ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2465/24

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання О.В. Ващенко

за участю представників:

від позивача - Бондар А.Г.,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця Гламаздіної Неллі Миколаївни про стягнення заборгованості в загальній сумі 164990,87 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Гламаздіної Неллі Миколаївни про стягнення заборгованості в загальній сумі 164990,87 грн., в т.ч. орендної плати за договором оренди нежилого приміщення № 159/33 від 30.05.2018 р. в сумі 135587,83 грн., пені в розмірі 12926,42 грн. та неустойки в сумі 16476,62 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне. Так, позивач зазначає, що фізичній особі-підприємцю Гламаздіній Неллі Миколаївні згідно з договором оренди нежитлового приміщення № 159/33 від 30.05.2018 р., укладеним з Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець), надано в строкове платне користування нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 161,8 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 64. При цьому позивач вказує, що відповідно до п. 1.2 договору термін дії договору оренди визначено до 30.04.2021 р., однак додатковим договором № 1 від 11.08.2020 р. продовжено термін дії договору до 30.05.2023 р.

Разом з тим позивач зазначає, що згідно з Указом Президента № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р., постановою Кабінету Міністрів України № 6345 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" від 27.05.2022 р. договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану. За таких обставин, як зазначає позивач, оскільки продовження договору оренди відбувається відповідно до норм Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ, яким в свою чергу встановлений відповідний порядок щодо продовження договірних відносин, договір оренди нежилого приміщення № 159/33 від 30.05.2018 р. вважається таким, що продовжив свою дію.

Між тим позивач вказує, що рішенням Господарського суду Одеської області від 13.03.2024 по справі № 916/4217/23 позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено у повному обсязі; розірвано договір оренди № 159/33, укладений 30.05.2018 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ФОП Гламаздіною Н.М.; виселено ФОП Гламаздіну Н.М. з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 161,8 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 64; стягнуто з ФОП Гламаздіної Н.М на користь Департаменту грошові кошти у розмірі 472817,42, з яких: 426281,65 грн - заборгованість з орендної плати; 46535,77 грн - пеня, а також судовий збір у розмірі 12460,26 грн. За ствердженнями позивача, вказане судове рішення набрало законної сили 04.04.2024 р., про що свідчать дані Єдиного державного реєстру судових рішень, а на підтвердження іншого матеріали справи доказів не містять. Водночас, як зауважує позивач, ФОП Гламаздіною Н.М. не виконано жодна з вимог вищезазначеного судового рішення.

Крім того, позивач вказує, що 15.04.2024 між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради, від імені якої діє Департамент комунальної власності Одеської міської ради, та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу на об`єкт малої приватизації у вигляді нежитлових підвальних приміщень, загальною площею 161,8 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 64.

Відповідно до п. 2.1 договору купівлі-продажу право власності на об`єкт приватизації у покупця виникає з моменту державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка здійснюється одночасно з підписанням і нотаріальним посвідченням договору купівлю продажу та підписанням акту приймання-передачі об`єкта приватизації.?Окрім того позивач наголошує, що 15.04.2024 р. сторонами складено та підписано акт приймання-передачі та наказ про завершення приватизації № 191.

Між тим позивач вказує, що відповідно до п 2.4.1 п.п. "в? Положення про департамент комунальної власності Одеської міської ради, ст.ст. 173, 174, 193, ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний сплачувати встановлену орендну плату своєчасно та у повному обсязі. Проте, за ствердженнями позивача, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди, позивачем нарахована неустойка у розмірі подвійної орендної плати за кожен місяць прострочення, що за період з 05.04.2024 по 15.04.2024, яка складає 16476,62 грн.

Крім того, позивач зазначає, що на момент розгляду справи № 916/4217/23 в суді та до вступу рішення в законну силу договір оренди був чинним, а тому умови договору оренди, передбачені п.п, 2.2, 2.4 щодо сплати орендної плати повинні були виконуватися, однак, як вбачається із розрахунку заборгованості від 12.07.2023 р., відповідачем залишилась несплаченою орендна плата у період з 01.10.2023 по 04.04.2024 у розмірі 135587,83 грн.

Крім того, згідно з п. 5.2 договору оренди, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 549 Цивільного кодексу України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань?? позивачем нарахована відповідачу пеня за несвоєчасне внесення орендної плати у розмірі 12926,42 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.06.2024 р. позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2465/24, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20 червня 2024 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.06.2024 р. розгляд справи відкладено на 10.07.2024 р. з огляду на неявку представника відповідача та неможливість з`ясування заперечень відповідача на позов з огляду на відсутність відзиву на позов.

01.07.2024 р. від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до господарського суду надійшли письмові пояснення (вх. № 25388/24), відповідно до яких позивач просить суд позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця Гламаздіної Неллі Миколаївни про стягнення заборгованості з орендної плати, пені та неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди задовольнити у повному обсязі, з огляду на наступне. Як вказує позивач, рішенням Одеської міської ради від 19.07.2023 № 1319-VІІІ "Про схвалення Переліку об`єктів малої приватизації комунальної власності територіальної громади м. Одеси, які підлягають приватизації у 2023 році, та приватизацію цих об`єктів" нежилі підвальні приміщення, загальною площею 161,8 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 64, підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні. Наказом від 20.02.2024 № 73 затверджені умови і дата проведення аукціону.

За ствердженнями позивача, 12 березня 2024 року відбувся аукціон з продажу цього об`єкта та переможцем аукціону визнана ОСОБА_1 . Так, позивач додає, що 15.04.2024 укладено договір купівлі-продажу та на підставі акту приймання-передачі нежилі підвальні приміщення, загальною площею 161.8 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , передані покупцю - ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.07.2024 р. розгляд справи відкладено на 06.08.2024 р. з огляду на неявку представника відповідача та неможливість з`ясування заперечень відповідача на позов з огляду на відсутність відзиву на позов.

Відповідач - фізична особа-підприємець Логвіненко Лариса Володимирівна відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач у судові засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, надіслані судом копії ухвал суду про відкриття провадження у справі від 06.06.2024 р. та про відкладення розгляду справи від 10.07.2024 р. були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи, з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 р. у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, яким в даному випадку є суд (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Також згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

З огляду на вказане та з урахуванням повернення до суду без вручення ухвал суду про відкриття провадження у справі та про відкладення розгляду справи, господарським судом відповідач також викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що свідчать наявні в матеріалах справи оголошення.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 06.08.2024 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

30 травня 2018 року між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Гламаздіною Неллі Миколаївною (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 159/33, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежиле приміщення підвалу, загальною площею 161,8 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 64 (далі за текстом об`єкт оренди).

Ринкова вартість об`єкту оренди становить 863300,00 грн. (без урахування податку на додану вартість). Звіт про незалежну оцінку вартості об`єкта оренди складений ПП "АДІЛІС" (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 893/15, виданий 16 листопада 2015 р. Фондом державного майна України).

Згідно з п. 1.2 договору від 30.05.2018 р. передача в оренду об`єкту, зазначеного у п. 1.1 цього договору, здійснюється на підставі Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України "Про оренду державного та комунального майна", протоколу засідання комісії з проведення конкурсів на право укладання договору оренди будівель (споруд, приміщень), що є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси, що відбулося 30.05.2018 року, затвердженого головою комісії з проведення конкурсів на право укладання договорів оренди будівель (споруд, приміщені), які є комунальною владністю, та наказу директора департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 30.05.2018 р. №147.

В п. 1.3 договору від 30.05.2018 р. встановлений термін його дії, а саме: з 30 травня 2018 року до 30 квітня 2021 року.

За умовами п. 2.1 договору від 30.05.2018 р. орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 04.10.1995 року зі змінами та доповнення, рішень Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради, протоколу засідання комісії з проведення конкурсів на право укладання договору оренди будівель (споруд, приміщень), які є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси від 30.05.2018 року.

Пунктом 2.2 договору від 30.05.2018 р. передбачено, що за орендоване приміщення орендар зобов`язується оплачувати орендну плату, що становить за перший, після підписання договору оренди місяць 11000,00 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.3 договору від 30.05.2018 р. до орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат та плата за користування земельною ділянкою та інші послуги, які надаються спеціалізованими організаціями.

Згідно з п. 2.4 договору від 30.05.2018 р. орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

В п. 3.3 договору від 30.05.2018 р. передбачено, що орендодавець має право виступати з ініціативою щодо розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов`язків, передбачених цим договором, у тому числі несплати орендної плати своєчасно та в повному обсязі.

За положеннями п. 3.4. договору від 30.05.2018 р. орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду нежиле приміщення згідно п. 1.1 договору за актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами.

За умовами п. 4.1 договору від 30.05.2018 р. вказане у п. 1.1 приміщення орендодавцем передається орендарю виключно під розміщення перукарні.

Пунктом 4.7 договору від 30.05.2018 р. встановлено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Відповідно до п. 4.10 договору від 30.05.2018 р. у випадку припинення дії цього договору у зв`язку із закінченням строку чи дострокового розірвання договору, орендар сплачує неустойку в розмірі подвійної орендної плати з урахуванням щомісячного індексу інфляції по день підписання акту приймання-передачі приміщення.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки відповідно до чинного законодавства. Відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання умов договору (п. 5.1 договору від 30.05.2018 р.).

Згідно з п. 5.2 договору від 30.05.2018 р. за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен був бути виконаний.

В п. 5.3 договору від 30.05.2018 р. сторони визначили, що у разі невнесення орендарем орендної плати на протязі 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, орендодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення об`єкта оренди.

Відповідно до п. 5.5 договору від 30.05.2018 р. за невиконання або неналежне виконання орендарем обов`язків, передбачених п. 4.1, п. 4.2 абз. "а", "г", "е", "м", "н", п. 4.3, п. 4.8, п. 4.9, п. 4.13 цього договору, орендодавець має право достроково вимагати розірвання договору оренди у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Положеннями п. 7.1 договору від 30.05.2018 р. визначено, що питання, не врегульовані цим договором, вирішуються відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 7.4 договору від 30.05.2018 р. передбачено, що суперечки, що виникають між сторонами у ході виконання умов договору оренди, вирішуються за згодою сторін. Якщо згоди не досягнуто, справа передається на розгляд до господарського суду Одеської області.

За положеннями п. 7.5 договору від 30.05.2018 р. зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вносяться до договору, розглядаються сторонами на протязі 20 днів і вносяться у тій формі, в якій укладено договір.

Одностороння відмова від виконання умов договору та внесення змін не допускається.

За положеннями п. 7.6 договору від 30.05.2018 р. договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством та зазначеним договором оренди. У разі розірвання договору оренди у судовому порядку або відмови від договору оренди впродовж його строку, внаслідок невиконання обов`язків за договором, всі невід`ємні поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від цього майна без нанесення йому збитку, здійснених орендарем при проведенні капітального ремонту та реконструкції за час його оренди за рахунок власних коштів, залишаються у власності орендодавця безкоштовно і компенсації не підлягають.

Згідно з п. 7.8 договору від 30.05.2018 р. у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Дія договору оренди припиняється, зокрема, достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду; в інших випадках, передбачених чинним законодавством (п. 7.11 договору від 30.05.2018 р.).

В пункті 7.13 договору від 30.05.2018 р. передбачено, що вступ орендаря у користування приміщенням настає одночасно з підписанням акту приймання-передачі вказаного приміщення.

Як свідчать матеріали справи, 30 травня 2018 року відповідною комісією (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Гламаздіною Неллі Миколаївною (орендар) був складений та підписаний акт приймання-передачі нежилого приміщення підвалу, загальною площею 161,8 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 64 на підставі ст. 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна?.

В подальшому, 11 серпня 2020 року між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Гламаздіною Неллі Миколаївною (орендар) було укладено додатковий договір № 1 до договору оренди нежитлового приміщення № 159/33 від 30.05.2018 р., відповідно до якого сторони за взаємною згодою вирішили пункт 1.3 договору оренди № 159/33 від 30.05.2018 р. викласти в новій редакції, а саме: "1.3 Термін дії договору оренди: з 30 травня 2018 року до 30 травня 2023 року?; інші умови договору залишаються без змін.

Як з`ясовано судом, з огляду на невиконання відповідачем істотних умов договору оренди нежитлового приміщення № 159/33 від 30.05.2018 р. щодо сплати орендної плати позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Гламаздіної Неллі Миколаївни про розірвання договору оренди від 30.05.2018 № 159/33; виселення відповідача з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 161,8 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 64; стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 426281,65 грн. та пені у розмірі 46535,77 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.03.2024 року по справі № 916/4217/23, що набрало законної чинності 04.04.2024 р., позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було задоволено, а саме: розірвано договір оренди № 159/33, укладений 30.05.2018 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем Гламаздіною Неллі Миколаївною; виселено фізичну особу - підприємця Гламаздіну Неллі Миколаївну з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 161,8 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 64; стягнути з фізичної особи - підприємця Гламаздіної Неллі Миколаївни на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради грошові кошти у розмірі 472817,42 грн., з яких: 426281,65 грн - заборгованість з орендної плати; 46535,77 грн - пеня, а також судовий збір у розмірі 12460,26 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлені рішенням Господарського суду Одеської області від 13.03.2024 р. по справі № 916/4217/23, що набрало законної чинності 04.04.2024 р., обставини в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України є преюдиціальними для господарського суду під час розгляду даної справи, а тому не підлягають доказуванню, зокрема, факт припинення орендних правовідносин між сторонами у зв`язку з розірванням договору оренди нежитлового приміщення № 159/33 від 30.05.2018 р. та виникнення у відповідача обов`язку щодо повернення об`єкту оренди позивачу з моменту набрання рішенням суду законної чинності.

Між тим, як вказує позивач, на момент розірвання спірного договору оренди нежитлового приміщення № 159/33 від 30.05.2018 р. у відповідача залишилося невиконаним зобов`язання, передбачене п.п. 2.2, 2.4 договору, щодо сплати орендної плати за період з 01.10.2023 р. по 04.04.2024 р. в розмірі 135587,83 грн., яка не сплачена відповідачем до теперішнього часу, у зв`язку з чим вказана сума заявлена до стягнення у поданому позові.

Згідно ч. 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ч. 3 ст. 285 ГК України визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

В свою чергу відповідач з моменту прийняття в оренду нежитлових приміщень згідно п. 2.2, 2.4 договору мав сплачувати на користь позивача щомісячно орендну плату до 15 числа поточного місяця.

Між тим, як з`ясовано судом та не спростовано відповідачем, останній всупереч п.п. 2.2, 2.4 договору оренди не виконав належним чином зобов`язання за вказаним договором оренди щодо внесення орендної плати, у зв`язку з чим у відповідача існує заборгованість по орендній платі за період з 01.10.2023 р. по 04.04.2024 р. (дата набрання чинності рішенням суду про розірвання спірного договору оренди) в розмірі 135587,83 грн.

Так, несплата відповідачем орендної плати за вище вказаним договором оренди є порушенням вимог чинного законодавства та умов цього договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Таким чином, з огляду на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо сплати орендної плати, що не спростовано відповідачем, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за період з 01.10.2023 р. по 04.04.2024 р. в розмірі 135587,83 грн.

Поряд з цим Департаментом комунальної власності Одеської міської ради заявлено до стягнення пеню в розмірі 12926,42 грн., нараховану на існуючу заборгованість за період з 16.10.2023 р. по 30.04.2024 р.

Так, за приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

В свою чергу невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (невнесення відповідачем орендної плати у встановлений строк) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

При цьому слід зазначити, що чинним законодавством передбачено відповідальність орендаря за невиконання обов`язку щодо внесення орендної плати.

Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено п. 5.2 вказаного договору оренди, за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен був бути виконаний.

При цьому, як передбачає частина 1 ст. 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 Господарського кодексу України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України. Поряд з цим слід зазначити, що договірні санкції у вигляді пені, яка нараховується за кожен день прострочення, підлягають застосуванню лише до дати розірвання договору, адже згідно ч. 2 ст. 653 ЦК у разі розірвання договору припиняються зобов`язання сторін, що виникли з такого договору.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов`язання за договором оренди щодо внесення орендної плати, на думку суду, позивачем неправомірно нараховано відповідачу пеню за період з 16.10.2023 р. по 30.04.2024 р. на суму боргу по орендній платі у кожному місяці, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у розрахунковий період. Адже договір оренди нежитлового приміщення № 159/33 від 30.05.2018 року було розірвано рішенням Господарського суду Одеської області від 13.03.2024 року по справі № 916/4217/23, що набрало законної чинності 04.04.2024 р., а тому позивач мав право на нарахування пені по договору саме по 04.04.2024 р. Після цієї дати позивач наділений правом застосовувати лише санкції, передбачені ст. 625 ЦК, тобто нараховувати інфляційні та 3% річних. Договірні санкції можуть застосовуватися тільки в період з моменту виникнення заборгованості до моменту розірвання договору, у той час як стягнення відсотків та інфляційних виплат, передбачених ст. 625 ЦК, можливо за весь період прострочення.

Зважаючи на викладене, судом було самостійно здійснено перерахунок пені за договором, а саме:

- на суму боргу по рахунку за жовтень 2023 року сума пені складає 3183,47 грн.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
21762,5816.10.2023 - 26.10.20231120.0000 %262,34
21762,5827.10.2023 - 14.12.20234916.0000 %934,90
21762,5815.12.2023 - 14.03.20249115.0000 %1624,11
21762,5815.03.2024 - 04.04.20242114.5000 %362,12
- на суму боргу по рахунку за листопад 2023 року сума пені складає 2559,83 грн.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
21936,6716.11.2023 - 14.12.20232916.0000 %557,73
21936,6715.12.2023 - 14.03.20249115.0000 %1637,09
21936,6715.03.2024 - 04.04.20242114.5000 %365,01
- на суму боргу по рахунку за грудень 2023 року сума пені складає 1994,00 грн.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
22046,3516.12.2023 - 14.03.20249015.0000 %1627,16
22046,3515.03.2024 - 04.04.20242114.5000 %366,84
- на суму боргу по рахунку за січень 2024 року сума пені складає 1443,04 грн.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
22200,6716.01.2024 - 14.03.20245915.0000 %1073,64
22200,6715.03.2024 - 04.04.20242114.5000 %369,40
- на суму боргу по рахунку за лютий 2024 року сума пені складає 882,44 грн.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
22289,4716.02.2024 - 14.03.20242815.0000 %511,56
22289,4715.03.2024 - 04.04.20242114.5000 %370,88
- на суму боргу по рахунку за березень 2024 року сума пені складає 354,28 грн.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
22356,3416.03.2024 - 04.04.20242014.5000 %354,28
Відтак, розмір пені за невиконання відповідачем зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення № 159/33 від 30.05.2018 р. щодо сплати орендної плати складає 10417,06 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за прострочення повернення об`єкту оренди в сумі 16476,62 грн. суд зазначає наступне.

Так, як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Одеської області від 13.03.2024 р. по справі № 916/4217/23, що набрало законної чинності 04.04.2024 р., було розірвано договір оренди № 159/33, укладений 30.05.2018 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем Гламаздіною Неллі Миколаївною та виселено фізичну особу - підприємця Гламаздіну Неллі Миколаївну з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 161,8 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 64.

В подальшому, як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, 15 квітня 2024 року між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради (продавець), від імені якої діє Департамент комунальної власності Одеської міської ради, та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу на об`єкт малої приватизації - нежилих підвальних приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, будинок 64 (крім акцій, частки) за результатами електронного аукціону, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю об`єкт малої приватизації - нежилі підвальні приміщення, загальною площею 161,8 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а покупець зобов`язується прийнята об`єкт приватизації, виконати визначені у договорі умови.

Ринкова вартість об`єкта оцінки для приватизації шляхом продажу на аукціоні становить 1432680,00 грн., податок на додану вартість (ПДВ) враховано до вказаної суми та складає 238780,00 грн., згідно з висновками оцінювача про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки - нежилих підвальних приміщень, загальною площею 161,8 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , виконані суб`єктом оціночної діяльності ПП "Трікод", затвердженими наказом директора Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 23 жовтня 2023 року № 569.

Покупець сплатив у повному обсязі ціну продажу об`єкта приватизації, визначену за результатами електронного аукціону, яка становить 2700000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість (ПДВ) 450000,00 грн.

Згідно з п. 2.1 договору купівлі-продажу від 15.04.2024 р. право власності на об`єкт приватизації у покупця виникає з моменту державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка здійснюється одночасно з підписанням і нотаріальним посвідченням договору купівлю продажу та підписанням акту приймання-передачі об`єкта приватизації.

Вказаний договір купівлі-продажу від 15.04.2024 р. посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 568.?

При цьому відповідно до наказу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради № 191 від 15.04.2024 "Про завершення приватизації обєкта малої приватизації комунальної власності територіальної громади м. Одеси - нежилих підвальних приміщень, загальною площею 161,8 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 64" затверджено результати продажу об`єкта малої приватизації комунальної власності територіальної громади м. Одеси - нежилих підвальних приміщень, загальною площею 161,8 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 64, покупцю громадянці України ОСОБА_1 за договором; передано об`єкт малої приватизації від продавця до покупця за актом приймання-передачі.

Так, 15 квітня 2024 року між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради (продавець), від імені якої діє Департамент комунальної власності Одеської міської ради, та ОСОБА_1 (покупець) був складений та підписаний акт приймання-передачі індивідуально визначеного майна комунальної власності, яке складається із нежилих підвальних приміщень, загальною площею 161,8 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв індивідуально визначене майно комунальної власності, яке в цілому складається із нежилих підвальних приміщень, загальною площею 161,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відображених у технічному паспорті, складеному Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" 22.03.2006 року (далі - "об`єкт купівлі-продажу"), за ціною 2700000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість (ПДВ) 450000,00 грн., затвердженою наказом директора Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 14.03.2024 року № 126. Покупцем сплачено за об`єкт купівлі-продажу у повному обсязі. Передача вищезазначених нежилих підвальних приміщень проводиться згідно з Договором купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - нежилих підвальних приміщень за адресою: місто Одеса, вулиця Ніжинська, будинок 64 (крім акцій, частки), за результатами електронного аукціону, посвідченого 15 квітня 2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 568.

Таким чином, 15 квітня 2024 року нежилі підвальні приміщення, загальною площею 161,8 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , були передані Департаментом комунальної власності Одеської міської ради покупцю - ОСОБА_1 за відповідним актом приймання-передачі індивідуально визначеного майна від 15.04.2024 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Умовами п. 7.11 договору від 30.05.2018 сторони погодили, що дія договору оренди припиняється, зокрема, достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Положеннями п. 4.7 договору визначено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Таким чином, враховуючи погодження сторонами у договорі оренди нежитлового приміщення № 159/33 від 30.05.2018 року строку для добровільного повернення орендарем орендованого майна, а саме у 15-денний термін, господарський суд доходить висновку, що у орендаря - фізичної особи-підприємця Гламаздіної Неллі Миколаївни відповідно до п. 4.7 спірного договору був 15-денний строк для добровільного повернення орендованого об`єкта, а саме з 05.04.2024 (після набрання чинності судовим рішенням про розірвання спірного договору) по 19.04.2024 року включно. Водночас, як вбачається із розрахунку позовних вимог (а.с. 30), Департаментом нараховано відповідачу неустойку за період з 05.04.2024 (після набрання чинності судовим рішенням про розірвання спірного договору) по 15.04.2024 (дату укладення договору купівлі-продажу майна, що було об`єктом договору оренди, та підписання акту приймання-передачі індивідуально визначеного майна), а відтак за період, який був визначений договором як 15-денний термін для передачі орендодавцю приміщення.

Таким чином, позивачем не доведено факт порушення відповідачем вимог договору щодо повернення позивачу займаного приміщення після припинення договору з 05.04.2024 р. до 15.04.2024 р., оскільки у ФОП Гламаздіної Н.М. відповідно до умов такого договору був строк до 19.04.2024 року включно для повернення нежилих підвальних приміщень, загальною площею 161,8 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, буд. 64 на користь орендодавця - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за прострочення повернення об`єкту оренди в сумі 16476,62 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради частково обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2679,56 грн. (146004,89 грн. задоволено х 3028,00 грн. / 164990,87 грн. заявлено).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця Гламаздіної Неллі Миколаївни про стягнення заборгованості в загальній сумі 164990,87 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з фізичної особи-підприємця Гламаздіної Неллі Миколаївни ( АДРЕСА_2 ; ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; ; р/р № UA3034299 в ДКСУ м. Київ) заборгованість з орендної плати в сумі 135587/сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят сім/грн. 83 коп., пеню в сумі 10417/десять тисяч чотириста сімнадцять/грн. 06 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2679/дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять/грн. 56 коп.

3. В задоволенні решти частини позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця Гламаздіної Неллі Миколаївни відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 08 серпня 2024 р.

Суддя В.С. Петров