ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/560/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Рівний Є.О. - дов. № 168/12/23 від 05.12.2023 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма"

про стягнення 86 165,23грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма" 86 165,23грн заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань згідно договору фінансового лізингу №6359-SME-FL від 11.03.2020 в частині внесення лізингових платежів.

В якості правових підстав позивач вказує, зокрема, на ст.509, 525, 526, 530, 612, 627, 629, 806, Цивільного кодексу України, ст.173, 174, 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 28.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

27.06.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення у справі з доданим розрахунками заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні 06.08.2024 (у режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Представник відповідача в судове засідання 06.08.2024 не прибув; про час, дату, місце розгляду справи повідомлявся засобами поштового та електронного зв`язку, про що свідчать довідка суду про доставку електронного листа і роздруківка трекінгу з офіційного сайту Укрпошти (а.с. 60).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, відповідача належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання у справі №906/560/24.

Враховуючи, що явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалася, суд вважає, що його відсутність не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи.

11.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (лізингодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма" (лізингоодержувач, відповідач) укладено договір фінансового лізингу №6359-SME-FL (далі - Договір) (а.с. 16-21), згідно якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов`язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу в тимчасове володіння та користування майно (предмет лізингу), наведене в специфікації (додаток №1 до договору), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору (п.1.1 Договору).

Предметом лізингу, відповідно до специфікації, є Обприскувач самохідний Водолій ЕСМЗ 1 (одна) одиниця (а.с. 21, на звороті).

Строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу згідно з графіком сплати лізингових платежів (додаток №2 до договору) (графік) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу (акт приймання-передачі) за формою, встановленою лізингодавцем, та закінчується не раніше 1 (одного) року від дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмету лізингу (п.1.2 Договору).

Згідно з п.2.1 Договору приймання лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформляється шляхом складання акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан предмета лізингу і відповідність предмета лізингу техніко-економічним показникам, встановленим лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам договору.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до договору, а також вартість послуг за організацію фінансування, яка зазначається в додатку №2 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.5.2 Договору лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також періодичних лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу; винагороду лізингодавця у зв`язку з передачею у лізинг предмета лізингу (винагорода).

Складові лізингових платежів (крім першого періодичного лізингового платежу), їх суми та дати платежів визначені в графіку згідно з додатком №2 до договору, який є його невід`ємною частиною (п.5.3 Договору).

За змістом п.5.4 Договору склад лізингових платежів:

5.4.1. Перший лізинговий платіж, який складається із:

а) авансу вартості предмета лізингу, що відшкодує частину вартості предмета лізингу.

5.4.2. Періодичні лізингові платежі.

5.4.3. Перший періодичний лізинговий платіж (сплачується на підставі окремого рахунку лізингодавця та не зазначається в графіку) складається з:

а) винагорода лізингодавця, яка розраховується з дати оплати предмета лізингу лізингодавцем за договором купівлі-продажу до дати платежу місяця, в якому відбулася передача предмета лізингу лізингоодержувачу;

5.4.3.1. Другий і всі наступні періодичні лізингові платежі складаються із:

а) відшкодування вартості предмета лізингу;

б) винагорода лізингодавця.

Кожний періодичний лізинговий платіж лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати не пізніше дати вказаної в додатку №2 до договору (дата платежу) (п.5.6 Договору).

Графік сплати лізингових платежів, який є додатком №2 до договору, містить дати сплат лізингових платежів, їх щомісячні суми, суми відшкодування вартості предмета лізингу та винагороди, які є складовими лізингового платежу (а.с. 22).

Відповідно до пп.6.1.1 п.6.1 Договору істотним порушенням умов договору лізингоодержувачем ("подія невиконання зобов`язання") вважається несплата лізингоодержувачем лізингового платежу або інших платежів (частково або в повному обсязі) за договором та прострочення оплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу згідно з договором.

У п.6.2 Договору передбачено, що у випадку виникнення будь-якої події невиконання зобов`язань, передбаченої в підпунктах 6.1.1-6.1.10 договору, лізингодавець має право на свій власний розсуд, зокрема, достроково в односторонньому порядку розірвати (відмовитись) від договору та вимагати погашення всієї заборгованості за будь-якими платежами за договором та повернення предмета лізингу.

У випадку настання будь-якої з "події невиконання зобов`язань" зазначених у підпунктах 6.1.1-6.1.10 цього договору, лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від договору (його розірвання) та/або вилучення предмета лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Договір вважається розірваним з дати, наведеної в такому повідомленні про відмову від договору (його розірвання) та/або вилучення предмета лізингу (п.6.3 Договору).

Згідно з п.6.4 Договору вилучення предмета лізингу, припинення або розірвання договору не звільняє лізингоодержувача від сплати всіх несплачених платежів, передбачених договором в тому числі несплаченої суми штрафних санкцій і відшкодування заподіяної шкоди. Сторони погодили, що у випадку односторонньої відмови лізингодавця від цього договору (розірвання договору), лізингоодержувач, на відповідну вимогу лізингодавця, зобов`язаний буде протягом строку, встановленому у повідомлені про відмову лізингодавця від договору (розірвання договору), сплатити лізингодавцю всі нараховані та несплачені лізингові платежі, передбачені договором, а також передбачені договором та/або чинним законодавством України штрафні санкції.

На виконання умов вказаного Договору позивач придбав та передав лізингоодержувачу в платне володіння та користування Обприскувач самохідний Водолій ЕСМЗ, 2018 року виготовлення, серійний номер 08-06812, в кількості 1 одиниці, що підтверджується актом приймання-передачі від 25.03.2020 (а.с. 8).

04.01.2020 між сторонами шляхом накладення удосконалених електронних підписів та печаток підписано додаткову угоду №1 до Договору (далі - Додаткова угода №1), в п.17 якої лізингоодержувач визнає, що на дату укладання даної додаткової угоди має прострочену заборгованість за періодичними лізинговими платежами в розмірі 429 281,90грн, яку зобов`язується сплатити в строки та в сумах, що визначені в Таблиці №1 (а.с. 25-26).

Додатком №1 до Додаткової угоди №1 визначено новий Графік сплати лізингових платежів (а.с. 26, на звороті - 27).

10.05.2023 між сторонами шляхом накладення удосконалених електронних підписів та печаток підписано додаткову угоду №2 до Договору (далі - Додаткова угода №2), відповідно до п.3 якої лізингоодержувач визнає, що на дату укладання даної додаткової угоди має прострочену заборгованість за періодичними лізинговими платежами в розмірі 459 063,36грн, яку зобов`язується сплатити в строки та в сумах, що зазначені в таблиці №1 (а.с. 28).

Додатком №1 до Додаткової угоди №2 визначено новий Графік сплати лізингових платежів (а.с. 29-30).

Як вбачається зі змісту позовної заяви та банківської довідки вих.№031-3-031-3-031-3/171-БТ від 11.04.2024, починаючи з дати укладення Договору, відповідач здійснив часткову оплату вартості предмета лізингу та лізингових платежів (а.с. 9-11).

У зв`язку з порушенням умов Договору позивач направив на адресу відповідача повідомлення №484/07/23-ю від 31.07.2023 про розірвання договору фінансового лізингу №6359-SME-FL від 11.03.2020 з 10.08.2023 з вимогою потягом 10 робочих днів з дня припинення (розірвання) цього договору повернути предмет лізингу (а.с. 31). Факт надіслання вказаного повідомлення позивачем та його отримання відповідачем підтверджується копіями фіскального чека, опису вкладення у цінний лист від 31.07.2023 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 32).

За розрахунком позивача, починаючи з лютого 2023 року, відповідач повністю припинив своєчасно здійснювати платежі, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість зі сплати винагороди у розмірі 86 165,23грн (37 668,31грн за період з 25.05.2023 по 10.08.2023 та 48 496,92грн за період з 26.01.2024 по 26.04.2024) (а.с. 33-34, 58), яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасником справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ст.626, 627, 628, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України (далі - ГК України), зокрема у ст.173, 174, 180.

За приписами ч.1 ст.526, 525 ЦК України, ч.1 ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч.1, 3 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору фінансового лізингу.

13.06.2021 набрав чинності Закон України "Про фінансовий лізинг" від 04.02.2021 №1201-ІХ. Як передбачено п.2 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону, цей Закон застосовується до відносин, що виникли після дня набрання чинності цим Законом. Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом, регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що договір лізингу укладено між сторонами 11.03.2020, суд застосовує до відносин сторін Закон України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997 №723/97-ВР у редакції, яка діяла до набрання чинності новим законом (Закон №723/97-ВР). Також суд застосовує і правові норми щодо лізингу, встановлені Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, оскільки, зміни до зазначених кодексів щодо лізингу внесено саме Законом від 04.02.2021 №1201-ІХ, який не застосовується у цьому випадку до спірних правовідносин сторін.

Так, відповідно до ст.1 Закону №723/97-ВР, фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За змістом ч.1, 7 ст.292 ГК України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Згідно з ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 16 Закону №723/97-ВР передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Зазначені положення стосовно визначення порядку сплати лізингових платежів договором та щодо права сторін визначати склад лізингових платежів узгоджуються зі свободою договору, встановленою ст.627 ЦК України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Закону №723/97-ВР лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Судом встановлено, що відповідач не виконував належним чином зобов`язання з оплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу №6359-SME-FL від 11.03.2020 в строки та в сумах, передбачених графіками оплат в редакціях додаткових угод №1 і №2 до цього договору, що призвело до виникнення заборгованості перед лізингодавцем, у зв`язку з чим позивач скористався своїм правом на відмову від договору та вимагав повернути предмет лізингу.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача зі сплати винагороди лізингодавцю склала 86 165,23грн (а.с. 33-34,58).

Відповідач жодних заперечень з приводу викладених обставин не повідомив, власного контррозрахунку суду не надав, хоча мав об`єктивну можливість скористатись відповідними процесуальними правами і надати документи в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених позовних вимог.

Згідно ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позову в повному обсязі, суд дійшов висновку про покладення витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма" (11423, Житомирська обл., Коростенський р-н, с. Латаші, вул. Гагаріна, буд. 4; ідентифікаційний код 42596815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ідентифікаційний код 35912126):

- 86 165,23грн заборгованості;

- 2 422,40грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.08.24

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - позивачу через електронний кабінет

2 - відповідачу () (рек.) та через електронний кабінет