ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.08.24 Справа № 917/1343/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши матеріали

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лерос" (м. Київ)

до Фізичної особи підприємця Сірик Олени Сергіївни (смт Ромодан)

про видачу судового наказу на суму 2 500 000,00 грн

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Лерос" з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця Сірик Олени Сергіївни 2 500 000,00 грн заборгованості за товар, поставлений по договору поставки товару № 12/10 від 12 жовтня 2023 року.

У заяві заявник вказує, що на підставі вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Лерос" поставило Фізичній особі підприємцю Сірик Олені Сергіївні товар на суму 250 000,00 грн по видатковій накладній № 12 від 12.10.2023, за який вона не розрахувалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 гривня.

Отже, судовий наказ може бути виданий, якщо сума вимоги не перевищує 302800,00 грн.

Заявник у прохальній частині заяви (на сторінці 3) заявив вимоги про видачу судового наказу про стягнення з боржника грошової суми в розмірі 2 500 000,00 грн. Ця сума перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в межах яких може бути виданий судовий наказ.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

У заяві заявник вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Лерос" поставило Фізичній особі підприємцю Сірик Олені Сергіївні товар по видатковій накладній № 12 від 12.10.2023.

Проте вказана видаткова накладна до заяви не додана, хоча у тексті заяви ця накладна вказана як додаток.

Заява подана через систему «Електронний суд» і усі подані заявником додатки наявні у цій системі. Зокрема, заявник до заяви додав 7 додатків: картку платника податків (додаток IMG_20240521_164109.jpg), копію паспорту (додаток IMG_20240521_164044.jpg), копію першої сторінки заяви про видачу судового наказу (додаток IMG_20240812_214715.jpg), копію договору (додаток IMG_20240812_210733.jpg), копію другої сторінки заяви (додаток IMG_20240812_210856.jpg), копію другої сторінки заяви (додаток IMG_20240812_212322.jpg), квитанцію про сплату судового збору (додаток receipt.pdf).

Видаткова накладна до заяви у системі Електронний суд» не додана.

Проаналізувавши додані до заяви докази, суд прийшов до висновку, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Це є підставою для відмови у видачі судового наказу згідно вимогами п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Оскільки заявник заявив вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу, та з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги у тій сумі, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, тому на підставі п.3 та п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суд відмовляє у видачі судового наказу.

При цьому суд роз`яснює, що згідно із статтею 153 ГПК України:

1) відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 21, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків;

2) відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 151 ГПК України у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу (за квитанцією № 2397-0771-3272-0254 від 12.08.2024 на суму 302,80 грн), зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата підписання ухвали: 14.08.2024.

Суддя Т. М. Безрук