ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" серпня 2024 р. Справа № 924/593/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., при секретарі судового засідання Лежніній Я.С., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця Андріяшко Світлани Миколаївни м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сага Продукт" м. Хмельницький

про розірвання договору оренди

Представники сторін:

від позивача - Раац К.В., Андріяшко С.М.

від відповідача - не з`явився.

У судовому засіданні 12.08.2024, відповідно до ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 25.06.2024 відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 15.07.2024. У підготовчому засіданні 15.07.2024 оголошено перерву до 29.07.2024. У підготовчому засіданні 29.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 11год. 30хв. 12.08.2024.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Позивач звернувся з позовом, у якому просить розірвати договір оренди частини приміщення магазину продовольчих товарів, загальною площею 27 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1 від 01.01.2022 року між ФОП Андріяшко Світланою Миколаївною ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сага Продукт" (29025, Хмельницька обл., Хмельницький р-н., м. Хмельницький, вул. Шухевича Романа, буд. 8, ).

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що всупереч умов договору відповідач тривалий час не сплачує орендну плату, що порушує інтереси позивача.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, вимог ухвали суду від 25.06.2024 не виконав, відзиву на позовну заяву не подав.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні 12.08.2024 підтримали позовну заяву та просили її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 12.08.2024 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доставкою відповідачу ухвали суду від 29.07.2024 до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС - 30.07.2024.

Судом звертається увага, що 29.07.2024 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання у справі на іншу дату. Однак дане клопотання судом не розглядалось, оскільки було сформовано 28.07.2024 (вихідний день) в системі Електронний суд, надійшло та зареєстроване 29.07.2024 о 13год. 35хв., тобто після закінчення підготовчого засідання 29.07.2024 (початок судового засіданні 09год. 24хв. закінчення 09год. 50хв. згідно протоколу судового засідання № 3165401). Окремо, судом враховується, що ухвала суду від 25.06.2024 була направлена на адресу відповідача, зареєстровану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та була повернута до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", ухвала суду від 15.07.2024 року була доставлена відповідачу в його електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС - 15.07.2024, що підтверджується відповідною довідкою наявною у матеріалах справи.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи та не скористався своїм правом на подання відзиву, участь в судовому засіданні, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

01.01.2022 між Фізичною особою-підприємцем Андріяшко Світланою Миколаївною (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сага Продукт" (далі - відповідач, орендар) укладено договір оренди нерухомого майна (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) частину приміщення магазину продовольчих товарів (надалі - "майно") загальною площею 27 кв.м., розміщене за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 22/3.

Згідно з пунктом 1.2. договору, майно передається в оренду з метою здійснення "орендарем" торгівельної діяльності (торгівля продовольчими та непродовольчими товарами).

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що за користування майном орендар сплачує плату (надалі - "орендна плата") в грошовій формі шляхом безготівкового розрахунку або готівкового розрахунку через касу орендаря.

Орендна плата без ПДВ складає 3631 грн. (три тисячі шістсот тридцять одна) гривня за місяць (пункт 3.2. договору).

Відповідно до пункту 3.3. договору орендар сплачує орендну плату за користування майном щомісячно до 10 числа поточного місяця.

Згідно з пунктом 4.3. договору орендар зобов`язується сплачувати в повному обсязі та розмірі орендну плату щомісяця, в порядку передбаченому розділом 3-м цього договору.

З пункту 7.3. договору вбачається, що орендодавець має право відмовитись від цього договору і вимагати повернення майна, якщо орендар не вносить плату за користування майном протягом трьох місяців. В даному випадку згідно з ч. 2 ст. 782 ЦК України договір вважається розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від цього договору.

Строк оренди починає свій перебіг з дати прийняття об`єкту за актом передачі-приймання, і припиняється через 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення дії договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про намір припинити дію договору, договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах (пункт 10.1. договору).

Чинність цього договору припиняється внаслідок, з-поміж іншого, у разі відмови орендодавця від договору у випадку, передбаченому п. 7.3 цього договору (пункт 11.3. договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток.

01.01.2022 між Фізичною особою-підприємцем Андріяшко Світланою Миколаївною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сага Продукт" підписано Акт прийому-передачі приміщення, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення першого поверху розташоване за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 22/3, загальною площею 27 кв.м.

01.03.2022 Фізичною особою-підприємцем Андріяшко Світланою Миколаївною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сага Продукт" підписано Додаткову угоду №1 до Договору оренди нерухомого майна від 01.01.2022, відповідно до якої сторони внесли зміни, виклавши пункти договору в такій редакції, а саме:

Пункт 3.3. "Орендар сплачує орендну плату за користування майном щомісячно до 8 числа включно поточного місяця";

Пункт 3.7. "Розмір орендної плати може переглядатися один раз на рік за письмовою вимогою орендодавця".

Відповідно до Довідки Вих.№20/06-24 від 20.06.202024 заборгованість по сплаті орендної плати за договором оренди нерухомого майна (частини приміщення магазину продовольчих товарів, загальною площею 27 кв. м., розміщене за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 22/3) від 01.01.2022 року, укладеним між ФОП Андріяшко Світлана Миколаївна та ТОВ "Сага Продукт" за період з 08.04.2024 року по 21.06.2024 року складає 10893,00 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання Договору оренди нерухомого майна від 01.01.2022 з підстав неналежного виконання умов договору, в частині сплати орендних платежів більше трьох місяців.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Орендна плата з урахуванням її індексації є однією з істотних умов договору оренди (частина перша статті 284 Господарського кодексу України).

За приписами частини першої статті 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3.3. договору орендар сплачує орендну плату за користування майном щомісячно до 8 числа включно поточного місяця.

З пункту 7.3. договору вбачається, що орендодавець має право відмовитись від цього договору і вимагати повернення майна, якщо орендар не вносить плату за користування майном протягом трьох місяців.

Пунктом 11.3. договору передбачено, що чинність цього договору припиняється внаслідок відмови орендодавця від договору у випадку, передбаченому п. 7.3 цього договору (пункт 11.3. договору).

Згідно із частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначено через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, і це відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України віднесено, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором, у тому числі у строки та розмірі погодженому сторонами. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди нерухомого майна.

Досліджуючи питання щодо наявності підстав для розірвання договору оренди господарським судом встановлено, що борг по орендній платі, за період оренди з 08.04.2024 по 21.06.2024 становить 10 893,00 грн.

Отже, систематичне порушення відповідачем умов договору оренди щодо повної та своєчасної сплати орендної плати свідчить, що позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні спірного договору та є підставою для розірвання такого договору.

Відповідач у судове засідання не з`явився, своїм правом на подання контррозрахунку суми боргу та відзиву на позов не скористався, хоча належним чином був повідомлений про розгляд даної справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

При цьому відповідно до закріпленого у статтях 2, 13, 74 Господарського процесуального кодексу України принципу змагальності сторін кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, та, водночас, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим у статті 79 Господарського процесуального кодексу України встановлений стандарт доказування "вірогідності доказів", який, на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто відповідно до наведеного стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

У силу вказаної норми процесуального права наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить про те, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, аніж протилежний.

Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №908/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 (на які посилається Відповідач у касаційній скарзі), мають загальний характер і підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.

Враховуючи викладене, відсутність інших доказів з боку відповідача, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у справі, у зв`язку із задоволенням позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди частини приміщення магазину продовольчих товарів, загальною площею 27 кв. м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1 від 01.01.2022 року, укладений між Фізичною особою підприємцем Андріяшко Світланою Миколаївною ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сага Продукт" (29025, Хмельницька обл., Хмельницький р-н., м. Хмельницький, вул. Шухевича Романа, буд. 8, ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сага Продукт" (29025, Хмельницька обл., Хмельницький р-н., м. Хмельницький, вул. Шухевича Романа, буд. 8, ) на користь Фізичної особи-підприємця Андріяшко Світлани Миколаївни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - 3028,00грн. (три тисячі двадцять вісім грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 15.08.2024.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 2 примірники:

1 - до матеріалів справи,

2 - позивачу - (29000, м. Хмельницький, пров. Чубинського, 46) - рекомендованим листом з повідомленням.

Відповідачу направлено до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС.