ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"15" серпня 2024 р. м. Одеса Справа № 916/1672/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Бондар О.Р.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Ростомов Г.А.,

від відповідача: Новак Л.А.,

від Споживчого товариства ,,СУЗІР`Я ПЛЮС": не з`явився,

від Товариства з обмеженою відповідальністю ,,УВГП-СИСТЕМА": Тимчук О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні

клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ,,УВГП-СИСТЕМА" (зареєстроване 13.08.2024 р. за вх. № 30111/24)

про закриття провадження у справі № 916/1672/24

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Споживчого кооперативу ,,СУЗІР`Я БУДОВА" (65012, місто Одеса, вулиця Осипова, будинок 25),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Споживче товариство ,,СУЗІР`Я ПЛЮС" (65048, місто Одеса, вулиця Осипова, будинок 25),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю ,,УВГП-СИСТЕМА" (65012, місто Одеса, вулиця Осипова, будинок 25),

про визнання майнових прав на об`єкти інвестування,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Споживчого кооперативу ,,СУЗІР`Я БУДОВА" (далі - СК ,,СУЗІР`Я БУДОВА"), в якій просить визнати за нею майнові права на об`єкти інвестування:

- однокімнатну квартиру загальною площею 46,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, секція 4, поверх 11 , будівельний номер квартири НОМЕР_1 ;

- машиномісце, розташоване за адресою: АДРЕСА_2-21, відмітка 4.800 , будівельний номер машиномісця 292;

- машиномісце, розташоване за адресою: АДРЕСА_2-21 , відмітка - 4.800, будівельний номер машиномісця 293.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 як член відповідача посилається на порушення останнім зобов`язань за договорами від 02.03.2018 р. № 4/НОМЕР_1, від 27.06.2019 р. № 292/М, від 06.08.2019 р. № 293/М у частині строків будівництва об`єктів та на те, що відповідач листом від 01.04.2024 р. повідомив про припинення договору про спільну діяльність, на підставі якого укладено договори між сторонами, через зміну умов, що виникли з рішення суду по справі № 916/1674/18, та втрату права на користування земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, пр. Гагаріна 19-21 , у зв`язку з чим СК ,,СУЗІР`Я БУДОВА" не може передати об`єкти інвестування членам кооперативу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.04.2024 р.: прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1672/24; призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.07.2024 р. за клопотанням позивача залучено до участі у страві третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ? Товариство з обмеженою відповідальністю ,,УВГП-СИСТЕМА" (далі - ТОВ ,,УВГП-СИСТЕМА") та Споживче товариство ,,СУЗІР`Я ПЛЮС" (далі - СТ ,,СУЗІР`Я ПЛЮС").

13.08.2024 р. від ТОВ ,,УВГП-СИСТЕМА" надійшло клопотання (зареєстроване за вх. № 30111/24) про закриття провадження у справі № 916/1672/24, яке мотивовано тим, що спір між сторонами виник у зв`язку з неотриманням позивачем у власність житла та машиномісць, тому підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. При цьому ТОВ ,,УВГП-СИСТЕМА" зазначає, що аналогічний висновок наведено у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.07.2024 р. по справі № 916/1215/24 з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 10.04.2024 р. по справі № 750/319/18.

Представник відповідача підтримав клопотання третьої особи про закриття провадження у справі, натомість представник позивача проти його задоволення заперечив, оскільки, на його думку, між ОСОБА_1 , яка є повноправним членом кооперативу на підставі п.4 ч.7 ст.21 (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України ,,Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому", та СК ,,СУЗІР`Я БУДОВА" як кооперативом виник спір, який є корпоративним згідно п.3 ч.1 ст.20 ГПК України.

СТ ,,СУЗІР`Я ПЛЮС", будучи повідомленим про судовий розгляд шляхом направлення ухвали в електронний кабінет, явку свого представника в засідання суду 15.08.2024 р. не забезпечило та не повідомило міркування з приводу клопотання ТОВ ,,УВГП-СИСТЕМА" про закриття провадження у справі.

Дослідивши зміст позовної заяви, заперечень проти неї та приписи законодавства, врахувавши правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 р. по справі № 750/319/18, господарський суд зазначає, що провадження у даній справі слід закрити, адже спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, з урахуванням такого.

Частиною 1 ст.18 Закону України ,,Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В п.107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 р. у справі № 750/319/18 вказано, що критеріями визначення юрисдикції спору (корпоративний це спір або спір про право цивільне) визнаються:

а) характер спірних правовідносин - корпоративні відносини мають бути пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням юридичної особи корпоративного типу, набуттям, здійсненням та припиненням корпоративних прав як різновиду суб`єктивних цивільних прав; а цивільні - із захистом цивільного права;

б) суб`єктний склад сторін - сторонами спору є юридична особа корпоративного типу, її учасники (засновники, акціонери, члени), у тому числі учасник, який вибув (носій корпоративних прав), посадова особа; чи особа не має у цій юридичній особі корпоративних прав;

в) предмет спору - захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, порушеного певними діями (бездіяльністю) у процесі створення, діяльності, управління або припинення юридичної особи корпоративного типу, набуття, здійснення або припинення корпоративних прав та обов`язків учасників (засновників, акціонерів, членів) такої юридичної особи, чи захист цивільних прав і інтересів, що випливають з інших цивільних правовідносин, зокрема правовідносин інвестування або споживчих правовідносин.

Як вже вказано вище, ОСОБА_1 звернулась до господарського суду з позовом про визнання майнових прав на квартиру та машиномісця на підставі п.3 ч.1 ст.20 ГПК України, вказуючи, що вона на теперішній час є повноправним членом відповідача, створеного у формі кооперативу для будівництва житлового будинку. При цьому позивач вважає, що невиконання СК ,,СУЗІР`Я БУДОВА" взятих на себе зобов`язань за договорами асоційованого членства в споживчому товаристві від 02.03.2018 р. № 4/161, від 27.06.2019 р. № 292/М, від 06.08.2019 р. № 293/М шляхом відмови в передачі нерухомого майна у власність позивачу та невизнання відповідачем наявності такого обов`язку свідчить про виникнення між сторонами (кооперативом та його членом) корпоративного спору, пов`язаного з діяльністю юридичної особи.

За змістом ст.10 Закону України ,,Про кооперацію" членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Закон України ,,Про кооперацію" визначає два види членства в кооперативі: дійсне і асоційоване.

15.08.2022 р. Верховною Радою України прийнято Закон України № 2518-ІХ ,,Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому", який набрав чинності 10.10.2022 р. та в п.4 ч.7 ст.21 якого вказано, що ,,з дня набрання чинності цим Законом асоційовані члени кооперативів, предметом діяльності яких є житлове, дачне або гаражне будівництво, вважаються повноправними членами таких кооперативів. Набуття такими особами прав повноправних членів відповідних кооперативів не потребує прийняття рішень загальними зборами членів кооперативів та/або його статутними органами".

Враховуючи викладене, господарський суд погоджується з ОСОБА_1 в частині того, що внаслідок внесення змін у законодавство вона на теперішній час являється повноправним членом СК ,,СУЗІР`Я БУДОВА", не зважаючи на те, що договорами від 02.03.2018 р. № 4/161, від 27.06.2019 р. № 292/М, від 06.08.2019 р. № 293/М передбачено її асоційоване членство в кооперативі.

Відтак, за суб`єктним складом правовідносин цей спір можна було б віднести до юрисдикції господарського суду, проте інші два критерії розмежування судової юрисдикції (предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин) свідчать про існування між сторонами не корпоративного, а приватноправового спору, з огляду на наступне.

Розглядаючи справу, суд має насамперед визначити зміст правовідносин між сторонами, обрати норму права, що їх регулює, та правильно її застосувати.

В ст.1 Закону України ,,Про інвестиційну діяльність" передбачено, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект. Такими цінностями можуть бути рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності).

Відповідно до ст.2 цього Закону України інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Зокрема, інвестиційна діяльність провадиться на основі інвестування, що здійснюється громадянами, недержавними підприємствами, господарськими асоціаціями, спілками і товариствами, а також громадськими і релігійними організаціями, іншими юридичними особами, заснованими на колективній власності.

Як вбачається з п.1.2 договорів від 02.03.2018 р. № 4/161, від 27.06.2019 р. № 292/М, від 06.08.2019 р. № 293/М, невиконання яких стало підставою позову, ОСОБА_1 (Пайовик) зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань СК ,,СУЗІР`Я БУДОВА" (Товариство) шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в Товариство, з метою забезпечення Товариством будівництва будинку за рахунок внесеного Пайовиком паю, а також прийняти на себе в розмірі цільового внеску частину витрат, пов`язаних з утриманням Товариства і реалізацією статутних цілей і завдань, на умовах цього договору, а Товариство зобов`язується забезпечити будівництво будинку, і, після здачі Будинку в експлуатацію, передати Пайовикові закріплену за ним квартиру (машиномісце), за умови виконання Пайовиком зобов`язань за цим договором.

Проаналізувавши предмет названих договорів, господарський суд зазначає, що вони за своєю правовою природою являються інвестиційними угодами, і те, що інвестиції в договорах названо пайовими (цільовими) внесками, а договори - кооперативними, на інвестиційну природу правочинів не впливає.

Таким чином, позов подано в зв`язку з невиконанням зобов`язань за інвестиційним договором.

Важливим є й те, що нормативним обґрунтуванням заявлених вимог виступає ст.392 ЦК України, яка розміщена в гл.29 ЦК України та є одним зі способів захисту права власності на майно (майнові права).

Крім того, обов`язково слід звернути увагу на те, що в клопотанні позивача про залучення третіх осіб повідомлено, що, за посиланнями відповідача у відзиві, результат інвестування в 2024 р. останнім передано за актом ТОВ ,,УВГП-СИСТЕМА" без згоди позивача, після чого між ТОВ ,,УВГП-СИСТЕМА" та СТ ,,СУЗІР`Я ПЛЮС" укладено договір про спільну діяльність з метою будівництва житлового будинку, який раніше мав побудувати СК ,,СУЗІР`Я БУДОВА". Під час судового розгляду представник ОСОБА_1 стверджував, що господарський суд має надати оцінку зазначеним правочинам, у т.ч. на предмет наявності передумов для визнання їх нікчемними.

Приймаючи до уваги наведене, те, що пред`явлення позову направлено на захист права власності у відносинах інвестування, а також те, що учасниками таких правовідносин являються не тільки сторони у даній справі, а й інші особи (ТОВ ,,УВГП-СИСТЕМА" та СТ ,,СУЗІР`Я ПЛЮС"), з якими ОСОБА_1 в жодних корпоративних відносинах не перебуває, господарський суд доходить висновку, що за характером та предметом спір, який є наслідком невиконання зобов`язань за договорами будівництва нерухомості за кошти замовника, відноситься до приватноправових, у зв`язку з чим не підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Отже, провадження у даній справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.

Згідно ч.2 ст.231 ГПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч.1 цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Роз`ясняючи позивачу до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, господарський суд зазначає, що спір має бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

Насамкінець слід вказати, що відповідно до ч.4 ст.231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України ,,Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Питання щодо повернення з державного бюджету судового збору, сплаченого за подачу позову, буде вирішено господарським судом у випадку надходження відповідного клопотання ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.231,233-235 ГПК України, постановив:

Провадження у справі № 916/1672/24 закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 19 серпня 2024 р.

Суддя Л.В. Лічман