14.08.2024Справа № 910/4733/24
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,
за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.
розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Куліндор Енерджи"
до Державного підприємства "Гарантований покупець"
про стягнення 25 389 359,36 грн.,
За участю представників сторін:
від позивача: Клян А.Ф. за ордером від 17.04.2024 серії АА № 1429639;
від відповідача: Прокопів Н.М. за довіреністю від 29.12.2023 № 168-Д.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Куліндор Енерджи" (далі - позивач, Товариство) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - відповідач, Підприємство) про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 25 389 359,36 грн., з яких: 20 568 617,83 грн. - основний борг за договором від 28.02.2020 року № 324/01/20, 1 550 978,22 грн. - 3 % річних, 3 269 763,31 грн. - інфляційні втрати.
Також позивач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат останнього на професійну правничу допомогу в даній справі становить 1 795 500,00 грн.
Слід зазначити, що до позовної заяви Товариством долучено виданий адвокату Клян Анастасії Федорівні ордер від 17.04.2024 року серії АА № 1429639 на надання правничої (правової) допомоги та копію свідоцтва від 29.07.2019 року серії КВ № 000657 про право Клян А.Ф. на заняття адвокатською діяльністю.
Ухвалою від 22.04.2024 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/4733/24, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 22.05.2024 року.
13.05.2024 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Підприємства від 07.05.2024 року № 15/2333, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог позивача.
21.05.2024 року через систему "Електронний суд" надійшла відповідь позивача на відзив на позовну заяву, в якій Товариство навело додаткові мотиви на підтвердження обґрунтованості пред`явлених до Підприємства вимог.
До початку призначеного підготовчого засідання 22.05.2024 року через систему "Електронний суд" надійшла заява відповідача від 22.05.2024 року, в якій останній, посилаючись на приписи пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, просив зупинити провадження у даній справі до закінчення касаційного перегляду справи № 910/4439/23 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. В обґрунтування означеної заяви Підприємство посилалося на подібність правовідносин сторін у справі № 910/4439/23 та у справі № 910/4733/24.
У підготовчому засіданні 22.05.2024 року суд без виходу до нарадчої кімнати встановив відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив до 31.05.2024 року, відклав вирішення поданої відповідачем заяви про зупинення провадження у справі до встановлення її фактичних обставин, а також запропонував позивачу до 31.05.2024 року надати письмову правову позицію щодо наведеної заяви. Крім того, суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/4733/24 на 30 днів, а також відклав підготовче засідання на 26.06.2024 року.
14.06.2024 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення Підприємства, в яких останнє навело додаткові мотиви на спростування обґрунтованості вимог Товариства.
У підготовчому засіданні 26.06.2024 року суд продовжив відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву до 14.06.2024 року, а також відмовив у задоволенні клопотання Підприємства про зупинення провадження у справі.
Ухвалою від 26.06.2024 року господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження у справі № 910/4733/24 та призначив її до судового розгляду по суті на 24.07.2024 року.
Рішенням від 24.07.2024 року господарський суд міста Києва задовольнив позовні вимоги Товариства; стягнув з Підприємства на користь позивача 20 568 617,83 грн. основного боргу, 1 550 978,22 грн. 3 % річних, 3 269 763,31 грн. інфляційних втрат, а також 380 840,39 грн. витрат по сплаті судового збору. Крім того, суд призначив судове засідання для вирішення питання про витрати позивача на правничу допомогу на 14.08.2024 року та зобов`язав останнього протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати докази понесення заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

01.08.2024 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 29.07.2024 року, в якій останній просив суд стягнути з Підприємства на його користь 448 875,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката. До цієї заяви Товариство долучило, зокрема, копії укладеного між ним та Адвокатським об`єднанням "Гвоздій та Оберкович" договору про надання правової допомоги від 16.04.2022 року № 11/1/04-22 з додатком № 4 та додатковою угодою від 26.07.2024 року № 1 до наведеного додатку, акту надання послуг від 26.07.2024 року та опису деталізованого обсягу наданих Товариству послуг до додаткової угоди від 26.07.2024 року № 1 до додатку № 4 до Договору про надання правової допомоги від 16.04.2022 року № 11/1/04-22, виставленого Товариству Адвокатським об`єднанням "Гвоздій та Оберкович" рахунку від 14.03.2024 року № 5409 на суму 1 795 500,00 грн. (з ПДВ) та платіжної інструкції від 26.03.2024 року № 264 про оплату наведеного рахунку на суму 1 795 500,00 грн.

08.08.2024 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення Підприємства від 08.08.2024 року проти клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якому відповідач просив суд відмовити у покладенні на Підприємство витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги, а в разі відсутності підстав для відмови - обмежити розмір такої компенсації до 1 гривні.

Представник позивача у судовому засіданні 14.08.2024 року підтримав вимоги заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 29.07.2024 року та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у вказаному судовому засіданні проти задоволення вимог Товариства про стягнення з Підприємства витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 448 875,00 грн. заперечив з підстав, зазначених у запереченнях від 08.08.2024 року.

Розглянувши у судовому засіданні 14.08.2024 року заяву Товариства про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі № 910/4733/24, а також заслухавши пояснення представників сторін, суд зазначає таке.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.

У позовній заяві Товариство зазначило, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат останнього на професійну правничу допомогу в даній справі, які останнє просить стягнути з Підприємства, становить 1 795 500,00 грн.

Разом із тим, у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 29.07.2024 року Товариство просило суд стягнути з Підприємства на його користь 448 875,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як було зазначено вище, у встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України строк позивачем було подано, зокрема, копію укладеного між ним (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Гвоздій та Оберкович" (далі - Адвокатське об`єднання) договору про надання правової допомоги від 16.04.2022 року № 11/1/04-22 (далі - Договір), за умовами якого клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу (послуги) клієнту, обсяг якої визначається у додатках/додаткових угодах до цього Договору, або іншим чином письмово погоджується сторонами, а клієнт зобов`язується оплатити гонорар за надані послуги та компенсувати усі фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.

Відповідно до пункту 5.2 Договору розмір гонорару, порядок його обчислення (фіксований розмір, погодинна оплата тощо) та порядок проведення розрахунків за надання послуг клієнту визначається у додатках/додаткових угодах до цього Договору, які є його невід`ємними частинами.

У додатку від 30.10.2023 року № 4 до Договору його сторони дійшли згоди, що фіксований гонорар, що підлягає оплаті клієнтом Адвокатському об`єднанню за послуги щодо представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції у справі за позовом клієнта до Державного підприємства "Гарантований Покупець" про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" заборгованості, складає еквівалент 35 000,00 Євро (тридцять п`ять тисяч Євро 00 євроцентів) в гривні, що визначається згідно з офіційним курсом гривні до Євро в банках, встановленим на день виставлення рахунку Адвокатського об`єднання.

Загальна сума кожного рахунку збільшується на суму ПДВ.

У додатковій угоді від 26.07.2024 року № 1 до додатку № 4 до Договору клієнт та Адвокатське об`єднання підтвердили, що на момент підписання цієї додаткової угоди клієнт оплатив гонорар Адвокатського об`єднання, визначний пунктом 1 додатку, відповідно до рахунку Адвокатського об`єднання № 5409 від 14.03.2024 року в повному обсязі. У цій додатковій угоді її сторони також дійшли взаємної згоди, що гонорар, визначений пунктом 1 додатку, включає в себе послуги Адвокатського об`єднання щодо представництва інтересів клієнта в декількох судових справах (судових спорах) в господарському суді міста Києва за позовом клієнта до Державного підприємства "Гарантований Покупець" про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" заборгованості. На кожну окрему справу сторони укладають окрему додаткову угоду.

Гонорар Адвокатського об`єднання за представництво інтересів клієнта в судовій справі № 910/4733/24 складає еквівалент 8 750,00 Євро (вісім тисяч сімсот п`ятдесят Євро 00 центів) в гривні, що визначається згідно з середнім курсом продажу гривні до Євро в банках, встановленим на день виставлення рахунку Адвокатського об`єднання.

Слід також зазначити, що Товариство надало суду копії акту надання послуг від 26.07.2024 року та опису деталізованого обсягу наданих Товариству послуг до додаткової угоди від 26.07.2024 року № 1 до додатку № 4 до Договору, виставленого Товариству Адвокатським об`єднанням рахунку від 14.03.2024 року № 5409 на суму 1 795 500,00 грн. (з ПДВ) та платіжної інструкції від 26.03.2024 року № 264 про оплату наведеного рахунку на суму 1 795 500,00 грн.

У той же час, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частин 4, 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Однак, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, судом враховано заперечення Підприємства від 08.08.2024 року проти стягнення з нього заявленої позивачем суми витрат на оплату професійної правничої допомоги. У наведених запереченнях відповідач вказував на те, що при підготовці заяв по суті справи, наданих позивачем під час її розгляду, збирання значного об`єму доказів на підтвердження пред`явлених вимог не було необхідним, що виключає значні витрати часу спеціаліста в галузі права на підготовку позовів у справах даної категорії.

При цьому, у провадженні господарського суду міста Києва перебували справи за позовами представника позивача (адвоката Адвокатського об`єднання) до Гарантованого покупця, а саме: № 910/9725/23, № 910/9804/23, № 910/9680/23, № 910/19949/23. У справі № 910/9725/23 з аналогічними позовними вимогами Адвокатське об`єднання зазначало, що фіксований гонорар, що підлягає оплаті клієнтом Адвокатському об`єднанню за послуги щодо представництва інтересів клієнта в господарському суді міста Києва, складає 20 000,00 грн. Під час розгляду господарським судом міста Києва справи № 910/9804/23 задоволено заяву Адвокатського об`єднання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000,00 грн. У справі № 910/19949/23, яка є аналогічною справі № 910/4733/24, позивачем було заявлено до стягнення з Підприємства витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 89 261,76 грн., які були стягнуті судом з відповідача на користь позивача лише частково в сумі 35 000,00 грн.

У той же час, в межах справи № 910/4733/24 до стягнення за надану Адвокатським об`єднанням правничу допомогу Товариством була заявлена сума грошових коштів у розмірі 448 875,00 грн., що підтверджує її надмірний розмір у порівнянні із заявленими до стягнення витратами на професійну правничу допомогу в аналогічних справах. Відтак, вартість правової допомоги безпідставно зросла на 500 %, у той час як за змістом зазначених послуг вони є аналогічними за своєю суттю та фактично складають послугу щодо складання позовної заяви. Більше того, обсяг документів для аналізу обставин спору та підготовки позовної заяви був незначним, справа є нескладною, та не потребувала додаткових зусиль адвоката, а тому значне підвищення суми відшкодування є безпідставним.

Підприємство зазначило, що проекти процесуальних документів у справах про стягнення з Гарантованого покупця заборгованості були розроблені представником позивача раніше складення позовної заяви у справі № 910/4733/24, а відтак витрати часу на складання відповідних процесуальних документів є явно завищеними та не підлягають задоволенню.

Відповідач також звернув увагу на те, що в описі деталізованого обсягу наданих Товариству послуг до додаткової угоди від 26.07.2024 року № 1 до додатку № 4 до Договору вказано "консультація клієнта" та зазначено про витрати часу тривалістю 2 години. У той же час, послуга консультування щодо питань стягнення в судовому порядку з Гарантованого покупця грошових коштів взагалі не повинна покладатися на відповідача, оскільки консультування клієнта адвокатом щодо ведення справи відноситься до обов`язків останнього, передбаченими Правилами адвокатської етики.

Крім того, витрати на правову допомогу у вигляді юридичного аналізу ухвали господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі № 910/4733/24 не є видом адвокатської діяльності та відповідно не може бути предметом правової допомоги, завантаження документів до системи "Електронний суд" не є правовою допомогою, а друк процесуальних документів та додатків до них не є правовою допомогою та не потребують професійних знань.

Більше того, включення до акту надання послуг та деталізованого опису наданих послуг заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, оскільки заява про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 року в справі № 910/9714/22.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати у двох формах: фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 07.09.2020 року в справі № 910/4201/19.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року в справі № 922/1964/21.

Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, що відповідні витрати не повинні мати надмірний характер, а також мають відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру, з урахуванням обставин справи.

Вирішуючи питання обґрунтованості та пропорційності заявленого позивачем до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу до предмета спору в даній справі, суд зауважує, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 448 875,00 грн., з урахуванням здійснення Адвокатським об`єднанням представництва інтересів позивачів у справах № 910/9725/23, № 910/9804/23, № 910/9680/23 та № 910/19949/23 (а також № 910/4731/24, № 910/4734/24), де відповідачем було Підприємство, а предмет та підстави позову були тотожними справі № 910/4733/24, є явно неспіврозмірними зі складністю цієї справи.

Одночасно судом враховано кількість та обсяг підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів та тривалість розгляду справи судом.

Судом взято до уваги й те, що надані позивачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат, а також складності справи.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року в справі № 910/2170/18.

Так, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог, а також складності справи, оцінюючи фактичні витрати позивача з урахуванням всіх аспектів цієї справи, беручи до уваги, зокрема, викладені відповідачем заперечення проти розміру витрат на оплату послуг адвоката, з огляду на те, що заявлений позивачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу, на переконання суду, не відповідає критеріям співмірності та пропорційності, керуючись принципом розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 35 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Куліндор Енерджи" від 29.07.2024 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі № 910/4733/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Куліндор Енерджи" (67500, Одеська область, Лиманський район, селище міського типу Доброслав, проспект 40-річчя Визволення, будинок 2-Б; ) 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Куліндор Енерджи" від 29.07.2024 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі № 910/4733/24 відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 19.08.2024 року

Суддя В.С. Ломака