ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19.08.2024м. ДніпроСправа № 904/9932/16 (207/3725/24)
Суддя господарського суду Дніпропетровської області Владимиренко І.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНЕРАЛЬНИХ ДОБРИВ" (Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 179, )

про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНЕРАЛЬНИХ ДОБРИВ" (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі у розмірі 23 481,04 грн., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди - 10 000,00 грн.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.07.2024 року (суддя Подобєд О.К.) було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

01.08.2024 з боку відповідача Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив», подано клопотання про закриття провадження у справі з підстав п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, згідно до яких зазначено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 року по справі № 904/9932/16 порушено провадження у справі про банкрутство приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив».

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 року по справі №904/9932/16 було порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» () і на час розгляду цієї справи ліквідаційна процедура триває.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч.1 абзацу 1 ч.2 ст.7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до висновку до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у своїй постанові від 15.01.2020 прийнятій за результатами розгляду справи, законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Отже, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.08.2024 року (суддя Подобєд О.К.) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки та стягнення моральної шкоди передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області, для розгляду у межах справи про банкрутство № 904/9932/16.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.08.2024 матеріали справи №904/9932/16 (207/3725/24) передано на розгляд судді Владимиренко І.В.

Господарський суд дослідивши матеріали позовної заяви встановив, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019р. по справі №910/4518/16 за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2024 року складає 3 028 грн. 00 коп.

Доказом сплати судового збору є оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення (Інформаційний лист Державної судової адміністрації України № 12-6621/11 від 10.11.2011).

Оскільки, при зверненні до господарського суду позивачем заявлено вимоги майнового (стягнути заробітну плату, стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди) характеру, то позивач повинен сплатити судовий збір відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

У той же час, позивачем до позовної заяви не надано розрахунку (довідки) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому господарського суду не має можливості розрахувати судовий збір за заявлені позивачем майнові вимоги.

Частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані обставини є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу 5-денного строку з дня вручення вказаної ухвали для усунення зазначених недоліків, а саме:

- надати суду довідку середнього заробітку;

- надати суду розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку;

- надати суду докази сплати судового збору за заявлені позивачем майнові вимоги з інформацією про його зарахування до спеціального фонду державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Позивачу - ОСОБА_1 протягом 5-ти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до господарського суду Дніпропетровської області:

- довідку середнього заробітку;

- розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку;

- докази сплати судового збору за заявлені позивачем майнові вимоги з інформацією про його зарахування до спеціального фонду державного бюджету.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку невиконання позивачем вимог суду про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з 19.08.2024 та не підлягає оскарженню.

Суддя І.В. Владимиренко