ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"14" серпня 2024 р. Справа № 902/834/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бучинська Г.Б.

судді Філіпова Т.Л.

судді Маціщук А.В.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

від позивача - Арустамян А.Е.

від відповідача - Вініцька Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької міської ради (вх.№4956/23 від 06 листопада 2023 року) на рішення Господарського суду Вінницької області від 04 жовтня 2023 року у справі №902/834/23 (повний текст складено 16 жовтня 2023 року, суддя Маслій І.В.)

за позовом Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця (вул. Келецька, 59А, м. Вінниця, 21000)

до Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050)

про визнання незаконним та скасування пунктів рішення

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Північно - західного апеляційного господарського суду знаходиться апеляційна скарга Вінницької міської ради на рішення Господарського суду Вінницької області від 04 жовтня 2023 року у справі №902/834/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 червня 2024 року у справі №902/834/23 розгляд скарги призначено на 14 серпня 2024 року об 10:00 год, поза межами процесуального строку у межах розумних строків.

01 серпня 2024 року від Вінницької міської ради через "Електронний суд" надійшло клопотання про зупинення провадження по справі, в якому відповідач просить зупинити провадження у справі №902/834/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №911/1474/23.

Дане клопотання мотивоване з посиланням на пункт 7 частини 1 статті 228 ГПК України тим, що на розгляді Касаційного господарського суду у складі Верхового суду перебуває справа №911/1474/23 за позовом Жіночого монастиря Святої Рівноапостольної Марії Магдалини Білоцерківської єпархії Української Православної Церкви до Білоцерківської міської ради Київської області про визнання незаконним та скасування рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 27 квітня 2023 року №3807-39-VIII "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою Жіночому монастирю Святої Рівноапостольної Марії Магдалини Білоцерківської єпархії Української Православної Церкви".

Заявник зазначає, що Верховний Суд повинен надати оцінку аргументам касаційного оскарження Білоцерківської міської ради, які ґрунтуються на відсутності у релігійної організації правосуб`єктності у зв`язку із втратою чинності її статуту у частині, якій визначається повна офіційна назва релігійної організації через не виконанням обов`язку внести зміни до свого статуту (положення) відповідно до прямої вказівки частини 7 статті 12 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації".

Апеляційна скарга Вінницької міської ради теж обґрунтована тим, що у зв`язку із втратою чинності статуту Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ в частині назви, релігійна громада не здатна брати участь у цивільних, господарських та інших правовідносинах, оскільки без найменування релігійна організація як юридична особа не може існувати як суб`єкт права. Наведене свідчить, що релігійна організація не є юридичною особою, статут якої зареєстровано у встановленому законом порядку, а тому відповідного приписів статті 92 ЗК України релігійна організація не є особою, яка може бути суб`єктом права постійного користування земельною ділянкою комунальної форми власності.

З огляду на предметний склад учасників, зміст позовних вимог (скасування рішення органу місцевого самоврядування про припинення релігійній організації права постійного користування земельною ділянкою) та їх підстави, матеріально-правове регулювання правових відносин, на переконання відповідача, правовідносини у даній справі та у справі №911/1474/23 є подібними та результати розгляду касаційної скарги Білоцерківської міської ради у справі №911/1474/23 можуть суттєво вплинути на рішення у даній справі.

В судовому засіданні 14 серпня 2024 року представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити; підтримала клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін; заперечила щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Розглянувши в судовому засіданні 14 серпня 2024 року клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі №902/834/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №911/1474/23, суд зазначає наступне.

Статтями 227, 228 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Водночас для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати: як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи до розгляду іншої справи іншим судом з метою забезпеченням сторонам розумних строків розгляду їх справ (стаття 114 ГПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 лютого 2019 року у справі №910/15364/17, від 15 березня 2019 року у справі №910/17243/17 та від 27 березня 2019 року у справі №910/15707/17.

Mетою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі, у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 4, 6 статті 75 ГПК України).

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясувати: як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлена неможливість розгляду справ.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі №922/3114/20, від 10 вересня 2019 року у справі № 922/1962/17.

В той же час, зупинення провадження у справі, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, матиме наслідком затягування судового процесу та призводитиме до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявником не доведено існування об`єктивної неможливість розгляду даної справи до розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справи №911/1474/23, а тому підстави для зупинення провадження у справі №902/834/23, відсутні.

Заслухавши в судовому засіданні учасників справи, колегія суддів апеляційного суду, з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, дійшла висновку оголосити в судовому засіданні перерву.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Критерії оцінювання розумності строку справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (справа Кучерук проти України) (заява 2570/04).

Згідно пункту 31 Рішення Європейського суду з прав людини від 01 лютого 2007 року у справі "Макаренко проти України" суд нагадує, що "розумний" строк проваджень має визначатись відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника і компетентних органів та інтерес, який мав заявник у цьому спорі.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини однією із складових справедливого судового розгляду в розумінні пункту 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона має знати про всі докази чи подання, які представленні або зроблені в цілях впливу на думку суду і коментувати їх (пункти 23, 31 та 33 рішення у справі "Лобо Мачадо проти Португалії" від 20 лютого 1996 року, пункт 24 рішення у справі "Нідерост-Губер проти Швейцарії" від 18 лютого 1997 року, пункт 42 рішення у справі "Кєроярві проти Фінляндії").

Відповідно до статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

За приписами статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розумним для розгляду даної справи є строк, що має забезпечити реалізацію процесуальних прав сторін у справі, повний, всебічний, об`єктивний розгляд справи, з урахуванням статей 7, 13 ГПК України. Відтак, колегія суддів вважає за необхідне оголосити перерву щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду поза межами строку, встановленого статтею 273 ГПК України.

Також враховуючи клопотання представників сторін про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та положення статті 197 ГПК України, суд вважає за можливе продовжити судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою додатку EASYCON.

Керуючись ст. ст. 197, 216, 227, 228, 234, 235, 270, 273, 281 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №902/834/23 до закінчення розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справи №911/1474/23.

Оголосити перерву в судовому засіданні до "18" вересня 2024 р. об 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.

Відеоконференція буде проведена за допомогою додатку EASYCON, який може бути встановлений за веб-посиланням https://vkz.court.gov.ua/

Попередити представників сторін, що відповідно до частини 5 статті 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 ГПК України).

Копію ухвали направити учасникам справи.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Маціщук А.В.