ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Справа № 924/229/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Мельников О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Ступницької Галини Яківни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 6 травня 2024 року по справі №924/229/24 (суддя Кочергіна В.О.).

час та місце ухвалення рішення: 6 травня 2024 року; м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1; вступна і резолютивна частина проголошена о 14:20 год; повний текст рішення складено 16 травня 2024 року

за позовом Фізичної особи-підприємця Ступницької Галини Яківни

до

Відповідача 1 Кам`янець-Подільської міської ради

Відповідача 2 Фізичної особи-підприємця Багінського Артема Олександровича

про визнання недійсним договору про надання правничої допомоги від 24 листопада 2023 року

за участю представників сторін:

від Позивача - не з`явився;

від Відповідача 1 - не з`явився;

від Відповідача 2 - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Ступницька Галина Яківна (надалі - Позивач) звернулася до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Кам`янець-Подільської міської ради (надалі - Відповідач 1), Фізичної особи-підприємця Багінського Артема Олександровича (надалі - Відповідач 2) про визнання недійсним договору про надання правничої допомоги від 24 листопада 2023 року, який укладений між Відповідачем 1 та Відповідачем 2.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилався на те, що між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 укладено договір про надання правничої допомоги підлягає визнанню недійсним на підставі частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, оскільки останній укладено з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", частини 1 статті 3, частини 1 статті 23 Бюджетного кодексу та підписано особою з перевищенням повноважень. Зауважує, що договір про надання правничої допомоги від 24 листопада 2023 року підписаний заступником міського голови та членом виконавчого комітету за посадою, а предметом даного договору є підготовка в тому числі позову Відповідачем 1 до Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Кам`янець-Подільської міської ради, Позивача. Наголошує, що з урахуванням приписів статті 12, частин 3, 4, 8 статті 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" заступник міського голови не може вчиняти в інтересах міської ради дії в тому числі і підписувати договори, оскільки такі повноваження притаманні лише міському голові, секретарю міської ради та, у визначених законом випадках, депутатам, що вказує на недійсність даного договору.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 9 вересня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 148-167).

Приймаючи дане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що Пунктом 11 Особливостей №1178 визначено, що для здійснення закупівель товарів і послуг (крім послуг з поточного ремонту), вартість яких є меншою, ніж 100 тис. гривень, послуг з поточного ремонту, вартість яких є меншою, ніж 200 тис. гривень, робіт, вартість яких є меншою, ніж 1,5 млн. гривень, замовники можуть використовувати електронну систему закупівель відповідно до умов, визначених адміністратором електронної системи закупівель, у тому числі електронний каталог для закупівлі товарів. У разі здійснення таких закупівель без використання електронної системи закупівель замовник обов`язково дотримується принципів здійснення публічних закупівель, визначених Законом, вносить інформацію про таку закупівлю до річного плану та оприлюднює відповідно до пункту 3-8 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону в електронній системі закупівель звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель. У разі здійснення закупівлі, вартість якої є меншою, ніж 50 тис. гривень, без використання електронної системи закупівель замовник не оприлюднює в електронній системі закупівель звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель. Здійснивши аналіз договору від 24 листопада 2023 року (зокрема, взявши до уваги пункти 1.2, 2.1 договору щодо ціни) суд першої інстанції виснував, що ціна договору становить менше 50000 грн, з огляду на що, та враховуючи приписи частини 1 статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі", пункту 11 Особливостей №1178, доводи Позивача про те, що договір від 24 листопада 2023 року суперечить Закону України "Про публічні закупівлі" не знайшли свого підтвердження, а тому суд встановив відсутність підстав для визнання недійсним договору з цих мотивів.

Позивач не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а.с. 123-124), в якій з підстав, висвітлених в ній, просив суд рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким повністю задоволити позовні вимоги.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу, Позивач звертає увагу апеляційного суду на те, що за статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі», договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Забороняється укладення договорів про закупівлю, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом. Вказує, що дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.

Апелянт зазначає, що у зв`язку із тим, що Відповідач 1 в силу зазначених обставин не може провести оплату за вказаним договором, тому в даному випадку матиме місце порушення вимог статті 54 Закону України «Про запобігання корупції». Констатує, що за пунктом 8.1 розділу 8 договору, оскаржуваний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2024 року. Крім того, Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що Відповідач 1 не має можливості вчиняти договори, оскільки видатки Відповідача 1 не передбачені на таке, та він не є розпорядником бюджетних коштів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17 червня 2024 року (а.с. 135) відкрито апеляційне провадження у справі № 924/229/24 за апеляційною скаргою Позивача. Запропоновано учасникам по справі протягом 7 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 1 липня 2024 року розгляд апеляційної скарги призначено на 14 серпня 2024 року об 14:00 год.

14 серпня 2024 року на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату, обгрунтована перебуванням в КНП «Кам`янець-Подільська лікарня» за сімейними обставинами, без долучення будь-яких доказів.

В судове засідання від 14 серпня 2024 року представники Позивача, Відповідача 1, Відповідача 2 не з`явилися.

З наявних в матеріалах справи довідок про доставку електронного листа вбачається, що сторони були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання (а.с. 138).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання судом вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, що вказує на те, що ухвалою суду від 1 липня 2024 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.

В той же час, згідно пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

При цьому суд констатує, що згідно з частинами 1 та 2, пунктами 1, 2, 6, 8-11 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, як встанолено судом апеляційної інстанції, 16 серпня 2024 року закінчується шістдесятиденний строк розгляду апеляційної скарги, визначений приписами ГПК України, що вказує на те, що у випадку відкладення розгляду судом буде порушено строк її розгляду.

Враховуючи вищевказане суд апеляційної інстанції констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначене статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншим міркуваннями в судовому процесі.

Водночас, з огляду на призначення розгляду апеляційної скарги ухвалою суду ще 1 липня 2024 року суд апеляційної інстанції критично оцінює дії представника апелянта щодо подачі клопотання про відкладення безпосередньо в день призначеного судового засідання - 14 серпня 2024 року (через півтора місяці після визначення судом дати та часу даного засідання).

З огляду на все вищевказане, колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволені клопотання, з огляду на закінчення шістдесятиденного строку розгляду апеляційної скарги та необгрунтованість такого клопотання, та можливість розгляду справи за відсутності представників Позивача та Відповідача 1, Відповідача 2, оскільки останні не скористались своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України. Окрім того, в матеріалах справи є апеляційна скарга Позивача, в якій наведена позиція Позивача з-приводу доводів та заперечень позовної заяви, а також апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу Позивача слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 24 листопада 2023 року між Відповідачем 1 в особі в.о. міського голови, заступника міського голови Сергія Васильченка, який діє на підставі розпорядження міського голови №773-в від 23 листопада 2023 року, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (Довіритель) та Відповідачем 2 укладено Договір про надання правничої допомоги (надалі - Договір; а.с. 7-8).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Відповідач 1 доручає, а Відповідач 2 відповідно до чинного в Україні законодавства приймає на себе зобов`язання здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Відповідача 1, надавати іншу юридичну допомогу в обсязі і на умовах, встановлених цим Договором, коду ДК 021:2015:79110000-8 Послуги з юридичного консультування та юридичного представництва.

Обсяг правової допомоги: Відповідач 2 зобов`язався здійснити правовий аналіз документів, збір документів, складання правової позиції, підготовку процесуальних документів необхідних забезпечення позиції Відповідача 1 у справі за позовом Відповідача 1 до виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста, Позивача про визнання недійсним договору та визнання права комунальної власності в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 2.1 Договору, сторони погодили, що розмір винагороди (гонорару) Відповідача 2 за виконання правничої допомоги визначеної в пункті 1.2 Договору становить 1000 грн.

Пунктом 8.1 Договору, сторони погодили, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2024 року.

Як вказано вище Договір підписаний від Довірителя в.о. міського голови, заступником міського голови Сергієм Васильченко, який діє на підставі розпорядження міського голови №773-в від 23 листопада 2023 року, від Відповідача 2 договір підписано Відповідачем 2. Договір скріплено відтиском печаток сторін.

Пунктом 3 розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови №773-в від 23 листопада 2023 року обов`язки міського голови на період відпустки покладено на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Кам`янець-Подільської міської ради Сергія Васильченка (підстава, заява М. Посітка від 23 листопада 2023 року). Відповідно до пункту 1 розпорядження відпустка надається з 24 листопада по 26 листопада 2023 року.

В матеріалах справи наявна відповідь Кам`янець-Подільського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області №05-06-10/35 від 9 січня 2024 року (на адвокатський запит адвоката Воєвідко М.Я. від 4 січня 2024 року), згідно якої начальник управління повідомляє про те, що Кам`янець-Подільська міська рада не має відкритих рахунків в органах Казначейства. Разом з тим, в Кам`янець-Подільському управління державної казначейської служби України Хмельницької області перебуває на розрахунково-касовому обслуговуванні та має відкриті бюджетні рахунки Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради (), який є її виконавчим комітетом. Протягом 4 кварталу 2023 року Виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради не перераховувались кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 .

Листом від 22 квітня 2024 року №/02-25-959 Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради повідомив адвоката Максима Воєвідка (на адвокатський запит від 16 квітня 2024 року) про те, що Договір, укладений між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 не потребує додаткового затвердження/підтримання/погодження чи схвалення, тому відповідне рішення не приймалось.

Позивачем на підтвердження відсутності винесення на розгляд сесії Кам`янець-Подільської міської ради питання про додаткове затвердження/підтримання/погодження чи схвалення надано: Витяг з протоколу засідання тридцять п`ятої сесії Кам`янець-Подільської міської ради VIII скликання від 2 листопада 2023 року; Витяг з протоколу засідання тридцять шостої (позачергової) сесії Кам`янець-Подільської міської ради VIII скликання від 30 листопада 2023 року; Витяг з протоколу засідання тридцять сьомої сесії Кам`янець-Подільської міської ради VIII скликання від 21 грудня 2023 року; Витяг з протоколу засідання тридцять восьмої (позачергової) сесії Кам`янець-Подільської міської ради VIII скликання від 26 грудня 2023 року; Витяг з протоколу засідання тридцять дев`ятої сесії Кам`янець-Подільської міської ради VIII скликання від 22 лютого 2024 року; Витяг з протоколу засідання сорокової сесії Кам`янець-Подільської міської ради VIII скликання від 11 квітня 2024 року.

Також до справи долучено розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови №151-в від 14 березня 2024 року, згідно якого, на період відпустки міського голови з 15 березня по 19 березня 2024 року, обов`язки міського голови покладено на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради Олександру Шевчук (проведення засідань виконавчого комітету, у відповідності до статті 53 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україна"; підстава, заява М. Посітка від 14 березня 2024 року).

Позивач вважає, що укладений між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 Договір укладено з порушенням вимог з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі" (Кам`янець-Подільська міська рада не зареєстрована на електронних майданчиках ДП "Прозоро"), статті 23 Бюджетного кодексу та підписано не уповноваженою особою, що стало підставою звернення Позивача до суду, за захистом порушеного, на його думку, права з позовною заявою про визнання такого договору недійсними та розірвання його.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частинами 1 - 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частин 1-3 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Розглядаючи позовну вимогу Позивача щодо визнання оспорюваного договору недійсним із посиланням на обставини порушення Відповідачами 1 та 2 при укладення оскаржуваного Договору норм Закону України «Про публічні закупівлі», а саме не реєстрація Позивача на електронних майданчиках ДП "Прозоро" та відсутності власних коштів відкритих в органах казначейства, колегія суддів акцентує увагу на тому, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Досліджуючи оспорюваний Договір щодо характеру його недійсності, що входить в предмет позовної вимоги Позивача та про що зазначено в апеляційній скарзі, колегія суддів досліджує наступні обставини.

3 аналізу умов спірного Договору слідує, що договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами пункту 4 статті 1, частин 3, 5 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Законом України "Про публічні закупівлі" встановлюються правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Метою цього закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У пункті 9 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" законодавець дав визначення замовникам на яких поширюється дія вказаного закону. Замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

У відповідності до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Отже, Відповідач 1 є замовником в розумінні пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі".

Частиною 7 статті 2 Закону "Про публічні закупівлі" встановлено, що забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

В силу дії частини 1 статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" цей Закон застосовується до замовників, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 2 цього Закону, за умови що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

В той же час, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні (затвердженого Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, а згідно з Указом Президента № 49/2024 від 5 лютого 2024 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, згідно з Указом Президента № 271/2024 від 6 травня 2024 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 271/2024 від 6 травня 2024 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 жовтня 2022 року №1178 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" (надалі - Особливості №1178), на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.

Відповідно до пункту 1 Особливостей №1178 ці особливості встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.

Пунктом 11 Особливостей №1178 визначено, що для здійснення закупівель товарів і послуг (крім послуг з поточного ремонту), вартість яких є меншою, ніж 100 тис. гривень, послуг з поточного ремонту, вартість яких є меншою, ніж 200 тис. гривень, робіт, вартість яких є меншою, ніж 1,5 млн. гривень, замовники можуть використовувати електронну систему закупівель відповідно до умов, визначених адміністратором електронної системи закупівель, у тому числі електронний каталог для закупівлі товарів. У разі здійснення таких закупівель без використання електронної системи закупівель замовник обов`язково дотримується принципів здійснення публічних закупівель, визначених Законом, вносить інформацію про таку закупівлю до річного плану та оприлюднює відповідно до пункту 3-8 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону в електронній системі закупівель звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель. У разі здійснення закупівлі, вартість якої є меншою, ніж 50 тис. гривень, без використання електронної системи закупівель замовник не оприлюднює в електронній системі закупівель звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель.

Здійснивши аналіз Договору (зокрема, взявши до уваги пункти 1.2, 2.1 Договору щодо ціни) колегія суду констатує, що ціна Договору становить менше 50 000 грн, з огляду на що, та враховуючи приписи частини 1 статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі", пункту 11 Особливостей №1178, колегія суду виснує, що доводи Позивача про те, що Договір суперечить Закону України "Про публічні закупівлі" спростовуються вищеописаними нормами законодавства України, котрі регулюють особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, а тому відсутні підстави для визнання недійсним Договору саме з цих мотивів.

Що ж стосується доводів Позивача про укладення оспорюваного Договору поза межами бюджетного періоду, що на переконання апелянта є порушенням статті 23 Бюджетного кодексу України, то колегією суду враховується наступне.

Відповідно до пункту 2.2 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 2 березня 2012 року № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 березня 2012 року за № 419/20732 (в редакції на момент укладення спірного договору, а саме із змінами внесеними Наказами Міністерства фінансів № 439 від 16 грудня 2022 року): розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобов`язання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за формою згідно з додатком 1 на паперових (у двох примірниках) та електронних носіях і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов`язання (абз.1); за умови взяття бюджетного зобов`язання, за яким здійснюється закупівля товарів, робіт і послуг з урахуванням особливостей, визначених законодавством, без застосування процедур закупівель /спрощених закупівель/ електронних каталогів для закупівлі товарів розпорядник бюджетних коштів подає до органу Казначейства Реєстр відповідно до абзацу першого цього пункту протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобов`язання або протягом 7 робочих днів з дати взяття на облік органом Казначейства кошторису (плану використання бюджетних коштів) (абз.3).

Таким чином, закріплений у законодавстві порядок реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань дає можливість замовникам з числа бюджетних установ проводити процедури закупівлі на наступний рік і реєструвати бюджетні зобов`язання за договорами про закупівлю для потреб наступного бюджетного періоду, відтак доводи Позивача про порушення бюджетного законодавства під час укладення оспорюваного Договору не знайшли свого підтвердження та спростовуються усім вищеописаним.

Щодо доводів Позивача про те, що оспорюваний Договір від імені Відповідача 1 укладено з перевищенням повноважень, то колегія суду зауважує наступне.

Як слідує з Договору, від імені Відповідача 1 Договір підписано в.о. міського голови, заступником міського голови Сергієм Васильченко, який діяв на підставі розпорядження міського голови №773-в від 23 листопада 2023 року.

З пункту 3 розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови №773-в від 23 листопада 2023 року вбачається, що обов`язки міського голови на період відпустки покладено на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Кам`янець-Подільської міської ради Сергія Васильченка (підстава, заява М. Посітка від 23 листопада 2023 року). Відповідно до пункту 1 розпорядження відпустка надавалася з 24 листопада по 26 листопада 2023 року.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним або скасування означеного розпорядження, відтак доводи Позивача щодо укладення Договору саме з перевищенням повноважень не знайшли свого підтвердження.

В той же час, підсумовуючи усе описане вище, з огляду на не встановлення обставин щодо визнання недійсним оскаржуваного Договору, колегія суддів зауважує, що подання такого Позову розцінюється, як позбавлення Відповідача 1 права на судовий захист, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, з метою захисту, порушеного, не визнаного, на думку Відповідача 1, права чи інтересу.

При цьому апелянтом взагалі не обгрунтовано чим оспорюваний ним договір (укладений між Відповідачем 1 та Відповідачем 2) порушує саме права Позивача, чи оспорення його інтересу Відповідачем, що вказує на те, що апелянт не довів підставність свого звернення до суду в розумінні частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першої статті 203, частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину.

Згідно із частинами другою та третьою статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому стаття 215 Цивільного кодексу України наділяє правом оспорювати правочин не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи».

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 6-605цс16.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Зважаючи на все вищевстановлене в даній постанові в площині відсутності обставини щодо порушення оскаржуваним правочином прав та інтересів Позивача, вчинення такого правочину у відповідності до норм діючого законодавства України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими доводи Позивача про порушення Відповідачем 1 під час укладення Договору Закону України «Про публічні закупівлі» та Бюджетного кодексу України.

Усе описане вище на переконання колегії суддів підтверджує те, що Позивач не підтвердив належними та допустимими доказами порушення оспорюваним Договором його права, за захистом якого він звернувся до суду з даним позовом. Дане є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Позивача щодо визнання недійсним та розірвання Договору.

З врахуванням серйозності та важливості основного доводу Позивача щодо укладення оскаржуваного правочину з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі», Північно-західний апеляційний господарський суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі доводи та докази Позивача, Відповідача 1, Відповідача 2, як вищевказані, так і інші, наведені у позові та апеляційній скарзі, як кожний окремо, так і, головне, у їх комплексі та сукупності на підтвердження чи непідтвердження фіктивності оспорюваного Договору.

Доводи наведені Позивачем в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи та усім вищеописаним в даній судовій постанові.

З огляду на усе вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Позивача щодо визнання Договору недійсним.

Дане вчинено і місцевим господарським судом, а відтак апеляційний господарський суд залишає оспорюване рішення без змін з огляду на його законність і обгрунтованість, а також те, що при прийнятті даної постанови, Північно - західним апеляційним господарським судом не встановлено обставин, що б вказували на необхідність скасування даного рішення (в розумінні частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, виносячи дану судову постанову та враховуючи те, що апеляційним господарським судом залишено без задоволення апеляційну скаргу Позивача, апеляційний господарський суд, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, залишає судовий збір за розгляд апеляційної скарги за Позивачем.

Керуючись статтями 129, 269, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ступницької Галини Яківни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 6 травня 2024 року по справі №924/229/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 6 травня 2024 року по справі №924/229/24 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу №924/229/24 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст посатнови виготовлено 15 серпня 2024 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.