ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року Справа № 906/238/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А. , суддя Коломис В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" на рішення господарського суду Житомирської області, ухваленого 18.04.24р. суддею Машевською О.П. о 11:09 у м.Житомирі, повний текст складено 22.04.24р. у справі № 906/238/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент"

про стягнення 269 568,00 грн

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" про стягнення 269 568, 00 грн (тут і надалі за текстом - Товариство, Компанія).

В обґрунтування підстав поданого позову Товариство посилається на те, що згідно умов укладеного Договору №26/21 від 01.10.2021 надав Компанії послуги по виконанню будівельно-монтажних робіт баштовим краном КБ-674 інвентарний №38.

У позові Товариство доводить, що за умовами укладеного Договору №26/21 від 01.10.2021 Компанія зобов`язана щомісячно забезпечувати баштовий кран роботою в кількості 312 машино-годин (26 календарних днів по 12 машино-годин за день) або оплатити простій баштового крану в сумі 224 640, 00 грн (320 машино-годин х 720 грн).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.04.24 у справі №906/238/24 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп": 224 640, 00грн оплати за простій баштового крану у січні 2024 року; 44 928, 00грн 20% штрафу; 4 043, 52грн судового збору; 5 000, 00грн витрат на професійну (правничу) допомогу.

В обґрунтування рішення, суд з посиланням на ст.ст. 11, 509, 530, 546, 549, 599, 629, 901, 902 ЦК України, ст. 222 ГК України, постанову Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №355/385/17, від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц, умови договору, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із винесеним рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від "18" квітня 2024р. у справі № 906/238/24 повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

Так, з посиланням на ст.ст. 526, 628, 837, 843, 846, 901 ЦК України, ст. 193 ГК України, умови договору, скаржник заперечує факт отримання від позивача послуг за договором протягом січня 2024, вважає, що позивачем не доведено належними доказами факт надання відповідачу послуг за січень 2024.

Крім того, зазначає, що оплата наданих послуг згідно п. 5.4 та п. 5.1 договору проводиться на підставі підписаних сторонами первинних документів та рапортів, в строк до

10 числа за попередній місяць, відповідач жодним чином не міг оплатити спірні послуги за січень 2024 р., до 10.02.2024 р., враховуючи, що: 1) у січні 2024 р. такі послуги не надавались; 2) позивачем не надавались, а відповідачем не погоджувались та не підписувались рапорти у січні 2024 р., а відтак, сторонами не погоджено обсяг виконаних робіт у січні 2024 р. або простій БК.

Відтак, саме погоджений у рапортах обсяг виконаних послуг або простою БК та акт виконаних робіт, складений на підставі таких рапортів, разом з довідкою про їх вартість, які отримані та погоджені відповідачем до 10.02.2024 р., є підставою для оплати таких послуг відповідачем за січень 2024 р., до 10.02.2024 р.

Оскільки, позивачем не надано усіх документів, передбачених договором, які підтверджують факт надання відповідних послуг та які є підставою для оплати, та не надано доказів їх отримання відповідачем, строк оплати послуг за січень 2024 р., не настав.

Вважає, що позивачем не доведено належними доказами надання відповідачу спірних послуг у січні 2024 р. або простою БК з вини замовника, направлення чи передання відповідачу змінних рапортів за січень 2024 р., їх підписання відповідачем, направлення акту приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість таких робіт за січень 2024 р.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Домобудівельна компанія Фундамент без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 18 квітня 2024 року у справі № 906/238/24 без змін. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ФУНДАМЕНТ, ідентифікаційний код юридичної особи 40048603 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ УБМ-ГРУП, ідентифікаційний код юридичної особи 39907319 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" на рішення господарського суду Житомирської області від 18.04.24 у справі № 906/238/24 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

01.10.2021 між Товариствам з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" (як замовник, Компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (як виконавець, Товариство) був укладений Договір №26/21 (тут і надалі за текстом - Договір №26/21), відповідно до якого предметом даного Договору є надання Виконавцем послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт (далі - Послуги) на будівельному об`єкті: "Будівництво житлових будинків з прибудованими нежитловими приміщеннями та дитячим дошкільним закладом за адресою: пров. Милославський, 37,39,41,43,45,47,49 та пров. Милославський, 34а, 40а, 42а, 44а, 46а, 50а, 52а, 54а, 56а, 46, 48, 50, 52, 54, 56 у Деснянському районі м. Києва, житловий будинок №3 (ІІІ черга)" (далі - Будівельний об`єкт).

За умовами п. 1.2. Договору №26/21 сторони погодили, що виконавець надає послуги на будівельному об`єкті баштовим(и) краном(ами) модифікації КБ-674 (далі - БК) в кількості визначеній в Проекті виконання робіт (далі - ПВР), а замовник організовує надання послуг БК на будівельному об`єкті та проводить своєчасну оплату наданих виконавцем послуг.

Обов`язки замовника та виконавця сторонами визначено у розділах 2-3 Договору №26/21.

Загальна вартість послуг за цим договором складається з сумарної вартості наданих послуг, зазначених в Первинних документах (п. 4.1. Договору №26/21).

Оплата послуг виконавця провадиться по цінах зазначених у наведеній таблиці (п. 4.2. Договору №26/21.

У п. 5.1. Договору №26/21 сторони домовилися про те, що виконавець щомісячно, протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання представником замовника рапорту про роботу БК за звітний місяць, передає замовнику первинні документи разом з рапортом, оформлені по договірних цінах згідно розділу 4 даного Договору.

Замовник щомісячно до 10 числа проводить оплату наданих послуг за попередній місяць. Оплата наданих послуг проводиться на підставі первинних документів. При несплаті послуг до 10 числа виконавець має право в односторонньому порядку, зупинити роботу БК до повного розрахунку за надані послуги, а в майбутньому надавати послуги на умовах повної або часткової передоплати (п. 5.4. Договору №26/21).

Відповідальність сторін сторони визначили у розділі 6 Договору №26/21.

Строк дії Договору №26/21, сторони визначили у п. 7.2. вказаного Договору, з дати укладення і діє протягом одного року з дати його укладення.

14.12.2021 сторони уклали Додаткову угоду №1 до договору №26/21 в якій внесли зміни до п. 4.2. Договору в частині оплати послуг виконавця, зокрема, оплата послуг виконавця проводиться по цінах зазначених нижче, серед іншого, послуга: експлуатація БК за 1 машино-годину, ціна без ПДВ, грн - 600, 00 грн, ПДВ, грн - 120, 00 грн, ціна з ПДВ, грн - 720, 00 грн (а.с. 15-16).

Згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №11 за січень 2024 (форми КБ-3) вартість будівельно-монтажних робіт по об`єкту будівництва (без ПДВ) за звітний місяць складала 187 200, 00 грн, у т.ч. експлуатація баштового крану КБ-674 600,00х312 маш.год №38 згідно п. 2.5. договору - 187 200, 00; податок на додану вартість (ПДВ) за звітний місяць - 37 440, 00 грн; всього вартість будівельно-монтажних робіт з ПДВ за звітний місяць - 224 640, 00 грн (а.с. 18).

Товариство зазначає, що замовник не підписав та не повернув виконавцю довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №11 за січень 2024 року, зауважень щодо наданих послуг, оформлених первинних документів або необґрунтованих мотивів відмови від підписання первинного документу не надавав.

Товариство виставило Компанії до оплати Акт №11 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2024 на суму 224 640, 00 грн.

Товариство зазначає, що замовник не підписав та не повернув виконавцю Акт №11 приймання-передачі виконаних будівельних робіт за січень 2024 року, зауважень щодо наданих послуг, оформлення первинних документів або обґрунтованих мотивів відмови від підписання первинного документу не надавав (а.с. 19-22).

Товариство звернулося з позовом до суду до Компанії про стягнення в примусовому порядку 224 640, 00 грн заборгованості за простій баштового крану.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як убачається із матеріалів справи, укладений між сторонами спору Договір №26/21 за своєю правовою природою є договором послуг, правове регулювання якого визначено главою 83 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 902 ЦК України вказано, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, сторони у п. 5.4. Договору №26/21 визначили, зокрема, що замовник щомісячно до 10 числа проводить оплату наданих послуг за попередній місяць, оплата наданих послуг проводиться на підставі первинних документів.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №355/385/17 зазначено, що тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Отже, у разі обґрунтування заявленого позову посиланням на договірні відносини, розглядаючи спір, господарський суд перш за все має встановити правову природу договору з урахуванням якої визначити зміст спірних правовідносин, їх нормативне регулювання з наступним встановленням обсягу прав та обов`язків і моменту виникнення зобов`язання.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц).

Матеріалами справи встановлено, що Товариством було 31.01.2024 надіслано Компанії, серед іншого, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №11 від 31.01.2024 за січень 2024 на суму 224 640, 00 грн по договору №26/21 та акт приймання виконаних будівельних робіт №11 від 31.01.2024 за січень 2024 на суму 224 640, 00 грн по договору №26/21 та які отримані Компанією 06.02.2024, про що свідчить трекінг відстеження статусу доставки відправлення (а.с. 22).

Слід зауважити, що докази оплати Компанією акту приймання виконаних будівельних робіт №11 від 31.01.2024 за січень 2024 на суму 224 640, 00 грн в матеріалах справи відсутні.

Учасник господарських відносин, що порушив майнові права іншого суб`єкта, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи пред`явлення ним претензії чи звернення до суду (ст. 222 ГК України).

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

При цьому, доводи скаржника про те, що позивачем не надано усіх документів, передбачених договором, які підтверджують факт надання відповідних послуг та які є підставою для оплати, та не надано доказів їх отримання відповідачем, а тому строк оплати послуг за січень 2024 р., не настав, є його власною позицією не підтвердженою матеріалами справи.

Крім того, щодо доводів скаржника про те, що ним не погоджувались та не підписувались рапорти у січні 2024 р., колегія суддів зазначає, що рапорт про роботу баштового крану міг би бути доказом по справі при умові виставлення позивачем оплати більше ніж щомісячна мінімальна плата або при простою баштового крану з вини виконавця, крім того матеріали справи не містять жодних зауважень висунутих відповідачем до отриманих первинних документів.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення 224 640, 00 грн оплати за простій баштового крану у січні 2024 доведена та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення 20% штрафу на суму 44 928, 00 грн слід вказати таке.

У п. 6.5. Договору №26/21 сторони визначили про те, що при стягненні із замовника заборгованості в судовому порядку, виконавець має право додатково до суми заборгованості та пені нараховувати штраф в розмірі 20% від суми заборгованості, які існувала у замовника перед виконавцем на дату подання позовної заяви до суду.

Частиною 1 ст.546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою.

У ч. 2 ст. 549 ЦК України вказано, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Товариством розраховано штраф від суми заборгованості 224 640, 00 грн х 20% = 44 928, 00 грн.

Суд апеляційної інстанції перевіривши арифметичний розрахунок Товариства, вважає його правильним, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення вимогу щодо стягнення штрафу у розмірі 44 928, 00 грн.

Разом з тим, з приводу витрат на правничу допомогу понесених позивачем в суді першої інстанції, то скаржник в апеляційній скарзі не наводить доводів незаконності рішення суду в цій частині.

Відповідно до ч. 1 т. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову в повному обсязі.

За наведеного, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області від 18.04.2024 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги залишається за апелянтом.

Разом з тим, у відзиві позивач просить стягнути з відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу понесених ним в суді апеляційної інстанції.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно частинами 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Право Позивача, у разі задоволення позову, заявити вимоги про компенсацію Відповідачем понесених ним судових витрат, закріплено у частині 4 статті 129 ГПК України.

При цьому, Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За імперативною нормою ч. 1 ст. 124 ГПК України, позивач зобов`язаний разом з першою заявою по суті спору, а такою є позовна заява, подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Правові наслідки недотримання цієї норми визначені у ч.2 ст. 124 Кодексу: у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанова ВПВС від 12.11.19р. у справі №904/4494/18).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить стягнути витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами за результатами розгляду справи (абз. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (надалі - Закон №5076-VI).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як свідчать матеріали справи, представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" здійснював адвокат Онопрієнко Олександр Петрович згідно ордеру серії АІ №1555082 (а.с. 30).

14 травня 2024 між адвокатом Онопрієнком Олександром Петровичем (як адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (як клієнт) укладено Договір №140524 про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до умов якого, клієнт доручив адвокату, а останній прийняв на себе зобов`язання здійснити представництво та захист інтересів клієнта в Північно-західному апеляційному господарському суді Господарському суді Житомирської області при розгляді апеляційної скарги ТОВ "Домобудівельна компанія "Фундамент" на рішення господарського суду Житомирської області від 18.05.2024 по справі №906/238/24 (а.с. 101-102).

За умовами п. 4.1.1. вказаного договору сторони визначили, що гонорар адвоката за здійснення представництва та захисту інтересів клієнта складає 5 000, 00 грн, без ПДВ.

Крім того, сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг по договору від 14.05.2024 №140524 від 18.06.2024, у якому сторони погодили, що вартість послуги зі складання та подачі відзиву апеляційну скаргу становить 5 000,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що надані докази в їх сукупності підтверджують надання позивачу його адвокатом послуг професійної правничої допомоги при розгляді цієї справи у заявленому обсязі на загальну суму 5000,00 грн.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови ВПВС від 19.02.20р. у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови ВПВС від 07.07.21 у справі №910/12876/19; п. 127 постанови ВПВС від 16.11.22р. у справі №922/1964/21).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Судом встановлено, що сторони погодили розмір гонорару саме у фіксованій формі.

Апеляційний господарський суд, оцінивши на підставі ст. 86 ГПК України докази наявні у справі на підтвердження витрат на правничу допомогу, дійшов висновку, що при вирішенні питання розполіду витрат на професійну правничу допомогу враховано висновки, викладені у постанові ВП ВС від 12.05.20р. у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі суддів КГС від 15.06.21р у справі №912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковим зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Враховуючи те, що відповідачем підтверджено правовий статус адвоката, співмірність розміру витрат з наданими послугами, погоджений сторонами їх фіксований розмір та відсутність клопотання відповідача про зменшення судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати позивача на правову допомогу в сумі 5000,00 грн є обґрунтованими та покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент".

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відсутність доказів оплати послуг адвоката не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК України).

Таку правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Керуючись ст. ст. 244, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" на рішення господарського суду Житомирської області від 18.04.24р. у справі № 906/238/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 18.04.24р. у справі №906/238/24 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" (вул. Соборна, буд.57, кімната 18, с. Пиріжки, Малинського р-ну, Житомирської області, 11641, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (вул. Лебединська,буд. 2, літера А, м. Київ, 04209, ): 5 000, 00 грн витрат на професійну (правничу) допомогу в суді апеляційної інстанції .

4. Господарському суду Житомирської області видати наказ на виконання даної постанови.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

6. Справу № 906/238/24 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.