ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р. м. Львів Справа №909/43/24

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (доповідач), Малех І.Б., Панова І.Ю.

секретар судового засідання Бабій М.М.

представники: позивача адвокат Барчук А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного підприємства "Онтаріо" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області (суддя І.М. Скапровська) від 21 березня 2024 року та на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області (суддя І.М. Скапровська) від 04 квітня 2024 року у справі №909/43/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпартнер" до Приватного підприємства "Онтаріо" про стягнення пені та штрафу в сумі 3 219 946,56 грн та судових витрат

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ТОВ "Спецпартнер" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПП "Онтаріо" про стягнення пені та штрафу в сумі 2 543 935,86 грн. з яких: 1 298 652, 48 грн. пеня з 31 жовтня 2023 року по 11 січня 2024 року;

- 1 245 283, 20 грн. штраф за прострочення поставки понад 30 днів..

19.02.2024 до суду поступила заява про збільшення позовних вимог, зокрема, позивач просив стягнути 1 974 663,36 грн пені, нарахованої з 31.10.23 по 18.02.24 та 1 245 283,20 грн - штрафу за прострочення поставки понад 30 днів, в зв`язку з тим, що невиконання відповідачем обов`язку щодо поставки товару є триваючим.

Позов обґрунтований тим, що відповідач всупереч вимогам ЦК України, ГК України та умов договору поставки №24 від 01 травня 2023 року, не поставив у обумовлені в специфікації, яка є додатком до вказаного договору, строки товар, у зв`язку з чим відповідачу за прострочення виконання зобов`язання нараховано штраф та пеню.

У підтвердження вимог позивач надав копії: договору поставки №24 від 01 травня 2023 року, Додатків № 1,2,3,4 до договору поставки №24 від 01 травня 2023 року, лист-претензію ТОВ "Спецпартнер", докази направлення на адресу відповідача листа-претензії та сплати судового збору.

Відповідач щодо позову заперечила, вказала на те, що договір, на який посилається позивач, як на підставу вимог, є спірним, оскільки останній не повернув відповідачу підписані примірники договору поставки №24 від 01 травня 2023 року, документів, які повинні передувати постачанню товару, не отримано від позивача, відповідно, строк виконання зобов`язання по поставці товару не настав. Відповідач також вказала на необхідність призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки, на думку відповідача, надані позивачем докази містять різні підписи від імені особи керівника позивача.

Суд, за наслідками розгляду заяви про призначення судової почеркознавчої експертизи, відмовив в її задоволенні, оскільки дослідження підпису позивача не входить до предмету доказування, що повинен доводитись відповідачем. Про вказане, зазначив у протоколі судового засідання № 2636806 від 21.03.2024.

Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 21 березня 2024 року у справі №909/43/24 позов задоволив; стягнув з ПП "Онтаріо" на користь ТОВ "Спецпартнер"1 974 663,36 грн - пені, 1 245 283,20 грн - штрафу та 38 639,36 грн судового збору.

Суд встановив, що між сторонами існували договірні відносини. Доказів того, що протягом строку дії Договору, відповідач направляв позивачу попереднє повідомлення з вказанням точної дати та часу проведення випробувань та/або інспекції товару, листа з інформацією щодо планової дати поставки Товару, суду не було надано.(п. 2.4).

Посилання відповідача на те, що Договір є спірним, через те, що не отримувався від позивача, суд не прийняв, як таке, що не підтверджене належними доказами. Навпаки, в матеріалах справи наявна копія Договору, оригінал якого оглянутий в судовому засіданні 21.03.24, який свідчить про те, що відповідач підписав і скріпив печаткою Договір та Додатки № 1,2,3,4 до нього. Поведінка відповідача, яка полягає у запереченні факту існування договірних відносин, містить елементи суперечливої.

Суд вважав необхідним застосувати до спірних правовідносин принцип заборони суперечливої поведінки, яка базується на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці, а також ст. 13 ЦК України про заборону зловживання правами.

Щодо додаткового рішення.

26.03.2024 представник позивача направила суду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. В обґрунтування заяви послалась на ст. 123-129 ГПК України. На підтвердження факту понесення витрат надала копії протоколу від 15.12.2023 та від 04.03.2024 погодження розміру гонорару адвоката за надання правничої допомоги за договором №21-23 від 15.12.2023 у спорі із ПП "Онтаріо" від 15.12.2023, рахунку №02/24/04.03.2024 від 04.03.2024, виписок по рахунку від 04.03.2024, акту від 22.03.2024 про надання правничої допомоги №2 (виконаних робіт) до договору №21-23 від 15.12.2023, договору про надання правничої допомоги №21-23 від 15.12.2023, ордеру на надання правничої допомоги від 21.01.2024.

Господарський суд Івано-Франківської області додатковим рішенням від 04 квітня 2024 року у справі №909/43/24 задоволив заяву представника ТОВ "Спецпартнер" про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн; стягнув з ПП "Онтаріо" ( , вул. Чорновола, буд. 75 А, кв. 6, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ТОВ "Спецпартнер" (, пр. Науки, буд. 40, м. Харків, Харківська область, 61166) - 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу..

Суд першої інстанції дійшов висновку, що за встановлених обставин, відсутності доказів на підтвердження невідповідності витрат на професійну правничу допомогу фактично наданим послугам, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн слід покласти на відповідача.

У задоволені клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд відмовив виходячи з викладеного та того, що суду не доведено недотримання критеріїв співмірності, розумності заявлених до відшкодування адвокатських витрат у сумі 30 000 грн за надання правової допомоги в даній справі, де предметом розгляду було стягнення пені та штрафу в сумі 3 219 946,56 грн.

В апеляційній скарзі ПП "Онтаріо" просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року у справі №909/43/24 повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову ТОВ Спецпартнер про стягнення з ПП "Онтаріо" 1 974 663,36 грн пені, 1 245 283,20 грн штрафу та 38 639,36 грн судового збору - відмовити.

Вважає оскаржене рішення незаконним та необґрунтованим у зв`язку з не з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю тих обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції встановленим обставинам справи та порушенням судом норм процесуального права (ст. 80, 86, 236 ГПК України) з неправильним застосуванням норм матеріального права(ч.4 ст.612, ст.638 та ч. 1,2 ст. 641 ЦК України, ст.181, ч. 3 ст. 220 ГК України), з таких підстав:

-відсутність підстав для покладення на Відповідача відповідальності за порушення строків поставки товару(ч.4ст.612, ч.1 ст.613 ЦК України, ч.3ст.220 ГК України;

-порушення Позивачем порядку укладення Договору визначеного ст.641, ч.2ст.638 ЦК України, ст.181 ГК України, умовами п. 10.1., 11.15. проекту Договору, який сторони погоджували, що не дає змоги визнати Договір поставки від 01.05.2023 N 24 укладеним, оскільки не можна вважати пропозицією укласти Договір (офертою) в розумінні ст. 641 ЦК України надісланий проект не підписаного Договору Позивачем -Відповідачу. (Намір юридичної особи, яка зробила пропозицію, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття, може виражатись лише у разі підписання проекту договору і направлення його іншій стороні. Без підписання такого паперового документу власноруч не можна вважати, що така юридична особа готова взяти на себе зобов`язання у разі прийняття пропозиції укласти договір іншим контрагентом, що і виснував Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі N 922/1246/21 у своєму правовому висновку зробленому щодо питання застосування ч. 2 ст. 638 та ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку з ст. 181 Господарського кодексу України з приводу того чи повинна пропозиція укласти договір бути заздалегідь підписана особою, яка її робить;

-відсутність доказів того, що Позивач будь-яким чином підтверджував факт укладення та виконання спірного Договору, відсутність доказів надсилання та отримання Відповідачем підписаного Позивачем оригінального примірника Договору, відсутність доказів вчинення Позивачем дій направлених на виконання зобов`язань за Договором (а саме надсилання вимоги щодо інспекції якості, готовності Товару до відвантаження, рознарядки щодо визначення обсягу поставки Товару (п.п.5.1., 7.4. Договору, пп.3.,3.1. Специфікації до Договору);

-не дотримання сторонами порядку укладення Договору, оскільки наявність в матеріалах позову примірника Договору підписаного Позивачем, не може спростувати не дотримання сторонами порядку укладення Договору поставки, а також не свідчить про здійснення будь-яких дій, направлених на фактичне виконання взятих на себе зобов`язань самим Позивачем чи ініціювання останнім прийняття будь-якого виконання зі сторони Відповідача за рознарядкою);

-необґрунтовану відмову суду першої інстанції Відповідачу у заявлених клопотаннях 27.02.2024р. в дослідженні оригіналів доказів та поданні додаткових доказів, що могли мати значення для вирішення справи, необґрунтовану відмову у призначенні судової експертизи та витребуванні доказів надсилання підписаного Договору поставки №24 від 01.05.2023р.Позивачем Відповідачу, доказів, які б достовірно підтверджували дотримання порядку надсилання документів Відповідачу, визначеного уп.11.15. Договору;

-відсутності доказів визначення обсягу Поставки Товару Позивачем Постачальнику та надсилання цього розпорядження Відповідачу у строк встановлений Договором та у порядку надсилання визначеного п.11.13,п.5.1.Договору. (Постачальник не міг виконати обов`язок щодо своєчасної поставки Товару, у зв`язку з тим, що Позивач не узгодив обсяг, графік поставки Товару та не надав Відповідачу рознарядок, тому враховуючи приписи ч. 4 ст. 612 ЦК України та ч. 3 ст. 220 ГК України, ПП ОНТАРІО не може вважатися таким, що прострочило виконання зобов`язання, оскільки Позивач не вчинив дій, що прямо встановлені Договором, та наявне прострочення кредитора;

-відсутності доказів поставки обсягу Товару з пропуском встановленого строку поставки та відповідно підстав для застосування відповідальності до Відповідача у вигляді стягнення штрафних санкцій.

Скаржник зазначає також, якщо суд апеляційної інстанції не погодиться із доводами Відповідача в частині відсутності факту прострочення виконання через прострочення кредитора Позивача, то акцентує увагу суду апеляційної інстанції на тому, що відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Позивачем не надано до суду першої інстанції доказів розміру збитків, як і факту виникнення збитків у Позивача, такі позовні вимоги не заявлялись. Тому відповідачем заявлялось про зменшення розміру неустойки нарахованої Позивачем (штрафу та пені), яке залишено судом першої інстанції поза увагою.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Спецпартнер" просить апеляційну скаргу ПП «ОНТАРІО» на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року у справі № 909/43/24 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року у справі № 909/43/24 залишити без змін, з таких підстав:

З боку відповідача у справі під час розгляду справи судом першої інстанції спостерігалися ознаки суперечливої поведінки, і на це звернув увагу суд першої інстанції. Під час апеляційного перегляду відповідач змінює позицію у справі, що є продовженням такої поведінки. Так, під час апеляційного розгляду справи відповідач посилається на прострочення кредитора, посилаючись на положення укладеного договору між сторонами, а в іншій частині апеляційної скарги наводить доводи щодо неукладеності відповідного договору, а згодом звертається до суду із проханням про зменшення штрафних санкцій.

З боку ПП «ОНТАРІО» не надано доказів протиправного використання печатки підприємства сторонніми особами чи доказів існування між сторонами іншої домовленості, відмінної від змісту договору.

Підчас розгляду справи судом першої інстанції присутня у судовому засіданні директор ПП «ОНТАРІО» декілька разів змінювала позицію щодо наявності/відсутності договірних відносин, натомість, представником позивача повідомлялося, що позивач очікує на поставку товару у межах строку дії договору. Так, справа у провадженні суду першої інстанції перебувала з 15.01.2024року (дата відкриття провадження у справі). Відповідно до пункту 10.1 договору договір діє до 30 квітня 2024 року включно.

Строк поставки товару погоджений у Специфікації № 1 і у додатку№ 2 до договору з умов поставки, рознарядка є нічим іншим як свідченням готовності покупця прийняти відповідний обсяг товару.

Жодних повідомлень про проведення випробувань товару постачальник покупцю не направляв (п.2.4, договору).

До оформлення остаточної рознарядки покупця постачальник зобов`язаний був приступити до виконання договору, повідомити покупця про проведення випробувань, провести випробування готовності товару, у випадку необхідності усунути виявлені недоліки, направити на адресу покупця технічний опис виготовленого товару, і лише після цього покупець, маючи впевненість щодо готовності товару, мав оформити рознарядку на безпосереднє відвантаження. Разом із тим, жодне положення укладеного договору постачальником виконано не було. Так, у судовому засіданні директор відповідача особисто підтвердила, що відповідач навіть не приступав до виконання відповідного договору.

Безпідставними посиланнями апелянта є на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2019 року у справі № 908/1522/18 та на постанову Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі№ 904/3253/19, оскільки справа № 909/43/24 має інші і/обставини.

Відповідач будь-яких доказів щодо фінансової спроможності тощо суду не надавав.

В апеляційній скарзі ПП "Онтаріо" просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2024 року у справі №909/43/24 повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволені заяви представника ТОВ "Спецпартнер" про стягнення з ПП "Онтаріо" на користь ТОВ "Спецпартнер" 30 000,00 грн витрат на правничу допомогу -відмовити та покласти такі витрати на ТОВ "Спецпартнер".

Відповідач не погоджується, що надані докази підтверджують порядок обчислення гонорару у фіксованому розмірі або у відсотковому співвідношенні до ціни позову або іншому розмірі. Та вважаємо, що надані копії протоколів від 15.12.2023, від 04.03.2024 погодження розміру гонорару адвоката за надання правничої допомоги за договором №21-23 від15.12.2023, виписка по рахунку від 04.03.2024, акт від 22.03.2024 про надання правничої допомоги №2 (виконаних робіт) до договору №21-23 від15.12.2023 є неналежними доказами, які не підтверджують зазначені факти. Оскільки долучені протоколи погодження розміру гонорару не є актами про надання правничої допомоги згідно п.9.1. Договору, які визначають розмір(суму) гонорару. А наданий акт від 22.03.2024 про надання правничої допомоги №2 (виконаних робіт) до договору №21-23 від 15.12.2023 не містить порядку обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата або у відсотковому відношенні до ціни позову). Договір не містить порядку обчислення гонорару адвоката у справі (у фіксованому чи іншому розмірі),як вимагають положення ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Надана виписка по рахунку адвоката містить призначення платежу за юридичні послуги, які не є правничою (правовою)допомогою у розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і їх обов`язкова компенсація як судових витрат не передбачена нормами Господарського процесуального кодексу України, та оплата могла бути проведена за консультування або іншу юридичну допомогу клієнту.

Жодних пропозицій досудового врегулювання Відповідачу не надходило.

Позивач на власний ризик не виконував договір поставки, який без відома Відповідача вважав укладеним і не спробувавши жодним способом досягти позасудового врегулювання, одразу вирішив використати судовий порядок захисту своїх прав. Адже Відповідач ніколи не відмовлявся від позасудового врегулювання, і взагалі не знав про вимоги Позивача до отримання позову та наявність узгодженого та підписаного зі сторони Позивача договору поставки.

Суд першої інстанції при наявності заперечень Відповідача щодо співмірності, розумності, обґрунтованості та доведеності таких витрат Позивачем задоволив такі вимоги в повному обсязі. Не врахував, що зазначена сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді (участь у 3 судових засіданнях, з них - 2 у режимі відеоконференції, 1 з яких не відбулось через відкладення розгляду справи на інший день та подання 3 -х процесуальних документів, 2-а з яких за своїм змістом подібні та містять подібну аргументацію у позові та заяві про збільшення позовних вимог, письмові поясненні подані з порушенням встановленого процесуального строку для їх подання згідно ч.3ст.46 ГПК України під час розгляду справи в суді першої інстанції тощо).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Спецпартнер" просить апеляційну скаргу ПП «ОНТАРІО» залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2024 року у справі № 909/43/24 залишити без змін, з таких підстав:

Доводи апелянта про те, що гонорар адвоката за договором № 21-23 від 15 грудня 2023 року встановлюється у відсотковому співвідношенні від ціни позову є довільним трактуванням апелянта та вибірковим цитуванням положень договору.

Домовленість сторін передбачає можливість у майнових спорах встановлювати гонорар у відсотковому співвідношенні, але не виключає право сторін за їх домовленістю обрати іншу форму, у тому числі фіксований розмір.

Протокол погодження розміру гонорару адвоката і є тим доказом, який підтверджує досягнення згоди між адвокатом та Клієнтом в частині визначення розміру гонорару.

Допущення судом першої інстанції технічної описки у номеру рахунку на здійснення передоплати за договором про надання правничої допомоги (використання / замість -) жодним чином не впливає на його зміст та суть правовідносин, що виникли між сторонами.

Безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, є доводи апелянта щодо невідповідності виданого рахунку та проведеної за ним оплати Клієнтом. Так, призначення за платежем від 04 березня 2024 року містить посилання на договір та рахунок за вказаним договором. В свою чергу, призначення за платежем від 03 квітня 2024 року містить посилання на договір та акт № 2 від 22 березня 2024 року.

Відповідачем не було надано жодних доказів з метою доведення надмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу та не надано доказів на їх спростування під час розгляду цього питання судом першої інстанції.

Не надано таких доказів Апелянтом і суду апеляційної інстанції.

Щодо поведінки, дії/бездіяльності сторін у справі, звертаємо увагу суду апеляційної інстанції на наступне: спір доведено до суду із вини відповідача; позивач намагався врегулювати спір шляхом направлення претензії, яка була отримана відповідачем ще у листопаді 2023 року; до суду позивач звернувся лише у січні 2024 року; справа перебувала в суді більше двох місяців і протягом цього часу відповідач так і не приступив до виконання зобов`язань за договором поставки, хоча договір діяв до 30 квітня 2024 року; під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено у поведінці відповідача (Апелянта) ознаки суперечливої поведінки.

Західний апеляційний господарський суд ухвалами від:

- 07 травня 2024 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Онтаріо" на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2024 року у справі №909/43/24; витребував матеріали справи.

- 03 червня 2024 року поновив Приватному підприємству "Онтаріо" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року у справі№909/43/24; відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Онтаріо" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року у справі№909/43/24; зупинив дію рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року у справі№909/43/24 до завершення апеляційного провадження..

Суд ухвалив розглядати апеляційні скарги Приватного підприємства "Онтаріо" на рішення від 21 березня 2024 року та на додаткове рішення від 04 квітня 2024 року Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/43/24 в одному апеляційному провадженні та призначив розгляд справи на 11 липня 2024 року.

ПП "Онтаріо" подало заяву, у якій просить судове засідання призначене на 11 липня 2024 року о 10:30 год. щодо розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Онтаріо" на рішення від 21 березня 2024 року та на додаткове рішення від 04 квітня 2024 року Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/43/24 в одному апеляційному провадженні проводити без участі Відповідача/Апелянта та представника Відповідача/Апелянта та просить розглянути справу №909/43/24. Апеляційні скарги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухав представників сторін і вважає, що рішення від 21 березня 2024 року та на додаткове рішення від 04 квітня 2024 року Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/43/24 належить залишити без змін.

Обставини справи:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПАРТНЕР» (надалі за текстом позивач, Покупець) та Приватним підприємством «ОНТАРІО» (надалі за текстом відповідач, Постачальник) було укладено договір поставки № 24 від 01 травня 2023 року.

Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник (відповідач у справі) зобов`язується поставити покупцеві (позивачу) центратори пружинні для обсадної колони (далі - Товар) зазначений у специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар. Під поставкою сторони розуміють передачу Товару постачальником для прийняття покупцем.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), і діє до 30.04.2024 року (включно) (п. 10.1).

Відповідно до пункту 1.2 договору найменування / асортимент Товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю Товару та загальна вартість Товару вказується у специфікації, яка є Додатком № 1 до Договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до розділу III договору «Ціна договору» ціна Товару вказується в Специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ.

Загальна ціна Договору визначається загальною вартістю Товару, вказаного в Специфікації до цього Договору та становить до 17 789 760, 00 грн. з ПДВ (включно).

Строк поставки, умови та місце поставки Товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується у специфікації до цього договору. Обсяг поставки Товару визначається в Рознарядках покупця (п. 5.1).

Специфікація №1 від 01.05.2023 підписана між сторонами у справі та скріплена печатками, як додаток №1 до Договору №24 від 01.05.2023.

Згідно з специфікацією №1 від 01.05.2023, строк поставки Товару: протягом 180 календарних днів з дати укладання договору про закупівлю.

Аналогічний строк поставки (180 календарних днів з дати укладання договору про закупівлю) зазначено і у Додатку № 2 до договору № 24 від 01 травня 2023 року Технічні характеристики Товару.

Відповідно до пункту 10.1 договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін (за наявності), і діє до 30 квітня 2024 року (включно).

Протягом строку дії договору будь-які зміни, доповнення тощо до договору поставки № 24 від 01 травня 2023 року не вносилися.

Копії договору та додатки до договору підписані сторонами та скріплені печатками, як передбачено пунктом 10.1 договору.

За 10 календарних днів до дати здійснення поставки постачальник надсилає на e-mail покупця лист з інформацією щодо планової дати поставки Товару за Договором (п.5.4.1 Договору).

Постачальник повинен за 10 календарних днів, направити попереднє повідомлення покупцю з вказанням точної дати та часу проведення випробувань та/або інспекції товару. По завершенню таких випробувань та/або інспекції сторони підписують Акт заводської прийомки про проведення випробувань та/або інспекції готовності Товару до відвантаження, протягом 3 календарних днів з моменту завершення таких випробувань та/або інспекції ( п. 2.4).

У матеріалах справи відсутні докази того, що протягом строку дії Договору, відповідач направляв позивачу попереднє повідомлення з вказанням точної дати та часу проведення випробувань та/або інспекції товару, листа з інформацією щодо планової дати поставки Товару.

У разі прострочення постачальником виконання зобов`язання з поставки Товару, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вказаної вартості. Сторони домовились, що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання постачальником порушеного зобов`язання (п. 7.9 Договору).

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що загальна ціна договору визначається загальною вартістю Товару, вказаного в специфікації до цього договору та становить до 17 789 760,00 грн. (сімнадцять мільйонів сімсот вісімдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят гривень, 00 копійок) з ПДВ (включно).

Позивач, 17.11.23, звернувся із листом-претензією до відповідача, щодо виконання Договору, просив повідомити дату та час проведення випробувань Товару, надати інформацію щодо планової дати поставки Товару, окремо надати документальне підтвердження об`єктивних обставин, що призвели до невиконання зобов`язання постачальником у межах строку встановленого Договором. Факт направлення претензії підтвердив копією опису вкладення від 17.11.2023 та накладною 022.

Відповідь на вказаний лист- претензію позивачем не отримана.

Надалі, у січні 2024 року ТОВ "Спецпартнер" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом(із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19.02.2024) до ПП "Онтаріо" про стягнення пені та штрафу в сумі 3 219 946,56 грн. з яких: 1 974 663,36 грн пеня з 31.10.23 по 18.02.24, 1 245 283,20 грн штраф за прострочення поставки понад 30 днів та судових витрат.

Отже, доведенню підлягає факт наявності обставин, за яких можливе застосування такого виду відповідальності за прострочення виконання не грошового зобов`язання, як нарахування штрафу та пені.

Суд апеляційної інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги ПП "Онтаріо" переглядає рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2024 року у справі №909/43/24, яким суд стягнув з ПП "Онтаріо" на користь ТОВ "Спецпартнер"1 974 663,36 грн - пені, 1 245 283,20 грн - штрафу та 38 639,36 грн судового збору.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із статтями 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору чи іншого правочину.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з частини 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку(частина 1).Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства(частина 2).Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами(частина 3).

Наявний в матеріалах справи договір поставки №24 від 01 травня 2023 року вказує на договірні зобов`язання між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецпартнер" до Приватним підприємством "Онтаріо".

Копії договору та додатки до договору підписані сторонами та скріплені печатками, як передбачено пунктом 10.1 договору, отже такий договір набрав чинності.

ПП «Онтаріо» не надано ні доказів протиправного використання печатки підприємства сторонніми особами (директор особисто підтвердила у судовому засіданні на запит суду, що підписи на договорі та додатках належать їй, печатка, якою скріплені договірні документи, належить підприємству, печатка із володіння підприємства не вибувала), ні доказів існування між сторонами іншої домовленості, відмінної від змісту договору поставки № 24 від 01 травня 2023 року та додатків до нього.

Відповідачем, згідно зі статтею 642 ЦК України («Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною»), прийнято пропозицію позивача про укладення Договору на умовах, сформульованих з урахуванням Додатків № 1,2,3,4. Прийняття пропозиції зроблено шляхом підписання повноважним представником відповідача одержаних від позивача паперових оригіналів Договору та Додатків № 1,2,3,4 і, відповідно, з цього моменту Договір слід вважати укладеним.

Доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини «venire contra factum proprium» лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них (постанова Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 910/9351/20).

Колегія апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на те, що Договір є спірним, через те, що не отримувався від позивача, не заслуговує на увагу та не підтверджене належними доказами. Навпаки, в матеріалах справи наявна копія Договору, оригінал якого оглянутий в судовому засіданні судом першої інстанції 21.03.24, який свідчить про те, що відповідач підписав і скріпив печаткою Договір та Додатки № 1,2,3,4 до нього. Поведінка відповідача, яка полягає у запереченні факту існування договірних відносин, містить елементи суперечливої.

Колегія апеляційного суду звертає увагу на суперечливу та непослідовну поведінку відповідача також під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, така поведінка відповідача не є добросовісною, не сприяє встановленню істини.

Так, спочатку Апелянт посилається на прострочення кредитора, посилаючись на положення укладеного договору між сторонами, а в іншій частині апеляційної скарги наводить доводи щодо неукладеності відповідного договору.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами статті 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Ч. 1 ст. 181 ГК України встановлено те, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Так, виходячи з положень ч.1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Посилання Апелянта на прострочення кредитора (позивача) у справі, і як наслідок відсутність підстав для відповідальності відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Апелянт зазначає, що між сторонами не було погоджено обсягу поставки товару та відсутність рознарядки з боку Покупця.

Відповідно до Специфікації № 1 від 01 травня 2023 року строк поставки товару: протягом 180 календарних днів з дати укладання договору про закупівлю.

Аналогічний строк поставки товару продубльовано і у додатку№ 2 до договору технічні характеристики товару, відповідно до якого строк поставки товару: протягом 180 календарних днів з дати укладання договору про закупівлю.

Укладеним договором погоджено наступні умови поставки товару: EXW, станція призначення відповідно до місця поставки: м. Івано- Франківськ, Хриплин, вул. Юності, 23 (місце постачання склад постачальника). Тобто, ПП «ОНТАРІО» як особа, що мала здійснити поставку товару, мала передати вказаний товар покупцю за зазначеною адресою (м. Івано- Франківськ). При цьому, покупець бере на себе усі витрати, ризики на транспортування товару тощо. Виходячи з визначених умов поставки, рознарядка є нічим іншим як свідченням готовності покупця прийняти відповідний обсяг товару (від цього залежить, який транспорт має бути забезпечено покупцем, які умови навантаження тощо).

Разом із тим, вирішення організаційних питань щодо поставки товару є кінцевим етапом, якому мало передувати проведення випробувань та/або інспекція товару, підписання акту про проведення випробувань та/або інспекції товару, усунення виявлених недоліків (за наявності).

Доводи апелянта про не отримання рознарядки не заслуговують на увагу, оскільки у апеляційній скарзі скаржник зазначає й про те, що не приступив до виконання договору поставки.

Так, відповідно до пункту 2.4 договору покупець має право відправити своїх уповноважених представників за завод постачальника для присутності при проведенні випробувань товару та/або інспекції готовності товару до відвантаження.

Тобто, договором передбачено право покупця бути присутнім при випробуванні товару. Разом із тим, абз. другим пункту 2.4 договору передбачено обов`язок постачальника за 10 календарних днів направити попереднє повідомлення покупцю із вказанням точної дати та часу проведення випробувань та/або інспекції Товару.

Відповідно до пункту 5.18 за 10 календарних днів до планової дати поставки товару постачальник зобов`язаний направити на e-mail Покупця скановану копію технічного опису на товар на фірмовому бланку постачальника та скріплений підписом та печаткою (за наявності) постачальника. Жодних повідомлень із технічним описом товару постачальник покупцю не направляв. Таким чином, до оформлення остаточної рознарядки покупця постачальник зобов`язаний був приступити до виконання договору, повідомити покупця про проведення випробувань, провести випробування готовності товару, у випадку необхідності усунути виявлені недоліки, направити на адресу покупця технічний опис виготовленого товару, і лише після цього покупець, маючи впевненість щодо готовності товару, мав оформити рознарядку на безпосереднє відвантаження. Разом із тим, жодне положення укладеного договору постачальником виконано не було.

Усі істотні умови поставки були врегульовані безпосередньо договором та додатками до нього, а рознарядка як кінцевий етап перед відвантаженням свідчила лише про готовність покупця забезпечити вивіз товару відповідного обсягу.

Але, для формування рознарядки та готовності транспортування товару Покупець повинен був бути повідомлений про випробування товару, мав право прийняти рішення щодо присутності/відсутності під час складання акту про випробування, постачальник зобов`язаний був повідомити до планової дати поставки про технічний опис виготовленої продукції. Відсутність будь-яких повідомлень протягом строку поставки свідчила про те, що відповідач і не починав приступати до виконання своїх обов`язків за договором, що згодом знайшло своє підтвердження у судовому засіданні.

У матеріалах справи відсутні докази того, що протягом строку дії Договору, відповідач направляв позивачу попереднє повідомлення з вказанням точної дати та часу проведення випробувань та/або інспекції товару, листа з інформацією щодо планової дати поставки Товару на виконання п.2.4 договору. Також, відсутня відповідь на лист- претензію позивачем від 17.11.2023 щодо невиконання зобов`язання постачальником у межах строку встановленого Договором.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення нарахованого штрафу та пені є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Питання можливого зменшення штрафних санкцій вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з принципу змагальності сторін у господарському процесі кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, що передбачено положеннями статті 13 ГПК України.

Жодних доказів щодо непосильного тягарю для відповідача (звітність, баланси тощо), які має оцінювати суд при вирішенні цього питання, апелянтом не надано.

Разом з тим, спочатку відповідач посилається на положення умов договору в обґрунтування власної позиції щодо прострочення кредитора, потім посилається на неукладеність договору, а згодом звертається до суду із проханням про зменшення штрафних санкцій.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для зменшення розміру штрафних санкцій.

Щодо додаткового рішення.

Господарський суд Івано-Франківської області додатковим рішенням від 04 квітня 2024 року у справі №909/43/24 стягнув з ПП "Онтаріо" на користь ТОВ "Спецпартнер" 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції встановив факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, в сумі 30 000 грн, підтверджено виписками по рахунку від 04.03.2024 та від 03.04.2024. ТОВ "Спецпартнер" сплатило адвокату Барчук А. В. 30 000 грн на виконання договору про надання правничої допомоги № 21-23 від 15.12.2023.

За наведених обставин, відсутності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, суд першої інстанції дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн слід покласти на відповідача.

Відповідач звертався до суду із клопотанням про зменшення судових витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вказала на те, що заявлена сума витрат є неспівмірною зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю поданих доказів у справі, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом і такою, що створює надмірний тягар.

Однак, у задоволені клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції відмовив, виходячи з викладеного та того, що суду не доведено недотримання критеріїв співмірності, розумності заявлених до відшкодування адвокатських витрат у сумі 30 000 грн за надання правової допомоги в цій справі, де предметом розгляду було стягнення пені та штрафу в сумі 3 219 946,56 грн.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Статтею 244 ГПК України передбачено право суду ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат (п. 1. ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Приписами ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи видно, що позивач на підтвердження факту понесення витрат до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн долучив копії протоколу від 15.12.2023 та від 04.03.2024 погодження розміру гонорару адвоката за надання правничої допомоги за договором №21-23 від 15.12.2023 у спорі із ПП "Онтаріо" від 15.12.2023, рахунку №02/24/04.03.2024 від 04.03.2024, виписок по рахунку від 04.03.2024, акту від 22.03.2024 про надання правничої допомоги №2 (виконаних робіт) до договору №21-23 від 15.12.2023, договору про надання правничої допомоги №21-23 від 15.12.2023, ордеру на надання правничої допомоги від 21.01.2024.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги № 21-23 від 15.12.2023року, укладеного між позивачем та адвокатом Барчук А.В., розмір гонорару за надання правничої допомоги за цим договором встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю Сторін. Розмір гонорару у справах (спорах), що мають майновий характер, може встановлюватися у відсотковому співвідношенні від ціни позову, повідомлення рішення (іншого акту суб`єкта владних повноважень). У разі досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає Клієнт, Сторони можуть узгодити доплату до гонорару за позитивний результат (пункт 9 договору).

Отже, 15 грудня 2023 року адвокат та позивач погодили, що у рамках договору № 21-23 від 15 грудня 2023 року, адвокат надає правничу допомогу Клієнту у спорі із ПП «ОНТАРІО» про стягнення штрафних санкцій за договором поставки №24 від 01 травня 2023 року. Сторони погодили, що гонорар адвоката за правничу допомогу у спорі, визначеному у даному протоколі, в суді першої інстанції є фіксованим у розмірі 20 000 (двадцять тисяч), 00 грн. На підставі погодженого протоколу вказана сума витрат була зазначена у первинній позовній заяві у якості орієнтовного розрахунку.

04 березня 2024 року, враховуючи необхідність виконання вимог суду щодо подання для огляду в судовому засіданні оригіналів документів, долучених до позовної заяви(в суді першої інстанції Апелянтом було заявлено клопотання про огляд оригіналів),територіальну віддаленість слухання справи (Івано-Франківськ Харків), сторони уклали протокол погодження розміру гонорару адвоката у новій редакції про наступне: гонорар адвоката за правничу допомогу у спорі Клієнта із ПП «ОНТАРІО», що перебуває у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області (справа№ 909/43/24), в суді першої інстанції є фіксованим у розмірі 30 000 (тридцять тисяч),00 грн.

04 березня 2024 року Клієнту ТОВ «СПЕЦПАРТНЕР» було виписано рахунок на здійснення передоплати за договором про надання правничої допомоги № 21-23 від15 грудня 2023 року (правнича допомога у справі № 909/43/24) у розмірі 10000, 00грн.

03 квітня 2024 року Клієнтом адвоката було проведено оплату залишку за Актом № 2від 22 березня 2024 року у сумі 20 000, 00 грн., тобто станом на час розгляду судом відповідної заяви сума за актом є сплаченою Клієнтом у повному обсязі.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про вчинену технічну описку допущену судом першої інстанції у зазначенні номеру рахунку(використання «/» замість «-«) жодним чином не впливає на його зміст та суть правовідносин, що виникли між сторонами.

Щодо невідповідності виданого рахунку та проведеної за ним оплати Клієнтом, призначення за платежем від 04 березня 2024 року містить посилання на договір та рахунок за вказаним договором. У свою чергу, призначення за платежем від 03квітня 2024 року містить посилання на договір та акт № 2 від 22 березня 2024 року.

Відповідач не надав жодних доказів з метою доведення надмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу та не надав доказів на їх спростування під час розгляду цього питання судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів дослідила матеріали справи, зокрема акт прийому-передачі наданих послуг, оцінила рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, дійшла висновку, що заявлений до стягнення з відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу, який складає 30 000,00 грн є співмірним із: складністю справи; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також, що ці витрати мають характер необхідних, їх розмір є розумним та виправданим, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення від 21 березня 2024 року та на додаткове рішення від 04 квітня 2024 року Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/43/24 ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги Приватного підприємства "Онтаріо" цього висновку не спростовують.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення від 21 березня 2024 року та додаткове рішення від 04 квітня 2024 року Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/43/24 залишити без змін, апеляційні скарги Приватного підприємства "Онтаріо" без задоволення.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство "Онтаріо".

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 02 серпня 2024 року.

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех

Суддя І.Ю. Панова