ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" серпня 2024 р.м. Одеса Справа № 923/706/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі судового засідання Боднарук І.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства "Херсонгаз"у справі за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"; (Кловський узвіз,9/1,м.Київ 21,01021, код ЄДРПОУ 30019801)

до відповідача: Акціонерного товариства "Херсонгаз" ( 73036, вул.Поповича,3, м.Херсон, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг

про стягнення 95 103 022 грн. 67 коп.,

про розстрочення виконання судового рішення 0 грн.;

За участю представників

Представник позивача Решитова Ельміра Ваітівна (поза межами приміщення суду)

Представник відповідача Лук`янов Олексій В`ячеславович (поза межами приміщення суду)

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 р. Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Херсонгаз" заборгованості з оплати негативних щодобових небалансів за період з березня, квітня, травня, червня 2019 року у розмірі 95 103 022,67 грн, з яких: 88 227 673, 92 грн основний борг, 6 331 767, 87 грн пеня та 543 580,88 грн 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на укладений між АТ «Укртрансгаз», як оператором газотранспортної системи, та АТ «Херсонгаз», як оператором газорозподільної системи, договір транспортування природного газу № від 19.09.2018, що відповідає умовам типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2493.

Рішенням Господарського суду Херсонської області (суддя Ярошенко В.П.) від 13.12.2021р. по справі № 923/76/19 у задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 у справі № 923/706/19 рішення Господарського суду Херсонської області від „13 грудня 2021р скасовано і прийняте нове. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Херсонгаз" () на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" () 68 889 869,84 грн. заборгованості з оплати добових небалансів, 615 179,48 грн пені, 543 580,88 грн. 3% річних та 672 350,00 грн судового збору.

Крім того, стягнуто з Акціонерного товариства "Херсонгаз" () на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" () судовий збір за апеляційний перегляд 1 008 525 грн. Загальний розмір стягнутого судового збору становить 1 680 875,00 грн.

12.07.2024р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява Акціонерного товариства "Херсонгаз" про розстрочення виконання даного рішення суду на один рік.

Листом Господарського суду Одеської області від 15.07.2024 р. було повідомлено, що станом на 12.07.2024р. матеріали справи № 923/706/19 відсутні у Господарському суді Одеської області, заяву Акціонерного товариства "Херсонгаз" про розстрочення виконання рішення буде розглянуто після повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

22.07.2024р. матеріали справи № 923/706/24 було повернуто до Господарського суду Одеської області.

Керуючись ст.ст.331, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд ухвалою від 22.07.2024р. розгляд заяви (вх.№2-1167/24 від 12.07.2024р.) Акціонерного товариства "Херсонгаз" про розстрочення виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 13.12.2021р. № 923/706/19 призначив на 06 серпня 2024р.

Від представника позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про розстрочення виконання рішення, в яких позивач заперечує щодо задоволення заяви посилаючись на її необгрунтованість.

Згідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні 06.08.2024р. суд розглянув та дослідив заяву Акціонерного товариства "Херсонгаз" про розстрочення виконання даного рішення суду на один рік, заслухав представників сторін та дійшщов наступних висновків..

АТ "Херсонгаз" пояснює, що , відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі Закон 1639) стягнута з нього заборгованість (разом із санкціями) буде врегульована згідно процедур, визначених цим Законом, за рахунок коштів державного бюджету.

Тобто, виконавче провадження в цій частині буде зупинено на підставі пункту 15 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої передбачено: якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу; АТ «Херсонгаз» включено до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, відповідно до Закону 1639) відповідно до постанови НКРЕКП від 31.01.2023 № 184.

Однак, Законом 1639 не передбачено врегулювання витрат зі сплати судового збору.

Таким чином, залишок заборгованості, що підлягатиме примусовому стягненню за рішенням суду становить лише суму витрат із судового збору в розмірі 1 680 875,00 грн.

Відповідно до статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частини 4 статті 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Щодо ступеню вини у невиконанні договірних зобов"язань, відповідач пояснює,що порушення прав Позивача, що спонукало його звернутися до суду, відбулось не через дії/вину Відповідача, а через затвердження тарифів на розподіл природного газу для операторів газорозподільних мереж на економічно необґрунтованому рівні, який не дозволяв Відповідачу покривати обґрунтовані витрати, що призвело до збитковості відповідної діяльності та штучного накопичення боргів перед кредиторами, що підтверджується зокрема:

1. Пояснювальною запискою до Закону 1639, де чітко зазначено, що чинниками, що істотно вплинули на утворення та накопичення вищезазначеної заборгованості

затвердження тарифів на розподіл природного газу для операторів газорозподільних мереж на економічно необґрунтованому рівні, який не дозволявпідприємствам покривати обґрунтовані витрати, що призвело до збитковості відповідної діяльності та штучного накопичення боргів перед кредиторами операторів газорозподільних мереж (розрахунки з НАК "Нафтогаз України" за природний газ для виробничо-технологічних витрат та з АТ "Укртрансгаз" за отримання послуги балансування);

2. Висновком Верховного суду у Постанові № 911/944/21 від 25 листопада 2021 року, де зазначено, що держава, як вже зазначалося вище, визнаючи неможливість підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити свої розрахунки, із прийняттям Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" вчиняє дії, спрямовані на врегулювання такої заборгованості, зокрема, шляхом проведення взаєморозрахунків за рахунок видатків державного бюджету, реструктуризації заборгованості за природний газ та послуги з його транспортування та списаннянеустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих назаборгованість з оплати природного газу та послуги з його транспортування, що всвою чергу свідчить про можливість врегулювання заборгованості цих підприємствсаме у спірних відносинах без застосування процедур банкрутства.

Щодо стихійного лиха та інших надзвичайних подій відповідач зазначив наступне.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 No 309, вся Херсонська область з початку повномасштабного вторгнення рф перебувала у тимчасовій окупації.

Місто Херсон перебувало у тимчасовій окупації з 01.03.2022 по 11.11.2022. Водночас, лівобережжя Херсонщини й досі залишається тимчасово окупованим. через тривалу окупацію Херсонської області збройними формуваннями російської федерації відбулось зокрема:

- захоплення АТ «Херсонгаз» та створення на його матеріальній базі «государственного унитарного предприятия», із введенням окупаційною владою «нових тарифів» та примушення споживачів сплачувати вартість послуг з розподілу природного газу на банківські рахунки російських підсанкційних банків;

- блокування окупантами мобільного зв`язку та Інтернету від українських операторів в м. Херсон з 31.05.2022, в наслідок чого не працюють електронні ключі та інтернет банкінг.

Згідно повідомлень Держспецзв`язку у «Телеграм», причинами відсутності зв`язку стали обриви волоконно-оптичних магістральних ліній та відключення від електропостачання обладнання операторів. Проблеми, які виникли одночасно у всіх операторів мобільного зв`язку, а також у постачальників фіксованих інтернет-послуг, є нічим іншим, ніж черговою спробою окупанта залишити українців без доступу до правдивої інформації про перебіг війни, яку розв`язала росія проти України.

- позбавлення Товариства всього рухомого майна, зокрема: автомобільний транспорт, землерийна техніка, механізми, технологічне обладнання та пошукові прилади, інструменти, комп`ютерна та офісна техніка тощо було вивезено (вкрадено) окупантами.

Товариство також втратило доступ до програмного забезпечення обліку послуг розподілу природного газу.

Відбувалось постійне пошкодження та руйнування/знищення газорозподільної інфраструктури, внутрішньобудинкових систем газопостачання споживачів послуг розподілу

природного газу, внаслідок чого такі споживачі звільнені від оплати послуг ;

- вимушене переміщення більше 70% споживачів послуг з розподілу природного газу з м. Херсона та Херсонської області на підконтрольну територію України або закордон;

З початку повномасштабного вторгнення рф, АТ «Херсонгаз» також втратило 105 148 побутових споживачів лівобережної частини Херсонщини (яка наразі залишається тимчасово окупованою, без врахування підприємств, які також припинили діяльність).

- більшість підприємств припинили діяльність та/або повідомили по настання форс мажорних обставин. Їх виробничі потужності були зруйновані та/або захоплені/ вкрадені окупантами.

- тривала відсутність електропостачання у Херсоні. Перед звільненням м.Херсон, окупантами були зруйновані всі магістральні лінії електропередачі, які живили місто.

Відповідач є об`єктом критичної інфраструктури та має важливе суспільне значення, забезпечуючи мешканців Херсонщини та об`єкти бюджетної сфери (у тому числі школи, садочки, лікарні) можливістю користуватися природним газом.

Станом на сьогодні АТ «Херсонгаз» працює в «аварійному режимі», із залученням підрозділів аварійно-диспетчерської служби (за рахунок гуманітарної/благодійної допомоги) з метою локалізації і ліквідації аварійних ситуацій в газорозподільній системі внаслідок постійних обстрілів та з метою забезпечення можливістю користування природним газом споживачів звільнених територій Херсонської області.

Херсонська міська територіальна громада з 01.05.2023 знаходиться у переліку територій активних бойових дій, проте фактично з моменту деокупації (11.11.2022), звільнена частина Херсонщини щоденно обстрілюється російськими військами, внаслідок чого руйнуються у тому числі газорозподільні мережі.

При цьому, Товариство втратило 50% споживачів на лівобережжі Херсонщини, яке наразі залишається окупованим.

Відповідач зазначив, що станом на сьогодні, на території деокупованої частини Херсонської області, зафіксовано понад 5000 одиниць пошкоджених ділянок газопроводів різного рівня тиску, класифікації, газорозподільного обладнання тощо (далі також складові газорозподільної системи, складові ГРМ), про цьому, кожна така окрема складова має від 1 до 641 пошкоджень різного ступеню.

Кожен такий випадок створює аварійну ситуацію. Для локалізації і ліквідації аварійних ситуацій, силами АТ «Херсонгаз» має забезпечувати достатній обсяг робіт на пошкоджених ділянках газопроводів, який дозволить «доставляти» до кожного споживача деокупованої частини Херсонщини природний газ. В першу чергу на забезпечення таких заходів Товариство повинно мати обігові кошти. Примусове стягнення всієї суми одночасно позбавить Товариство можливості вживати оперативних заходів для локалізації і ліквідації аварійних ситуацій. Крім постійних обстрілів, які щоденно завдають збитків Товариству, внаслідок підриву 06.06.2023 Каховської ГЕС відбулось затоплення населених пунктів поблизу річки Дніпро, було затоплено також м. Херсон.

Регіональною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій факт руйнування Каховської ГЕС визнано надзвичайною ситуацією техногенного характеру. Внаслідок затоплення м. Херсона та деокупованої частини Херсонської області (під затоплення також попало газорозподільне обладнання, адміністративні будівлі Товариства, документи, офісна техніка тощо) багатьом споживачам було припинено постачання/розподіл природного газу на підставі підпункту 8 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ (ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру).

АТ «Херсонгаз» є на 100% тарифним підприємством. Діяльність АТ «Херсонгаз» регулюється НКРЕКП. Тариф встановлюється Регулятором (Постанова НКРЕКП 22.12.2021 № 2773) та відповідна складова тарифу, що передбачена на оплату послуг Позивачу передбачена на рівні в декілька разів менше ніж вартість послуг Позивача, що є економічно необгрунтованим доказом чого є факт прийняття Закону 1639.

При цьому, за весь період діяльності Товариство жодного разу не було визнано порушником на ринку природного газу, про що свідчить відсутність штрафів з боку Регулятора, у тому числі за нецільове використання отриманих тарифних коштів.

Отже, ступінь вини Відповідача у виникненні спору має об`єктивне підґрунтя та виникнення заборгованості не залежало від Відповідача.

Обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення, є об`єктивна необхідність Товариства, в умовах воєнного стану та постійних обстрілів та активних бойових дій, у акумулюванні коштів для локалізації і ліквідації аварійних ситуацій, що постійно виникають внаслідок обстрілів, для забезпечення газопостачанням у тому числі населення, соціальних об`єктів (лікарень, а також дитячих садочків та шкіл, які наразі використовуються як пункти незламності та пункти обігріву у зимовий період), бюджетних організацій.

Водночас, однією з функцій господарського суду під час провадження у справі є саме забезпечення розумного балансу публічного та приватного інтересів (ст. 15 ГПК України).

Забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу також переслідує публічний та приватний інтерес.

Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні штучного накопичення боргів перед кредиторами операторів газорозподільних мереж у зв`язку з встановленням економічно необґрунтованих тарифів на розподіл природного газу, як визнається самими авторами прийнятого Закону No 1639-ІХ.

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог контрагентів, в даному випадку сторін договору транспортування природного газу.

Однак, відповідач заявляє, що виконання рішення на всю суму "одним платежем" призведе до порушення балансу в частині стягнення суми судових витрат з Відповідача (максимальної суми судового збору у даному випадку), які не підлягають врегулюванню відповідно до Закону 1639, до того ж із додатковими витратами у вигляді 10% винагороди приватного виконавця, що є результатом недосконалого регулювання ринку природного газу в Україні у минулих періодах.

Таким чином, АТ «Херсонгаз» не відмовляється від виконання рішення суду, однак просить суд надати можливість виконати (сплатити) залишок заборгованості зі сплати судового збору частинами у зв`язку із вищенаведеними об`єктивними та надзвичайними обставинами.

Відповідач заявляє, що наразі Товариство виконує аналогічне розстрочення виконання рішення суду на користь АТ «Укртрансгаз» по справі № 923/512/21, відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 29.02.2024 у повному обсязі та без будь яких затримок, що в свою чергу є гарантією виконання рішення.

У зв`язку з наведеним, відповідач просить суд розстрочити виконання рішення (в частині сплати судового збору у розмірі 1 680 875,00 грн.) строком на 12 місяців (щомісячний

розмір погашення боргу становитиме 140 072,92 грн).

Суд зазначає, що відповідач додав до заяви про розстрочення виконання рішення лише

Посадова інструкція Лук`янова О.В., труд. договір з ним, квитанцію про надсилання заяви іншій стороні.

Від представника позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про розстрочення виконання рішення, в яких позивач заперечує щодо задоволення заяви посилаючись на її необгрунтованість. Така ж позиція підтверджена і в судовому засіданні.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Стаття 326 Господарського кодексу України встановлює, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України судове рішення по справі № 923/706/19, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Законодавство України не містить вичерпного переліку обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення на підставі яких суд може прийняти рішення про надання розстрочки.

Тобто перелік "обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення" у національному законодавстві є нечітким. Обмеження стосовно можливого та допустимого строку розстрочки (відстрочки) виконання остаточного рішення у законі відсутнє.

Отже, суд, який прийняв рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для надання розстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

Водночас, слід враховувати, що

1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012);

2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25.04.2012);

3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997);

4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії"), а також беручи до уваги, те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 у справі "Півень проти України" (п. 35) зазначено, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Також відповідно до позиції Європейського суд з прав людини, зазначеної у його рішеннях, межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що відповідачем не подано будь-яких доказів не підтверджено наявності виняткових обставин в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне виконання судового рішення та які б могли бути підставою для розстрочки його виконання.

Посилання відповідача на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) у вигляді військової агресії Російської федерації проти України, не приймаються судом до уваги, з огляду на таке.

Згідно із статтею 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Ведення в дію воєнного стану в України, в зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, є загальновідомою обставиною та не потребує доказуванню, відповідно до вимог ч.3 ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, суд зазначає, що наявність обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, тоді як рішенням суду з відповідача стягнуто на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" () 68 889 869,84 грн. заборгованості з оплати добових небалансів, 615 179,48 грн пені, 543 580,88 грн. 3% річних та 672 350,00 грн судового збору.

Крім того, стягнуто з Акціонерного товариства "Херсонгаз" () на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" () судовий збір за апеляційний перегляд 1 008 525 грн. Загальний розмір стягнутого судового збору становить 1 680 875,00 грн.

При цьому, наявність форс-мажорних обставин не може бути підставою для розстрочення виконання рішення, яке набрало законної сили.

Суд зазначає, що введення воєнного стану на території України не свідчить про те, що, зокрема, і відповідач не може здійснювати свою господарську діяльність. В матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано належних та допустимих доказів впливу саме воєнного стану на можливість виконання ним зобов`язань за договором.

Крім цього, доказів реальної можливості виконати рішення суду в справі до 20.06.2025 (максимально можливий строк розстрочення рішення згідно частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України), за умови надання судом розстрочення виконання, відповідачем суду не надано, згоди стягувача на розстрочення виконання рішення суду не отримано.

Враховую викладене вище, оскільки відповідачем не доведено існування виключних обставин, які б підтверджували дійсне ускладнення або неможливість виконання судового рішення, заява про розстрочення виконання судового рішення в справі № 923/706/19 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви (вх.№ 2-1167/24 від 12.07.2024р.) Акціонерного товариства "Херсонгаз" про розстрочення виконання судового рішення в справі № 923/706/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення 06.08.2024р. та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України. Повний текст складено та підписано 08.08.2024р.

Суддя Пінтеліна Тетяна Георгіївна