ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.08.2024 Справа № 908/2178/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗДР», (вул.. Волгодонська, буд. 13 м. Запоріжжя 69039; ідентифікаційний код юридичної особи 43041726) до Акціонерного товариства «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті» (Турецька Республіка), що діє в Україні через Представництво «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті», ( вул. Богдана Хмельницького, буд. 212 корп. 2, м. Львів, 79037)

про забезпечення позову до подання позовної заяви

Без виклику учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» 14.08.2024 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗДР» про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

В прохальній частині цієї заяви заявник просить накласти арешт на грошові кошти Акціонерного товариства «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті» (Турецька Республіка), що діє в Україні через Представництво «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті», розміщені на його банківських рахунках, в межах ціни позову, яка складає 33 157,44 грн.

Розглянувши матеріали заяви від 14.08.2024р. та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню заявнику, з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до п. 7 ч.1, ч. 2 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Приписами ст. 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правило територіальної підсудності, закріплене у ч. 5 ст. 29 ГПК України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Визначена ч. 5 ст. 29 ГПК України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Заявник зазначає місцезнаходження представництва відповідача місто Львів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 212 корп. 2 та зазначає код ЄДРПОУ представництва «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті»- 26579227. Однак з Відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованих на запит суду станом на 15.08.2024р. вбачається, що за кодом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів щодо державної реєстрації юридичної особи чи її відокремленого підрозділу з таким кодом не знайдено.

Обґрунтовуючи подання заяви про забезпечення позову за територіальною підсудністю Господарського суду Запорізької області позивач посилається на частину 5 ст. 29 ГПК України відповідно до якої позови, що виникають із договорів, у яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

На підтвердження підсудності справи за вибором позивача, у відповідності до частини 5 ст. 29 ГПК України заявник надає копію договору субпідряду № ЗП-112/1-01/12/20 від 01.12.2020 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗДР» та Акціонерним товариством «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті».

Проаналізувавши умови договору субпідряду № ЗП-112/1-01/12/20 від 01.12.2020 суд встановив, що в ньому не визначено місце виконання договору.

Саме по собі зазначення у заяві про забезпечення позову заявником, що «Місце виконання Договору субпідряду у м. Запоріжжі, а позов, про забезпечення якого просить ТОВ «ЗДР», виникає із Договору субпідряду» не має самостійного значення, без підтвердження цієї обставини належними доказами.

Також із договору субпідряду № ЗП-112/1-01/12/20 від 01.12.2020 не випливає, а заявник не вказує на жодні особливості та не обґрунтовує обставин, через які цей договір можна виконувати лише в певному місці, і що саме таким місцем є територія на яку поширюється юрисдикція Господарського суду Запорізької області.

Вказане унеможливлює висновок суду про те, що заяву про забезпечення позову від 14.08.2024 подано з дотриманням правил юрисдикційної та територіальної підсудності, які встановлено ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч.ч. 1,3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 4 ст. 74 ГПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Виходячи з положень наведених статей, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують певні юридичні факти з викладенням їх суті. Зазначені обставини необхідно не лише зазначити, а й обґрунтувати відповідним чином, що випливає зі змісту ст. 74 ГПК України,

Крім того, суд зазначає, що забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заявником до заяви про забезпечення позову взагалі не додано будь-яких доказів в підтвердження заявленого заходу забезпечення; не наведено відповідних доказів і в змісті самої заяви. Посилання заявника в заяві про забезпечення позову на наявність інших судових спорів між тими ж сторонами не є та не може бути доказом при розгляді заяви про забезпечення позову.

Таким чином, заява подана без посилання на жодні докази та до заяви не додано жодного доказу в підтвердження підстав для застосування заявленого заходу забезпечення позову.

Згідно з ч. 7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Наведені обставини свідчать про те, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст.139 ГПК України та в силу ч. 7 ст. 140 ГПК України підлягає поверненню.

При цьому, суд, звертає увагу, що заявник не позбавлений права повторного звернення до суду із даною заявою з дотриманням всіх вимог ст. 139 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 136, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗДР», заяву про вжиття заходів забезпечення позову і додані до неї документи.

2. Оскільки заява з додатками надійшла до суду в електронному вигляді, суд не здійснює повернення документів в паперовому вигляді.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Педорич