його уповноваженим представником;

У день особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та /або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом);

У день направлення за допомогою Сервісу та/або електронною поштою.

За приписами п. 5.7 Договору (в редакції додаткової угоди 21.12.2022) у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нараховувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пеня нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань.

За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Відповідно до п.13.1 Договору (в редакції додаткової угоди 21.12.2022) Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2023.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач листами від 21.06.2023, 18.07.2023, 14.08.2023, 19.09.2023 та 17.10.2023 повідомив позивача щодо планових обсягів отримання послуги на періоди липень - листопад 2023 року (а.с.83-91).

У період з березня по грудень 2023 року позивачем було надано відповідачу послуги з передачі електричної енергії на загальну суму 161 034 135,77 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі послуги з липня по жовтень 2023 року та актами коригування за період квітень - липень 2023 року:

- Акт приймання передачі послуги від 31.07.2023 у сумі 40 386 560,03 грн (з акту за липень не заявляються до стягнення 5 планових платежів (1513512,00 х5 =7567560,00) (40386560,03 - 7567560,00 = 32819000,03). Таким чином з акту від 31.07.2023 р заявляються до стягнення 32819000,03 грн;

- Акт приймання передачі послуги від 31.08.2023 р. у сумі 42675790,01 грн;

- Акт приймання передачі послуги від 30.09.2023 р. у сумі 39158600,59 грн;

- Акт приймання передачі послуги від 31.10.2023 р. у сумі 46380745,14 грн;

- Акт коригування від 17.07.2023 до акту від 30.04.2023 (за квітень 2023 року) у сумі 90 129,97 грн;

- Акт коригування від 18.08.2023 до акту від 31.05.2023 (за травень 2023 року) у сумі 697 873,93 грн;

- Акт коригування від 20.10.2023 до акту від 30.06.2023 (за червень 2023 року) у розмірі (-)146 874,45 грн;

- Акт коригування від 17.11.2023 до акту від 31.07.2023 (за липень 2023 року) у розмірі (-)1 368 234,06 грн.

Позивачем було виставлено відповідачу відповідні рахунки (планові та фактичні).

Відповідач свої зобов?язання за Договром в частині своєчасної та повної оплати отримних від позивача послуг з передачі електричної енергії не виконав.

Крім того, відповідачем також не були оплачені планові 5 платежів за листопад 2023 року на загальну суму 9 313 920,00 грн.

У зв`язку із несвоєчасною оплатою у відповідача виникла заборгованість за період липень 2023 року жовтень 2023 року (фактично надана послуга) та 5 планових платежів за листопад 2023 року, сума якої станом на 30.11.2023 складає 169 620 951,16 грн з ПДВ.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав у зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку по оплаті послуг з передачі електричної енергії.

Після відкриття провадження у справі відповідачем була сплачена основна заборгованость в повному обсязі:

-згідно платіжної інструкції № 2110 від 29 лютого 2024 року 40 476 690,00 грн з призначенням платежу «Оплата за послугу з передачі електричної енергії за липень 2023 року, згідно акту приймання передачі послуги від 31.07.2023 та договору № 0156-02024 від 01.01.2019 року, в тому числі ПДВ»

-згідно платіжної інструкції № 2111 від 29 лютого 2024 року - 9 052 553,61 грн з призначенням платежу «Оплата за послугу з передачі електричної енергії за серпень 2023 року, згідно акту приймання передачі послуги від 31.08.2023 та договору № 0156-02024 від 01.01.2019 року».

-згідно платіжної інструкції № 3112 від 29 березня 2024 року - 34 321 110,33 грн з призначенням платежу «Оплата за послугу з передачі електричної енергії за серпень 2023 року, згідно акту приймання передачі послуги від 31.08.2023 та договору № 0156-02024 від 01.01.2019 у т.ч. ПДВ».

-згідно платіжної інструкції № 3113 від 29 березня 2024 року 39 158 600,59 грн з призначенням платежу «Оплата за послугу з передачі електричної енергії за вересень 2023 року, згідно акту приймання передачі послуги від 30.09.2023 та договору № 0156-02024 від 01.01.2019 у т.ч. ПДВ».

-згідно платіжної інструкції № 3114 від 29 березня 2024 року - 21 520 289,08 грн з призначенням платежу «Оплата за послугу з передачі електричної енергії за жовтень 2023 року, згідно акту приймання передачі послуги від 31.10.2023 та договору № 0156-02024 від 01.01.2019 у т.ч. ПДВ».

-згідно платіжної інструкції № 3122 від 29 березня 2024 року - 15 000 000,00 грн з призначенням платежу «Оплата за послугу з передачі електричної енергії за жовтень 2023 року, згідно акту приймання передачі послуги від 31.10.2023 та договору № 0156-02024 від 01.01.2019 у т.ч. ПДВ».

-згідно платіжної інструкції № 3123 від 29 березня 2024 року - 9 713 581,61 грн з призначенням платежу «Оплата за послугу з передачіелектричної енергії за жовтень 2023 року, згідно акту приймання передачі послуги від 31.10.2023 та договору № 0156-02024 від 01.01.2019 у т.ч. ПДВ».

-згідно платіжної інструкції № 3124 від 29 березня 2024 року - 1 286 418,39 грн з призначенням платежу «Оплата за послугу з передачі електричної енергії за листопад 2023 року, згідно акту приймання передачі послуги від 30.11.2023 та договору № 0156-02024 від 01.01.2019 у т.ч. ПДВ».

-згідно платіжної інструкції № 4194 від 30 квітня 2024 року - 6 659 267,55 грн з призначенням платежу «Оплата за послугу з передачі електричної енергії за листопад 2023 року, згідно акту приймання передачі послуги від 31.10.2023 та договору № 0156-02024 від 01.01.2019 у т.ч. ПДВ».

Крім того, відповідачем було сплачено загальну заборгованість за листопад 2023 року згідно платіжної інструкції № 4195 від 30 квітня 2024 року на суму 41 702 914,39 грн з призначенням платежу «Оплата за послугу з передачі електричної енергії за листопад 2023 року, згідно акту приймання передачі послуги від 30.11.2023 та договору № 0156-02024 від 01.01.2019 у т.ч. ПДВ 6950485,73 грн».

Оцінка аргументів та нормативноправове обґрунтування.
Відповідно до частини 1 статті 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

За статтею 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії.

За п. 8 частини 1 статті 4 Закону України Про ринок електричної енергії учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, про надання послуг з передачі.

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог частин 1 та 7 статті 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами статті 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконане належним чином.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ГК України).

За частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що за період з липня 2023 року по жовтень 2023 року позивачем було надано послуги з передачі електричної енергії за договором, що підтверджується актами актами приймання-передачі послуги з липня по жовтень 2023 року, актами коригування за період квітень - липень 2023 року та відповідними рахунками (планові та фактичні).

У порушення умов договору відповідач за надані послуги своєчасно та в повному обсязі не розрахувався. Станом на день подання позивачем позову до суду, відповідачем не було проведено оплату за надані послуги на загальну суму 169 620 951,16 грн.

Після відкриття провадження у даній справі, у період з 29 лютого 2024 року по 30 квітня 2024 року відповідачем сплачено позивачу основний борг в сумі 169 620 951,16 грн, що підтверджується наданими відповідачем платіжними інструкціями.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд доходить висновку, що відповідачем у повному обсязі здійснено оплату за надані послуги з передачі електричної енергії з порушенням строків, встановлених Договором.

Приймаючи до уваги, що відповідач, після відкриття провадження у справі, сплатив суму боргу в повному обсязі, суд доходить висновку, що спір між сторонами в частині стягнення з відповідача 169 620 951,16 грн основного боргу за надані позивачем послуги з передачі електричної енергії, врегульовано, предмет спору відсутній.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження в частині стягнення 169 620 951,16 грн основного боргу підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч.3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем також заявлена вимога про стягнення з відповідача 836 230,84 грн 3 відсотків річних, 960 428,11 грн збитків від інфляції.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені, викладеними вище нормами законодавства, наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо своєчасної оплати послуг, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, позивач також просив суд стягнути з відповідача 9 552 638,74 грн пені, 9 425 594,82 грн штрафу.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено п. 5.7 Договору (в редакції додаткової угоди 21.12.2022) у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нараховувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пеня нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань.

За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Проте, відповідно до положень підп.16 п.1 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №332 від 25.02.2022 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану», на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного суду в постанові від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22 зауважила, що постанова № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) прийнята НКРЕКП (Регулятором) в межах своїх повноважень, а тому її положення, у тому числі, підпункт 16 пункту 1, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності.

Рішення Регулятора не скасовують встановлену нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк Регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому Законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку Верховного Суду у постанові від 26.07.2023 у справі № 922/1948/22 з урахуванням уточнення такого змісту: підпункт 16 пункту 1 постанови НКРЕКП №332 має обов`язковий характер як норма щодо правового регулювання договірних відносин учасників ринку електроенергії щодо відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії; зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії є обов`язковим з урахуванням імперативного характеру підпункту 16 пункту 1 постанови НКРЕКП №332.

Виходячи з викладених положень на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення нарахування та стягнення штрафних санкцій за договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії зупиняється.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, з урахуванням зміни, в Україні введено 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває і на даний час.

За таких обставин, зважаючи, що договір регулює відносини між сторонами спору, як учасниками ринку електричної енергії, і такий правочин розроблено, в тому числі, відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», з огляду на те, що строк дії воєнного стану в Україні охоплює період виникнення заборгованості (липень 2023 року - жовтень 2023 року) у відповідача перед позивачем за укладеним між сторонами договором, а неустойка, що заявлена до стягнення позивачем також нарахована в період дії воєнного стану, суд, беручи до уваги положення підп.16 п.1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №332 від 25.02.2022, відмовляє в задоволенні вимог позивача про стягнення пені та штрафу.
Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Підсумовуючи наведене, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення більш вірогідних доказів, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 836 230,84 грн 3 відсотків річних, 960 428,11 грн збитків від інфляції.

Розподіл судових витрат.
З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи, що судом закрито провадження в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 169 620 951,16 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині, сплачений за подання даного позову судовий збір у розмірі 669 518,49 грн підлягає поверненню позивачу.

З відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог 7091,67 грн судового збору.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» (пр. Перемоги, буд. 126Б, м. Чернігів, 14013; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ) 836 230,84 грн трьох відсотків річних, 960 428,11 грн інфляційних втрат та 7091,67 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 169 620 951,16 грн основного боргу за відсутністю предмету спору.

4. У частині вимог про стягнення 9 552 638,74 грн пені та 9 425 594,82 грн штрафу відмовити.

5. Повернути Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ) з Державного бюджету України (код класифікації доходів бюджету 22030101) 669 518,49 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією №В-8545 від 04.12.2023.

Дане рішення є підставою для повернення судового збору з Державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 09.08.2024.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор