ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"16" серпня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3187/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г.,

розглянувши заяву Фермерського господарства «СКІФ» про забезпечення позову за вх.№2-1317/24 від 15.08.2024

у справі № 916/3187/24

за позовом: Фермерського господарства "СКІФ" (вул. Затишна, 38, кв. 54, м. Нова Каховка, Херсонська обл., 74907)

до відповідача: Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області (вул. Свободи, 161, смт Велика Олександрівка, Бериславський район, Херсонська область, 74100)

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про визнання укладеним додаткового договору (угоди) до договору оренди земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "СКІФ" звернулося з позовом до Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просить Господарський суд Одеської області:

- визнати укладеним між Фермерським господарством «СКІФ» та Великоолександрівською селищною військовою адміністрацією Бериславського району Херсонської області додатковий договір (угоду) до договору оренди землі б/н від 28.01.2008 року, який зареєстрований у Великоолександрівському районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 11.02.2008 № 4AA71600003, де предметом та об`єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 25,5700 га, в тому числі ріллі 25,5700 га (кадастровий номер :05:002:0002), із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за межами населених пунктів на території Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, у редакції викладеній у прохальній частині позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані покликаннями на те, що Великоолександрівська селищна військова адміністрація Бериславського району Херсонської області неправомірно, з порушенням норм чинного законодавства, ухиляється від продовження договору оренди від 28.01.2008 та безпідставно відмовляє позивачу в укладенні договору.

Разом з позовною заявою Фермерське господарство "СКІФ" подало заяву про забезпечення позову за вх.№2-1205/24 від 18.07.2024, в якій просило суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на орендовану земельну ділянку; заборони відповідним органам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки, вчиняти правочини щодо відчуження, здачу в оренду (суборенду), підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки; заборона відповідним суб`єктам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.07.2024 відмовлено Фермерському господарству "СКІФ" у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх. № 2-1205/24 від 18.07.2024.

15.08.2024 Фермерське господарство «СКІФ» повторно подало заяву про забезпечення позову за вх. № 2-1317/24, в якій просило забезпечити позов шляхом заборони Великоолександрівській селищній військовій адміністрації Бериславського району Херсонської області вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0002, загальною площею 25,5700 га; заборони відповідним органам державної реєстрації вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0002, загальною площею 25,5700 га.

Заяву обґрунтовано такими обставинами.

Фермерське господарство "СКІФ" відповідно до договору оренди від 28.01.2008 користувалося земельною ділянкою, загальною площею 25,5700 га (кадастровий номер :05:002:0002), із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населених пунктів на території Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Строк дії договору оренди був встановлений до 01.08.2024. З огляду на передбачене законом переважне право на укладення договору на новий строк, позивач направив 01.06.2024, та повторно 29.06.2024 на адресу відповідача лист-повідомлення про продовження орендних правовідносин та укладання договору оренди землі на новий строк. Проте Великоолександрівська селищна військова адміністрація Бериславського району Херсонської області, відмовляючи в укладенні договору щодо орендних правовідносин, які виникли на підставі договору оренди від 28.01.2008, у листі № 1705 від 20.06.2024 вказала, що відповідна земельна ділянка буде передаватись у користування (оренду) окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах).

Разом з листом-повідомленням № 1705 Великоолександрівська селищна військова адміністрація Бериславського району Херсонської області направила на адресу позивача розпорядження № 1103 від 07.06.2024 про припинення договору оренди землі, зареєстрованого 11.02.2008 за №4АА716000003 у зв`язку із закінченням строку дії.

Після звернення до суду 18.07.2024 на адресу позивача надійшло розпорядження Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області за № 1393 про надання дозволу Великоолександрівській селищній раді на розробку технічної документації щодо поділу земельних ділянок, зокрема і спірної земельної ділянки.

У заяві позивач також зазначив, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі рішення ро державну реєстрацію прав та обтяжень від 05.08.2024 № 74423531, державним реєстратором 29.07.2024 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за Великоолександрівською селищною радою.

Подаючи відповідну заяву про забезпечення позову, позивач припускає, що у разі затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0002, загальною площею 25,5700 га перестане існувати як об`єкт цивільних прав. З урахуванням п. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» та п. 114 порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 кадастровий номер такої земельної ділянки буде скасовано та такий номер не підлягатиме відновленню.

За наведених обставин, з метою запобігання порушення прав та забезпечення реального судового захисту позивач просить забезпечити позов.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з положеннями якої, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду; позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу, іншим особам вчиняти певні дії.

Чинним законодавством України передбачено, що вжиття заходів забезпечення позову можливе, якщо заявником буде доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Варто зазначити, що в силу положень ст. 136 Господарського процесуального кодексу заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову, тобто відповідати критеріям співмірності. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Зазначений висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 904/1513/22.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Господарський суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

З поданої Фермерським господарством «СКІФ» заяви вбачається, що заявник просить заборонити вчиняти дії щодо поділу спірної земельної ділянки Великоолександрівській селищній військовій адміністрації Бериславського району Херсонської області.

Натомість згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державним реєстратором 29.07.2024 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за Великоолександрівською селищною радою (органом місцевого самоврядування).

Водночас провадження у справі відкрите за позовом Фермерського господарства «СКІФ» до відповідача органу виконавчої влади Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області.

Доказів виконання чи делегування повноважень у сфері земельних питань від Великоолександрівської селищної ради до Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області до заяви не додано.

За наведених обставин у суду немає правових підстав для задоволення відповідної заяви.

У пункті 170 рішення у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що законодавство повинно забезпечувати певний рівень юридичного захисту проти свавільного втручання з боку державних органів. Існування конкретних процесуальних гарантій є у цьому контексті необхідним. Те, які саме гарантії вимагатимуться, певною мірою залежатиме від характеру та масштабів зазначеного втручання (див. рішення у справі «P.G. and J.Н. v. the United Kingdom», заява № 44787/98, пункт 46).

У пункті 45 рішення у справі «Al-dulimi and Montana management INC. v.tzerland» (заява № 5809/08) ЄСПЛ наголосив, що однією з фундаментальних складових європейського громадського порядку є принцип верховенства права, а свавілля (arbitrariness) є запереченням цього принципу. Навіть у контексті тлумачення та застосування національного законодавства, коли Суд залишає національним органам влади дуже широкі повноваження, він завжди робить це, прямо чи неявно, з урахуванням заборони свавілля (prohibition of arbitrariness) (див. рішення у справах «Garcнa Ruiz v. Spain», заява № 30544/96, пункти 28-29; «Storck v Germany», заява № 61603/00, пункт 98).

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача, беручи до уваги щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про відмову Фермерському Господарству «СКІФ» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136 - 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Фермерському Господарству «СКІФ» у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх.№2-1317/24 від 15.08.2024 у справі 916/3187/24.

Ухвала набирає законної сили 16.08.2024 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 16.08.2024

Суддя Т.Г. Деркач