ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
"13" серпня 2024 р. Справа № 924/424/24
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлусти У.О., розглянувши в залі судових засідань № 204 матеріали заяви про стягнення понесених судових витрат у справі
за позовом фізичної особи-підприємця Шароварського Віктора Адамовича, с. Смотрич Кам`янець-Подільського району Хмельницької області
до товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво", м. Канів Черкаської області
про стягнення 1757852,44 грн основного боргу, 578585,76 грн інфляційних втрат, 119728,57 грн 3% річних, 258621,03 грн пені,
представники сторін: не з`явилися.
Рішенням господарського суду Хмельницької області від 09.07.2024р. у справі № 924/424/24 позов фізичної особи-підприємця Шароварського Віктора Адамовича, с. Смотрич Кам`янець-Подільського району Хмельницької області до товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво", м. Канів Черкаської області про стягнення 1757852,44 грн основного боргу, 578585,76 грн інфляційних втрат, 119728,57 грн 3% річних, 258621,03 грн пені задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (Черкаська область, м. Канів, вул. Енергетиків, 65, ідентифікаційний код 33757711) на користь фізичної особи-підприємця Шароварського Віктора Адамовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1757852,44 грн (один мільйон сімсот п`ятдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні 44 коп.) основного боргу, 578585,76 грн (п`ятсот сімдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 76 коп.) інфляційних втрат, 119728,57 грн (сто дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять вісім гривень 57 коп.) 3% річних, 258621,03 грн (двісті п`ятдесят вісім тисяч шістсот двадцять одну гривню 03 коп.) пені, 40721,82 грн (сорок тисяч сімсот двадцять одну гривню 82 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Представником фізичної особи-підприємця Шароварського Віктора Адамовича подано до суду заяву про стягнення понесених судових витрат у розмірі 70000,00 грн.

Ухвалою суду від 12.07.2024р. розгляд заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, причин суду не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

При вирішенні заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу судом враховується наступне.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи знаходиться ордер Серія ВХ № 1068267 на надання правничої допомоги фізичній особі-підприємцю Шароварському В.А. на підставі договору про надання правової допомоги № 14/24 від 09.02.2024р. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 000347 від 04.01.2021р.).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

09.02.2024р. між фізичною особою-підприємцем Шароварським В.А. (клієнт) та адвокатом Худняком В.А. (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 14/24, відповідно до п. 1.1. якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати йому (їй) правову допомогу, юридичні послуги та юридичний супровід в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 4.1. договору за послуги передбачені п. 1.1. даного договору клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду (гонорар), розмір якого визначений в сумі - 2500,00 грн за годину роботи, що оплачується відповідно до об`єму наданих послуг, зміст яких відображається у відповідному розрахунку, що надається клієнту - адвокатом. Фактичний розрахунок (платіж) за роботу, яка є предметом цього договору, проводиться в період часу - не пізніше 90 календарних днів з моменту прийняття рішення судом відповідної інстанції, в якій здійснюється представництво.

Згідно п. 4.2. договору вказаний гонорар не є гарантією позитивного результату, а є винагородою (оплатою) за надання правової допомоги та здійснення представництва в суді.

У відповідності до п. 4.3. договору при досягненні позитивного результату, а саме: (задоволення позову повністю чи частково) та інший позитивний результат, обумовлений сторонами, клієнт може сплачувати адвокату додатковий гонорар у розмірі визначеному сторонами.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2025 року (п. 5.1. договору).

09.07.2024р. адвокатом Худняком В.А. складно розрахунок витрат на правничу допомогу до договору № 14/24 від 09.02.2024р., виходячи із вартості 2500,00 грн за 1 год. праці, а саме:

1) надання первинної консультації клієнту. Проведення консультацій з клієнтом (позивачем у спорі) правового характеру, надання інформації щодо характеру спору та порядку розгляду відповідної категорії справ. Погодження умов співпраці. Надання клієнтом доручення адвокату для підготовки позову. Витрачено часу - 4 год. Вартість послуг - 10000,00 грн;

2) аналіз правової ситуації, попереднє вивчення судової практики та нормативно-законодавчої бази, що покладається в основу захисту прав та інтересів. Витрачено часу - 4 год. 30 хв. Вартість послуг - 11250,00 грн;

3) вивчення наданих замовником документів, складання та направлення відповідачеві процесуальних документів (адвокатського запиту, претензії) для забезпечення належного представництва правової позиції позивача у господарських відносинах з контрагентом. Витрачено часу - 5 год. Вартість послуг - 12500,00 грн;

4) підготовка тексту позовної заяви із відповідними додатками (з копіюванням та технічним оформленням документів) та направлення позовної заяви відповідачеві (через відділення АТ "Укрпошта") та інших процесуальних документів. Витрачено часу - 9 год. Вартість послуг - 22500,00 грн;

5) участь адвоката з метою представництва інтересів клієнта у судових засіданнях у Господарському суді Хмельницької області. Витрачено часу - 3 год. 30 хв. Вартість послуг - 8750,00 грн;

6) підготовка заяви про стягнення понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу з додатками. Направлення заяви з додатками відповідачу. Витрачено часу - 2 год. Вартість послуг - 5000,00 грн.

09.07.2024р. сторонами підписано акт приймання-передавання робіт (послуг) правничої (правової) допомоги, у якому погоджено надані адвокатом та прийняті клієнтом послуги (виконану роботу) та загальний витрачений адвокатом час - 28 год.

Адвокатом Худняком В.А. виставлено фізичній особі-підприємцю Шароварському В.А. рахунок-фактуру № 09/07/2024 від 09.07.2024р. на суму 70000,00 грн.

При розгляді заяви позивача про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги суд враховує, що до пункту 1 частини 2 статті 126 ГПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Тобто, із наведеного слідує, що відшкодуванню підлягають не тільки витрати на професійну правничу допомогу, що вже фактично понесені позивачем, але й такі, що будуть понесені у майбутньому.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019р. у справі № 910/906/18.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому у п.п. 19, 20 постанови від 07.07.2021р. № 910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.08.2021р. у справі № 910/11547/19 звернуто увагу на те, що ч. 4 ст. 129 ГПК України є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 вказано, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, однак ч. 5 наведеної норми визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У відповідній постанові зазначено, що на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Як роз`яснено у відповідній постанові, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України). Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, як вказано у вищезгаданій постанові, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020р. у справі № 904/3583/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії застосовував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 28); у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши подані заявником докази та виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку про те, що заявлена сума судових витрат у розмірі 70000,00 грн не є в повній мірі співмірною із ставкою гонорару адвоката за 1 год. роботи (2500,00 грн), виходячи із критерію реальності (встановлення їх дійсності та необхідності) наданих послуг та пов`язаності заявлених витрат з розглядом справи. Так, проаналізувавши надані представником позивача послуги згідно розрахунку витрат на правничу допомогу та акта приймання-передавання робіт (послуг) правничої допомоги від 09.07.2024р., судом зауважується, що такі послуги, що визначені в пунктах 1-4 означених вище розрахунку та акта, зокрема, надання первинної консультації клієнту; проведення консультацій з клієнтом (позивачем у спорі) правового характеру, надання інформації щодо характеру спору та порядку розгляду відповідної категорії справ; погодження умов співпраці; надання клієнтом доручення адвокату для підготовки позову; аналіз правової ситуації, попереднє вивчення судової практики та нормативно-законодавчої бази, що покладається в основу захисту прав та інтересів; вивчення наданих замовником документів, складання та направлення відповідачеві процесуальних документів (адвокатського запиту, претензії) для забезпечення належного представництва правової позиції позивача у господарських відносинах з контрагентом; підготовка тексту позовної заяви із відповідними додатками (з копіюванням та технічним оформленням документів) та направлення позовної заяви відповідачеві (через відділення АТ "Укрпошта") та інших процесуальних документів, охоплюються однією послугою, а саме - підготовка та подання до суду позовної заяви, а тому виокремлення таких юридичних послуг як самостійних видів є необґрунтованим і визначення окремої плати за такі послуги є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги. Крім того, надання юридичних послуг, що наведені в пунктах 1-4 акта прийому-передавання від 09.07.2024р., не вимагали від адвоката істотних витрат часу, а саме 22,5 год. та професійних здібностей з огляду на кількість та правовий об`єм позовних матеріалів.

При цьому, судом враховано, що даний спір відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договорів, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, і великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. До того ж, судом зауважується, що наведена позивачем у позові судова практика у подібних правовідносинах є однозначною і численною, а тому пошук і аналіз такої судової практики не потребувало для кваліфікованого адвоката значних затрат часу та зусиль, відтак надання таких послуг як вивчення судової практики та нормативно-законодавчої бази не може оцінюватися в сукупному розмірі 11250,00 грн (4,5 год.)

Разом з тим, щодо надання такої послуги як підготовка заяви про стягнення понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу з додатками; направлення заяви з додатками відповідачу (витрачено часу - 2 год., вартість послуг - 5000,00 грн), судом зауважується, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. З огляду на що подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору (правова позиція викладена ОП КГС ВС у постанові від 02.02.2024р. по cправі № 910/9714/22).

За таких обставин, очевидно, що загальна вартість послуг та витрачений адвокатом час (гонорар) є завищеними.

Встановлення судом тих обставин, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу, який зазначений адвокатом в акті виконаних робіт (детальному описі робіт, виконаних адвокатом), є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18.

Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.01.2023р. у справі № 910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

З урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, предмет спору, ураховуючи критерії співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значущості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, а також керуючись передбаченим статтею 2 Господарського процесуального кодексу України завданням щодо справедливого вирішення судом спорів та встановленими статтею 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства, серед яких справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 70000,00 грн є завищеними, та дійшов висновку про необхідність стягнення цих витрат з відповідача у розмірі 30000,00 грн, відмовивши у задоволенні решти вимог за заявою.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

заяву представника фізичної особи-підприємця Шароварського Віктора Адамовича від 10.07.2024р. про стягнення понесених судових витрат у розмірі 70000,00 грн задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (Черкаська область, м. Канів, вул. Енергетиків, 65, ідентифікаційний код 33757711) на користь фізичної особи-підприємця Шароварського Віктора Адамовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 30000,00 грн (тридцять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Заверуха

Віддруковано 2 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - рек. з повід.

Електронна адреса представника позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідачу надіслати додаткове рішення до електронного кабінету Електронного суду.