30.07.2024Справа № 910/9997/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Демидової А.А., розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №910/9997/23
За позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "К5"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імідж Пікчерз"
про стягнення 141049,19 грн
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імідж Пікчерз"
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "К5"
про визнання недійсним протоколу загальних зборів
Представники учасників справи:
від позивача (відповідача за зустрічним позовом): не з`явився;
від відповідача (позивача за зустрічним позовом): не з`явився.
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імідж Пікчерз» (далі - відповідач) про стягнення 141049,19 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань зі сплати внесків на утримання спільного майна будинку, внесків до ремонтного та резервного фондів, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 134868,69 грн, 3% річних у розмірі 1693,04 грн та інфляційні втрати у розмірі 4487,46 грн.
При цьому, в позовній заяві позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн та вказано, що відповідні докази будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення.
01.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача (далі - позивач за зустрічним позовом) надійшла зустрічна позовна заява до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "К5" (далі - відповідач за зустрічним позовом) про визнання недійсним протоколу №2 від 02.02.2020 року загальних зборів ОСББ "К5".
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані порушенням вимог Закону при проведені загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "К5", яке відбулося 02.02.2020 року та якими встановлені розмірі щомісячних внесків, а відтак складений та оформлений за наслідком їх проведення протокол є таким, що підлягає визнанню недійсним.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2023 року прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду з первісним позовом у справі №910/9997/23, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи №910/9997/23 за правилами загального позовного провадження починаючи зі стадії відкриття провадження у справі.
У судовому засіданні 10.01.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення та призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 23.01.2024.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2024 року зупинено провадження з розгляду заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "К5" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/9997/23 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в касаційному порядку судових рішень у справі №910/9714/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2024, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги, у Господарського суду міста Києва витребувано матеріали справи №910/9997/23.
22.03.2024 року матеріали справи направлені до Північного апеляційного господарського суду.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 року рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 року залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
За супровідним листом Північного апеляційного господарського суду №910/9997/23/09.1-04.1/4496/24 від 03.07.2024 матеріали справи повернуті до Господарського суду міста Києва та передані на сектор судді Васильченко Т.В..
11.07.2024 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 року видано судовий наказ.
При цьому, у справі №910/9714/22 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду винесено постанову від 02.02.2024.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 30.07.2024 року.
У судове засідання 30.07.2024 представники учасників справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про доставлення процесуального документа у вигляді «ст. 230 Ухвала про поновлення провадження у справі» від 11.07.2024 року до електронних кабінетів учасників справи, про причини неявки суд не повідомили.
Частиною 4 статті 244 ГПК України унормовано, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
За таких обставин, враховуючи, що учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд даної заяви і не повідомили суду про причини неявки, суд на місці постановив розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/9997/23 проводити за їх відсутності.
Приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В той же час, враховуючи встановлені приписами ст. 238 Господарського процесуального кодексу України вимоги до змісту рішення суду та визначений у ст. 240 Господарського процесуального кодексу України порядок проголошення судового рішення, вбачається, що у разі якщо учасник справи в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України до закінчення судових дебатів у справі заявив про намір подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду докази на підтвердження розміру судових витрат, суд, після надходження відповідних доказів від учасника справи, може вирішити питання щодо розподілу судових витрат не інакше як шляхом ухвалення додаткового рішення.
Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 у справі №910/9997/23 судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) під час розгляду даної справи на оплату послуг професійної правничої допомоги.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами частини 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За умовами пункту 1.1 договору адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати захист, представництво клієнта та надавати інші види правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.
Умовами пункту 1.3 договору передбачено, що завдання (умови та порядок надання правової допомоги) клієнта та/або об`єм повноважень адвокатського об`єднання можуть бути конкретизовані при укладенні договору та в процесі його виконання. Сторони конкретизують завдання та/або об`єм повноважень в додаткових угодах до цього договору.
Безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені адвокатського об`єднання за цим договором здійснюють адвокати, які входять в адвокатське об`єднання (уповноважені адвокати): Тягнирядно О.М. - діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС №9916/10 та Ільчук О.С. - діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС №8452/10 (пункт 1.4 договору).
За надання правової допомоги, що передбачена в пункті 1.2 договору, клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар). Розмір винагороди (гонорару) за надання правової допомоги визначається додатковими угодами до даного договору (пункт 4.1 договору).
За результатами надання правової (правничої) допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової (правничої) допомоги та її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатським об`єднанням факсимільним зв`язком, поштою або передається особисто (пункт 4.5 договору).
Умовами додаткових угод №19 від 17.04.2023 року та №19/1 від 09.08.2023 року сторони погодили комплекс послуг з надання правової (правничої) допомоги, який відповідає змісту наданих послуг, що відображений в актах надання правової (правничої) допомоги.
При цьому, умовами пунктів 4 та 5 додаткової угоди №19 від 17.04.2023 року визначено, що розрахунок вартості комплексу послуг здійснюється шляхом множення кількості годин, витрачених уповноваженими адвокатами, партнерами, адвокатами та співробітниками адвокатського об`єднання, на ціну однієї години роботи уповноваженого адвоката, партнера, адвоката чи співробітника, які надавали правову (правничу) допомогу клієнтові. Ціна однієї години роботи уповноваженого адвоката, партнера, адвоката чи співробітника адвокатського об`єднання є договірною та на момент укладення цієї додаткової угоди складає 2000,00 грн. Розрахунки клієнта з адвокатським об`єднанням здійснюються в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок адвокатського об`єднання протягом 10 календарних днів з моменту отримання клієнтом акту надання правової (правничої) допомоги.
За результатом надання комплексу послуг складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової (правничої) допомоги та її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатським об`єднанням факсимільним зв`язком, електронною поштою, поштою або передається особисто. Акт надання правової (правничої) допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт (пункт 6 додаткової угоди №19 від 17.04.2023 року).
Аналогічні умовами відображені і у пунктах 4, 5 та 6 додаткової угоди №19/1 від 09.08.2023 року.
За актами надання правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги №1юр від 04.01.2022, з урахуванням додаткових угод №19 від 17.04.2023 року та №19/1 від 09.08.2023 року адвокатським об`єднанням виконані, а клієнтом прийняті такі роботи:
- складання та подача до Господарського суду міста Києва відзиву на зустрічну позовну заяву ТОВ «Імідж Пікчерз» до ОСББ «К5» про визнання недійсним протоколу загальних зборів у справі №910/9997/23 за позовом ОСББ «К5» до ТОВ «Імідж Пікчерз» про зобов`язання сплатити заборгованість зі сплати внесків на утримання спільного майна будинку, внесків до ремонтного та резервного фондів, кількість затраченого часу 1 година 30 хвилин; участь у судовому засіданні 03.10.2023 у Господарському суді міста Києва по справі №910/9997/23 за позовом ОСББ «К5» до ТОВ «Імідж Пікчерз» про зобов`язання сплатити заборгованість зі сплати внесків на утримання спільного майна будинку, внесків до ремонтного та резервного фондів, кількість затраченого часу 1 година, сукупна вартість послуг за актом №2 від 03.10.2023 становить 5000,00 грн;
- складання та подача до Господарського суду міста Києва заперечень проти відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву ТОВ «Імідж Пікчерз» до ОСББ «К5» про визнання недійсним протоколу загальних зборів у справі №910/9997/23 за позовом ОСББ «К5» до ТОВ «Імідж Пікчерз» про зобов`язання сплатити заборгованість зі сплати внесків на утримання спільного майна будинку, внесків до ремонтного та резервного фондів, кількість затраченого часу 1 година 30 хвилин; участь у судовому засіданні 21.11.2023 у Господарському суді міста Києва по справі №910/9997/23 за позовом ОСББ «К5» до ТОВ «Імідж Пікчерз» про зобов`язання сплатити заборгованість зі сплати внесків на утримання спільного майна будинку, внесків до ремонтного та резервного фондів, кількість затраченого часу 1 година 25 хвилин, сукупна вартість послуг за актом №3 від 21.11.2023 року становить 5500,00 грн;
- участь у судовому засіданні 12.12.2023 у Господарському суді міста Києва по справі №910/9997/23 за позовом ОСББ «К5» до ТОВ «Імідж Пікчерз» про зобов`язання сплатити заборгованість зі сплати внесків на утримання спільного майна будинку, внесків до ремонтного та резервного фондів, кількість затраченого часу 1 година; участь у судовому засіданні 21.12.2023 у Господарському суді міста Києва по справі № 910/9997/23 за позовом ОСББ «К5» до ТОВ «Імідж Пікчерз» про зобов`язання сплатити заборгованість зі сплати внесків на утримання спільного майна будинку, внесків до ремонтного та резервного фондів, кількість затраченого часу 1 година; складання та подача до Господарського суду міста Києва письмових пояснень до судових дебатів у справі №910/9997/23 за позовом ОСББ «К5» до ТОВ «Імідж Пікчерз» про зобов`язання сплатити заборгованість зі сплати внесків на утримання спільного майна будинку, внесків до ремонтного та резервного фондів, кількість затраченого часу 45 хвилин, сукупна вартість послуг за актом №4 від 21.12.2023 року становить 5500,00 грн;
- участь у судовому засіданні 10.01.2024 у Господарському суді міста Києва по справі №910/9997/23 за позовом ОСББ «К5» до ТОВ «Імідж Пікчерз» про зобов`язання сплатити заборгованість зі сплати внесків на утримання спільного майна будинку, внесків до ремонтного та резервного фондів, кількість затраченого часу 1 година; складання та подача до Господарського суду міста Києва заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі №910/9997/23 за позовом ОСББ «К5» до ТОВ «Імідж Пікчерз» про зобов`язання сплатити заборгованість зі сплати внесків на утримання спільного майна будинку, внесків до ремонтного та резервного фондів, кількість затраченого часу 45 хвилин, сукупна вартість послуг за актом №5 від 11.01.2024 року становить 3500,00 грн.
Судом встановлено, що безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені адвокатського об`єднання здійснювалося адвокатом Ільчук Олександрою Сергіївною, яка є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру; - погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 та постанові Верховного Суду від 30.01.2024 року у справі №904/9441/21 наголошено на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
В той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові №922/445/19 від 03.10.2019 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Тобто, «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку викладеному у вищевказаній постанові.
При цьому, у постанові від 05.10.2021 у справі №907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.
Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2022 у справі №910/429/21 та від 11.11.2022 у справі №909/50/22.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норми права викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №922/2666/21.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п.2 ч.5 ст.129 ГПК України).
Так, судом враховано, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала аналогічна справа до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імідж Пікчерз» про стягнення заборгованості з аналогічних підстав та предмету спору, втім за інший період, а тому у суду наявні обґрунтовані підстави вважати, що адвокатом не було затраченого значного часу на підготовку позовної заяви, зокрема, щодо дослідження судової практики з питань стягнення внесків до ОСББ, їх відмінності від поняття житлово-комунальних послуг.
Не є обґрунтованим і включення послуги зі «складання та подача до Господарського суду міста Києва заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу», про що слушно зауважує відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом), оскільки заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню, що відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.
Керуючись статтями 129, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "К5" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
3. Видати позивачу за первісним позовом наказ після набрання додатковим рішенням суду законної сили.
4. В іншій частині заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» про стягнення судових витрати на професійну правничу допомогу відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення суду складено та підписано 19.08.2024.

Суддя Т.В. Васильченко