05.08.2024Справа № 910/6030/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інком Рент» про прийняття додаткового рішення у справі № 910/6030/24
до Фізичної особи - підприємця Ящишиної Ніни Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )
про усунення перешкод у користуванні майном,
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Інком Рент» (далі за текстом - ТОВ «Інком Рент», Позивач) з позовом до Фізичної особи - підприємця Ящишиної Ніни Олександрівни (далі за текстом - ФОП Ящишина Н.О., Відповідач) про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення Відповідача з асфальтованого майданчика площею 711,0 кв.м, розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 позов ТОВ «Інком Рент» задоволено, усунуто перешкоди у користуванні майном шляхом виселення ФОП Ящишиної Ніни Олександрівни з асфальтованого майданчика площею 711, 0 кв.м., розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4 та стягнуто з ФОП Ящишиної Ніни Олександрівни на користь ТОВ «Інком Рент» судовий збір - 3 028 грн.

25.07.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ «Інком Рент» про прийняття додаткового рішення у справі № 910/6030/24 та стягнення з Відповідача 51 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2024 розгляд заяви ТОВ «Інком Рент» про прийняття додаткового рішення у справі № 910/6030/24 призначено на 05.08.2024.

02.08.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

05.08.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про розгляд справи без участі представника.

У судове засідання 05.08.2024 представники сторін не з`явилися, належним чином повідомлялися про місце, дату та час розгляду справи.

Враховуючи те, що неявка учасників у судове засідання згідно частини 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) не перешкоджає розгляду заяви Позивача про ухвалення додаткового рішення, суд вважає за необхідне її розглянути по суті у зв`язку з чим зазначає наступне.

У позовній заяву Позивачем зазначено орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу - 50 000 грн.

У судовому засіданні 22.07.2024 представником Позивача повідомлено суд про необхідність подання додаткових доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у порядку частини 8 статті 129 ГПК України у зв`язку з чим питання розподілу вказаних витрат у рішенні суду від 22.07.2024 судом не вирішувалося.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, Позивач звернувся до суду 25.07.2024 із заявою про ухвалення додатково рішення, якою просить суд стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмір 51 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем у якості доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу надано:

- ордер серії № 1526414 від 11.01.2024;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9145/10 від 31.07.2024;

- договір № АБ/43-23 від 30.08.2023 про надання правової допомоги, пунктом 4.3 якого визначено, що розцінки на послуги вказані в додатку та встановлюється сторонами в акті приймання - передачі наданих послуг;

- додаток № 1 до договору № АБ/43-23 від 30.08.2023 про надання правової допомоги в редакції додаткової угоди № 1 від 26.04.2024;

- детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом на суму 51 000 грн;

- Акт № 1 про виконання робіт (надання послуг) від 23.07.2024 на суму 51 000 грн, підписаний клієнтом (Позивачем) та адвокатом без зауважень.

Із наданого Акту № 1 про виконання робіт (надання послуг) від 23.07.2024 вбачається, що вартість правової допомоги в розмірі 51 000 грн включає: складання і подання до суду позовної заяви - 20 000 грн; складання і подання до суду відповіді на відзив - 15 000 грн, участь адвоката у 4-ох засідання - 16 000 грн.

Зазначена вартість послуг відповідає розцінкам, встановленим додатком № 1 до договору № АБ/43-23 від 30.08.2023 про надання правової допомоги в редакції додаткової угоди № 1 від 26.04.2024.

Заперечуючи щодо заявлених витрат Відповідач зазначає, що заявлена сума гонорару не є розумною, не відповідає критерію розумності, складності справи та витраченому адвокатом часу.

Так, на переконання Відповідача розмір заявлених до стягнення витрат необхідно зменшити до суми 15 000 грн.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Так, зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із критеріями визначеними в частині 4 статті 126 ГПК України.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши заперечення Відповідача суд зазначає, що останні є необґрунтованими та формальними оскільки не містять аргументів та пояснень в чому саме полягає неспівмірність, завищеність заявлених до стягнення витрат по відношенню до конкретної послуги адвоката.

При цьому суд зазначає, що вартість адвокатських послуг є фіксованим сторонами, тобто не залежить від кількості затраченого часу, що також спростовує аргументи Відповідача.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд вказує, що з аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та/або погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 вказано Закону, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

При цьому суд звертає увагу сторін, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 колегією суддів здійснено висновок, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

З огляду на викладене вище, виходячи із предмету спору та обсягу наданих адвокатом послуг в межах розгляду даної справи, складність останньої, заявлення Позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 51 000 грн на переконання суду є обґрунтованим.

При цьому суд зазначає, що даний спір не є малозначним, заявлені витрати на думку суду безпосередньо стосуються розгляду даної справи, відповідають критерію співмірності та розумності в силу наданого адвокатом обсягу послуг та з огляду на умов договору про надання правової допомоги в частині фіксованого розміру витрат.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 6.5 постанови від 03.03.2019 у справі № 922/445/19 об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, частиною 11 статті 238 та статтею 244 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інком Рент» про прийняття додаткового рішення у справі № 910/6030/24 - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Ящишиної Ніни Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інком Рент» (вул. Будіндустрії, буд. 7, офіс 5, м. Київ, 01013; ідентифікаційний код 42283072) витрати на професійну правничу допомогу - 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано: 07.08.2024

Суддя Антон ПУКАС