ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024 Справа № 914/1417/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Король М.Р., розглянувши справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»

до відповідача: Львівського комунального підприємства «СТАРИЙ ЛЬВІВ»

про: стягнення 48 308,40 грн.,

представники:

позивача: Сечко С.В.,

відповідача: Любашевський В.П.,

ВСТАНОВИВ

03.06.2024р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до відповідача: Львівського комунального підприємства «СТАРИЙ ЛЬВІВ» про стягнення 48 308,40 грн.

Ухвалою суду від 10.06.2024р. позовну заву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та без проведення судового засідання, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана учасникам справи в їх електронний кабінет, про отримання якої матеріали справи містять відповідні довідки, підписані відповідальним працівником.

17.06.2024р. відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву (вх.№15943/24), у якому викладено клопотання розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 19.06.2024р. судове засідання у справі призначено на 03.07.2024р.

20.06.2024р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№16382/24).

24.06.2024р. через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло письмове заперечення на відповідь на відзив (вх.№16589/24).

14.08.2024р. на адресу суду від відповідача надійшло письмове обгрунтування правової позиції (вх.№20267/24).

Суть спору та правова позиція учасників справи.

В обґрунтування позову позивач покликається на виплату власнику застрахованого позивачем транспортного засобу страхового відшкодування у розмірі заявленої до стягнення суми у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу внаслідок падіння снігу за адресою: м. Львів, вул.Краківська,26, за якою відповідач надавав послуги з обслуговування будинку, був відповідальним за стан будинку та мав, за твердженням позивача, вживати своєчасні заходи щодо створення безпечних умов для перебування за вказаною адресою громадян та транспортних засобів.

Відповідач позовні вимоги заперечив повністю, вважає, що факт наявності порушення з боку відповідача, зокрема, причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками, позивачем не доведений.У поданому відзиві також заявлено про застосування строку позовної давності.

Позивач звернув увагу суду на те, що з 21.12.2021 року строк позовної давності був продовженим на строк дії карантину, а на даний час, на період воєнного часу, і не сплив щодо заявлених позовних вимог.

Відповідач, в свою чергу, вказав, що у разі пропуску позивачем трирічного строку позовної давності, який, у даній справі сплив 24.02.2024р., позивач повинен був обґрунтувати свою неможливість звернутися до суду у встановлений законом строк (до 24.02.2024р), через обставини, що перешкоджали йому та мали місце у зв`язку із введенням воєнного стану.

За результатами дослідження наданих доказів та матеріалів справи, пояснень представників сторін, суд встановив наступне:

03.03.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №014031/4600/0000334. Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням та користування транспортним засобом автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF 1.2» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позивач стверджує про те, що 24.02.2021року із застрахованим майном відбулась страхова подія, а саме: у м.Львові по вул.Краківська з даху будинку №26 на припаркований автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF 1.2» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі- автомобіль/транспортний засіб/Застрахований ТЗ) впала брила снігу, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Власник пошкодженого автомобіля звернувся до ПРАТ «СК «УНІКА» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Дана заява була розглянута, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком у зв`язку з чим, на підставі: Акту огляду транспортного засобу від 25.02.2021 року; Рахунку № від 25.02.2021 року; Рахунку № М00006800 від 25.02.2021 року; Ремонтної калькуляції № 00408124 від 26.02.2021 року; Страхового акту №00408124 від 03.03.2021 року; Страхового акту № 00408124 Доплата від 13.04.2021 року; ПРАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 48 308, 40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №205326 від 04.03.2021 року на суму 25 000,00 грн., №214159 від 14.04.2021 року на суму 22 831, 20 грн. та №214158 від 14.04.2021 року на суму 477, 20 грн.

Згідно довідки Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №31-вих-114630 від 19.09.2023 року, відповідно до розпорядження голови Галицької районної адміністрації від 15.08.2022 року №304 «Про затвердження актів списання багатоквартирних будинків №№ 26, АДРЕСА_1 списаний з балансу ЛКП «Старий Львів» з 15.08.2022 року. До вказаної дати зазначений будинок перебував на балансі ЛКП «Старий Львів».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 2 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди, що містяться у статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування завданої шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Разом з тим, обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Відтак, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти:

а)неправомірність поведінки особи; б)наявність шкоди: під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); у відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі; в)причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, яка завдала шкоди; г) вина особи, яка завдала шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди, повинен довести наявність усіх чотирьох елементів даного правопорушення.

У розділі «Короткий опис події» заяви страхувальника від 25.02.2021р. за № 00408124, причина пошкодження автотранспортного засобу зазначена - «імовірність падіння льодово-снігової маси з даху будинку».

Позивач стверджує про те, що пошкодження автотранспортного засобу відбулося 23.02.2021р. біля будинку АДРЕСА_2 , проте огляд автотранспортного засобу проведений страховиком (позивачем) лише 25.02.2021р. за адресою: АДРЕСА_3 .

Довідки ГУ НП у Львівській області за №4142/374 та №4192/374 10.03.2021р. засвідчують лише факт звернення гр. ОСОБА_2 , а не вигодонабувача (страхувальника) за договором - ОСОБА_1 до органів поліції з приводу пошкодженого належного їй транспортного засобу і не підтверджують сам факт настання страхової події в зазначеному у позовній заяві місці та часі, що в силу ч.3 ст.102 Закону України «Про страхування» належить до компетенції позивача, як страховика та п.п. «ж» п. 7.1 Умов договору страхування, відповідно до якого для отримання страхового відшкодування, у разі настання Страхового випадку за ризиком «Інші випадки» Страховику надається: оригінал довідки органів МВС або інших компетентних органів, яка підтверджує факт настання Страхового випадку, а не факт звернення особи до відповідних органів.

Відповідно до положень ст.2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст.74 ГПК України. Згідно зі ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, суд звертає увагу, що в матеріалах справи немає ні протоколу огляду працівниками Відділу поліції, ні фототаблиць, ні графічних зображень про фіксування події, яка завдала шкоди Застрахованому ТЗ (які би мали бути складені патрульною поліцією та додані до протоколу місця події), ні акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, які би встановлювали факт падіння снігу саме 23.02.2021р. з даху будинку АДРЕСА_2 на Застрахований ТЗ.

У матеріалах справи також відсутня схема розташування Застрахованого ТЗ стосовно будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим не можна встановити причинно-наслідковий зв`язок пошкоджень автомобіля від падіння снігу з даху будинку.

Водночас, у справі наявний Акт огляду транспортного засобу, з якого слідує, що огляд було проведено 25.02.2021р. за адресою: АДРЕСА_3 , та який фіксує лише перелік пошкоджень.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог, не доводять причетність відповідача до пошкодження Застрахованого ТЗ. В матеріалах справи відсутні плани-схеми розташування автомобіля, фотоматеріали огляду місця події; у довідках Відділу поліції лише йдеться про те, що був факт звернення до органів поліції гр. ОСОБА_2 , а не вигодонабувача (страхувальника) за договором - ОСОБА_1 .

Позивачем не доведено в чому полягає протиправна поведінка відповідача і з огляду на те, що уповноваженими на те особами не встановлено точного місця розташування Застрахованого ТЗ в момент падіння снігу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України, слідує, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані позивачем: акт огляду автотранспортного засобу від 25.02.2021р., в якому зазначені лише пошкодження автотранспортного засобу і не засвідчується факт настання страхової події саме 23.02.2021р. за адресою АДРЕСА_2 ; страхові акти від 13.03.2021р. та 13.04.2021р.; платіжні доручення від 14.03.2021р. та 14.04.2021р. та довідки ГУ НП у Львівській області від 10.03.2021р., без попереднього огляду автотранспортного засобу позивачем 23.02.2021р., як це передбачено п.п. «г», «д» п. 6.1 умов Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №014031/4400/0000334 від 03.02.2020р., не підтверджують настання страхового випадку внаслідок падіння 23.02.2021р. на автотранспортний засіб предмету саме з будинку по АДРЕСА_2 .

Отже, матеріали позовної заяви про відшкодування збитків в порядку регресу не підтверджують спричинення відповідачем майнової шкоди власнику автотранспортного засобу, а містять лише не підтверджену, не перевірену інформацію, внаслідок якої страхова компанія (позивач), на припущеннях, дійшла до помилкового висновку про наявність вини відповідача у завданні майнової шкоди.

А тому, за даних обставин справи, відповідач не є особою, яка завдала або з вини якої пошкоджений автотранспортний засіб, така особа позивачем та за матеріалами справи не встановлена.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач належними та допустимими доказами не довів завдання саме відповідачем шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними та вину відповідача.

З урахуванням наведеного, оскільки суд прийшов до висновку відмовити позивачу у позові по суті в зв`язку з безпідставністю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевказане, а також відсутність підстав для задоволення позову, суму сплаченого судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено 19.08.2024 р.

Суддя Король М.Р.