ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
07 серпня 2024 року м. ХарківСправа № 922/1371/24
Господарський суд Харківської області у складі:
судді Калантай М.В.
при секретарі судового засідання Почуєвій А.А.
розглянувши заяву від 01.08.2024 Фізичної особи ОСОБА_1 , м.Харків про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 , м.Харків
до Споживчого гаражного кооперативу "Екіпаж", м.Харків
про визнання протиправним та скасування наказу
за участю представників:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Шевченко А.О.
Ухвалою від 24.07.2024 провадження у даній справі закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору; з відповідача на користь позивача стягнуто 3028,00грн. судового збору.
01 серпня 2024 року від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він посилається на те, що судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, докази понесення яких надавалися позивачем 16.06.2024.
Ухвалою від 01.08.2024 дану заяву прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 07.08.2024.
06 серпня 2024 року від відповідача надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому він не погодився з тим, що спір у даній справі виник внаслідок його неправильних дій, що виключає покладення на нього судових витрат, у тому числі й витрат на професійну правничу допомогу на підставі ч.9 ст.129 ГПК України.
Представник позивача у призначене на 07.08.2024 судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі.
Представник відповідача у даному судовому засіданні підтримала доводи, які викладені у запереченні від 06.08.2024, та просила у задоволенні заяви позивача відмовити.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Так, у даному випадку в ухвалі від 24.07.2024 у даній справі на відповідача було покладено витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00грн., однак при цьому питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням позивачу професійної правничої допомоги, судом вирішено не було.
В той же час, в позовній заяві позивач згідно з п.9 ч.3 ст.162 ГПК України наводив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно наведеного у позові орієнтовного розрахунку судові витрати позивача складалися з суми сплаченого судового збору в розмірі 3028,00грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00грн.
Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, до позовної заяви на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду Договір про надання професійної правничої допомоги №01-04/2024/1 від 01.04.2024, укладений ним з адвокатом Шовковим О.С., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН №5112 від25.07.2018, ордер серії АН №1400895 від 18.04.2024.
При цьому, відповідно до п.4.1 Договору про надання професійної правничої допомоги №01-04/2024/1 від 01.04.2024, вартість гонорару адвоката за підготування документів та представництво клієнта у суді першої інстанції сторони визначили у фіксованому розмірі 8000,00грн. Розмір гонорару не залежить від кількості судових засідань, підготованих документів і т.ін.
Під час підготовчого провадження позивачем також було надано копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16.06.2024 до Договору №01-04/2024/1 від 01.04.2024, згідно з яким адвокатом були надані наступні послуги: ознайомлення з наданими клієнтом матеріалами, надання клієнту усних консультацій і роз`яснень, усний правовий аналіз; виготовлення та подача позову до суду; представництво клієнта в суді. Відповідно до п.2 вказаного Акту вартість послуг з надання правової допомоги визначена згідно п.4.1 Договору про надання професійної правничої допомоги №01-04/2024/1 від 01.04.2024.
Слід зауважити, що позивачем не надано доказів оплати вищевказаних послуг, однак у нього існує обов`язок щодо їх оплати в порядку, визначеному пунктом 4.2 Договором про надання професійної правничої допомоги №01-04/2024/1 від 01.04.2024.
У зв`язку з цим суд зазначає, що пунктом 1 абзацу 2 частини 2 статті 126 ГПК України визначено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що:
- або підлягає сплаті стороною.
Отже, для вирішення питання щодо розподілу судових витрат судом може бути враховано не лише фактично сплачену вартість професійної правничої допомоги адвоката, а й вартість, що підлягає сплаті стороною згідно умов відповідного договору про надання правничої допомоги.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні докази понесення судових витрат в розмірі 8000,00грн.
Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката або інших заперечень щодо неспівмірності заявлених витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, не заявлялось.
Частиною 9 статті 129 ГПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Судом в ухвалі від 24.07.2024 про закриття провадження у даній справі було зазначено, що враховуючи те, що позивач звернувся до суду з даним позовом у зв`язку із прийняттям відповідачем наказу від 26.01.2024 №2/01-2024, який в подальшому був скасований самим же відповідачем відповідно до наказу від 01.07.2024 №01/07-2924, суд приходить до висновку, що спір у даній справі виник саме внаслідок неправильних дій відповідача. У зв`язку з цим, судовий збір було покладено на відповідача у повному розмірі, сплаченому позивачем за подання даного позову.
За таких обставин, суд на підставі ч.9 ст.129 ГПК України вважає за необхідне покласти на відповідача й понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00грн.
Щодо доводів відповідача, які викладені у його запереченні від 06.08.2024, про відсутність підстав для покладення даних судових витрат на Споживчий гаражний кооператив "Екіпаж", суд зазначає наступне.
Висновок суду про те, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, що відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України є підставою для покладення на нього понесених позивачем судових витрат, ґрунтувався на тому, що, звертаючись з позовом у даній справі, позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26.01.2024 №2/01-2024. Зі змісту вказаного наказу вбачається, що його прийняття було обумовлено тим, що 25.01.2024 з боку керівника СГК "Екіпаж" мало місце звернення до правоохоронних органів з заявою щодо виявлення шахрайських дій з фінансовими ресурсами з боку бухгалтера кооперативу ОСОБА_3 . Приймаючи до уваги доцільність проведення в даному випадку перевірки діяльності осіб, можливо причетних до фінансового шахрайства, до моменту завершення внутрішнього аудиту підприємства, голова СГК "Екіпаж" з 26.01.2024 змінив статус члена кооперативу на статус учасника діяльності кооперативу у тому числі щодо ОСОБА_1 .
Таким чином, відповідач у даному випадку змінив статус позивача з члена кооперативу на учасника діяльності кооперативу у зв`язку із зверненням до правоохоронних органів з заявою щодо виявлення шахрайських дій та проведенням перевірки.
Проте під час розгляду даної справи наказом Голови комісії з припинення СГК "Екіпаж" від 01.07.2024 №01/07-2924 оскаржуваний позивачем у даній справі наказ від 26.01.2024 №2/01-2024 скасовано самим відповідачем у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту членства ОСОБА_1 у СГК "Екіпаж".
Отже, відповідач скасував свій же наказ та вказав при цьому взагалі інші підстави для припинення правовідносин з позивачем, а саме: відсутність підтвердження факту його членства в кооперативі.
У своєму запереченні від 06.08.2024 відповідач фактично оспорює висновок суду про те, що спір у даній справі виник внаслідок саме його неправильних дій. Проте вказана обставина не спростовує вищенаведені висновки суду та не впливає на правомірність застосування ч.9 ст.129 ГПК України.
Суд зауважує, що оцінка посиланням відповідача на обрання позивачем неефективного способу захисту, доведеності факту членства позивача в кооперативі мала надаватися лише при розгляді справи по суті, який у даному випадку не відбувся у зв`язку із закриттям судом провадження у справі через скасування відповідачем свого наказу від 26.01.2024.
До того ж, сам відповідач у наказі від 26.01.2024 визнавав позивача членом кооперативу і лише в подальшому змінив свою правову позицію щодо статусу ОСОБА_1 . При цьому слід наголосити, що безпосередньо в розпорядженні СГК "Екіпаж" має знаходитися вся документація щодо членства в кооперативі, оскільки відповідно до ч.3 ст.10 Закону України "Про кооперацію" кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів.
Доводи відповідача про непідвідомчість спору щодо оскарження наказу від 26.01.2024 №2/01-2024 господарському суду, є необґрунтованими з огляду на численну судову практику Верховного Суду, який, з огляду на положення Закону України "Про кооперацію" щодо характеру правовідносин кооперативу та його членів та ст.20 ГПК України, відносить вирішення спорів між кооперативом та його членами саме до юрисдикції господарського суду.
Отже, позивач правомірно оскаржив наказ від 26.01.2024 №2/01-2024, який було змінено його статус з члена кооперативу на учасника діяльності кооперативу, до Господарського суду Харківської області. При цьому, як зазначалося вище, доводи відповідача про відсутність у позивача доказів його членства повинні були досліджуватися судом при розгляду справи по суті та впливали на законність та обґрунтованість його позовних вимог, а не на підвідомчість даного спору.
Стосовно посилань відповідача на те, що позивач допустив зловживання своїми правами, оскільки не відмовився від позову у даній справі, суд зазначає, що як вчинення, так і невчинення позивачем вказаної процесуальної дії є його правом, яким він користується на власний розсуд.
Також суд не приймає й доводи відповідача про те, що позивач оскаржив наказ від 26.01.2024 №2/01-2024, який мав тимчасовий (на час проведення перевірки) характер, оскільки згідно з цим наказом вже з 26.01.2024 було змінено статус позивача з члена кооперативу на учасника його діяльності. Отже, оскільки позивач не погоджується саме зі зміною свого статусу, що фактично означає припинення його членства в кооперативі, він має право на оскарження даного наказу з вказаної дати (26.01.2024) шляхом подання відповідного позову.
Підсумовуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, оскільки в ухвалі від 24.07.2024 не було вирішено питання про розподіл понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00грн., докази понесення яких були наявні в матеріалах справи. При цьому, суд вважає за необхідне покласти вказані судові витрати на відповідача, неправильні дії якого обумовили виникнення даного спору, та який не довів неспівмірності заявлених позивачем витрат.
Керуючись статтями 234, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву від 01.08.2024 Фізичної особи ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Додаткова ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.
Апеляційна скарга на додаткову ухвалу суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткової ухвали суду, або у разі вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної додаткової ухвали.
Повна додаткова ухвала складена 12.08.2024.
Суддя М.В. Калантай