ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.08.2024 р. Справа № 914/653/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Трускавецького В. П., розглянувши у порядку письмового провадження, згідно з частиною сьомою статті 39 Господарського процесуального кодексу України,

заяву: адвоката Мельника Дениса Володимировича - Віктюка Романа Орестовича, м. Львів,
про:відвід судді (вх. № 19803/24 від 08.08.2024).
У справі за позовом: ОСОБА_1 , м. Львів,
до відповідача:Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб», м. Львів,
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:ОСОБА_2 , м. Львів,
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:ОСОБА_3 , м. Львів,
про:визнання недійсним рішень загальних зборів, визнання недійсним статуту та скасування реєстраційних дій/записів.
Представники сторін не викликались (не повідомлялись).
Встановив:

На розгляді Господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним рішень загальних зборів, визнання недійсним статуту та скасування реєстраційних дій/записів.

Детальний рух справи відображено у попередніх ухвалах та протоколах судових засідань.

Ухвалою суду від 26.07.2024 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 07.08.2024.

06 серпня 2024 року до суду надійшли:

- заява адвоката третіх осіб Буй Б. В. у якій повідомлено суд, що у зв`язку із розірванням договорів про надання правової допомоги з 05.08.2024 таких адвокат більше не здійснюватиме представництво інтересів третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у цій справі (вх. № 19640/24);

- клопотання адвоката Головки Л. В. у якому повідомлено, що такий здійснюватиме представництво інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у цій справі. З метою ознайомлення з усіма матеріалами справи заявник просить суд оголосити перерву у судовому засіданні. На підтвердження повноважень представництва ОСОБА_2 подано Угоду про надання правової допомоги адвоката від 12.01.2024 та Ордер на надання правничої допомоги Серія ВС № 301568 від 06.08.2024. На підтвердження повноважень на представництво ОСОБА_3 подано Угоду про надання правової допомоги адвоката від 27.02.2024 та Ордер на надання правничої допомоги Серія ВС № 1301569 від 06.08.2024 (вх. № 19653/24).

Ухвалою суду від 07.08.2024 клопотання адвоката Головки Л. В. (вх. № 19653/24 від 06.08.2024) повернуто заявнику без розгляду.

У судове засідання 07.08.2024 з`явилися позивач та його адвокати, адвокат відповідача та адвокат третіх осіб. Також у дане засідання прибули свідки. У даному засіданні адвокатом третіх осіб усно заявлено клопотання про перерву у судовому засіданні для надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи та сформувати позицію щодо спору. Адвокати позивача та адвокат відповідача заперечили проти задоволення заявленого клопотання у зв`язку із його необґрунтованістю.

За наслідками судового засідання 07.08.2024 постановлено ухвалу про оголошення перерви до 08.08.2024 о 09:00 год. та виклик у призначене засідання свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

08 серпня 2024 року о 08:49:54 год. канцелярією суду зареєстровано заяву про відвід судді Господарського суду Львівської області Трускавецького Василя Петровича (вх. № 19803/24). З протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису вбачається, що така заява підписана адвокатом Віктюком Р. О. 07.08.2024 о 20:44:41 год.

Подана заява мотивована тим, що в справі № 914/653/24 (головуючий суддя Трускавецький В. П. ) адвокат Віктюк Р. О. є представником третьої особи ОСОБА_3 , про що до матеріалів справи разом з заявою про вступ у справу як третьої особи долучено ордер № 1273346 від 05.04.2024. Разом з тим, в період з 1998 року до 2000 року адвокат Віктюк Р. О. разом з суддею ОСОБА_8 навчались в Правничому коледжі Львівського національного університету імені Івана Франка. За час навчання між Віктюком Р. О. та ОСОБА_8 склалися дружні відносини, які тривають до сьогоднішнього дня та їх спілкування не припинилося після закінчення коледжу. Враховуючи відносини, які склалися Віктюк Р. О. неодноразово консультувався з ОСОБА_8 з різних юридичних питань. Тому, з метою уникнення будь-яких сумнівів у стороннього спостерігача щодо безсторонності суду під час розгляду справи суддя Трускавецький В. П. підлягає відводу від розгляду справи. Окрім цього, будучи обізнаним про наведені в цій заяві обставини суддя не вжив відповідних дій щодо самовідводу від розгляду даної справи.

Згідно з ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Позиція суду щодо заявленого відводу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у необ`єктивності судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Інститут відводу заінтересованих в результаті справи суддів є гарантією об`єктивності дослідження фактичних обставин справи та вчинення інших процесуальних дій.

Стаття 35 Господарського процесуального кодексу України визначає підстави для відводу судді. Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись, при цьому, принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі «Хаушильд проти Данії»).

Стаття 6 Конвенції передбачає, що суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі «Хаушильд проти Данії»).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

Європейський суд з прав людини зазначив, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Булут проти Австрії» від 22.02.1996, у справі «Томан проти Швейцарії» від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010).

Частиною третьою статті 38 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що відвід повинен бути вмотивованим.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак, зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також, обставини, пов`язані з прийняттям суддею рішень з інших справ чи вирішення будь-яких процесуальних питань.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Як вбачається заявленого відводу, учасник процесу вказує про те, що основною метою заявлено відводу є уникнення будь-яких сумнівів у стороннього спостерігача щодо безсторонності суду під час розгляду справи, оскільки адвокат Віктюк Р. О. навчався разом з ОСОБА_8 у коледжі.

Відповідно до частини 4 статті 38 Господарського процесуального кодексу України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1 - 4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Правовою підставою поданої заяви про відвід є п. 5 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, відтак, на підтвердження своїх доводів заявником мали бути подані відповідні докази.

Суд констатує, що заявником не подано доказів, які підтверджують обставини, на які посилається.

Крім того, проаналізувавши обставини наведені в обґрунтування заявленого відводу, суд зазначає, навчання в період з 1998 року до 2000 року адвоката Віктюка Р. О. разом з суддею Трускавецьким В. П. в Правничому коледжі Львівського національного університету імені Івана Франка (на різних курсах) не може свідчити про необ`єктивність судді або наявності сумнівів у його неупередженості. У заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у цій справі. Означені сумніви є виключно припущеннями самого заявника адвоката Віктюка Р. О.

При цьому внутрішні емоційно-вольові відчуття Заявника з того чи іншого питання без певних доказів чи інформації на їх підтвердження не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Суд зазначає, що суддя Трускавецький В. П. будучи студентом дійсно навчався з адвокатом (на той час студентом) Віктюком Р. О. у Правничому коледжі ЛНУ ім. І. Франка, про те вказує - на різних курсах ( Віктюк Р. О. був старшим на один курс). Спілкування про яке вказує Заявник, дійсно було у студентські роки, але виключно пов`язане з тим, що ми (я та Заявник) були гравцями студентської футбольної команди (Правничого коледжу).

Після закінчення Коледжу, з 2001 року суддя Трускавецький В. П. не спілкувався з адвокатом Віктюком Р. О., не підтримував дружніх відносин, жодних консультацій з юридичних питань не надавав.

За час який минув після навчання у Коледжі, а це більше 23 років, з пам`яті зазначаю, що бачив адвоката Віктюка Р. О. два рази, з проміжком у 10 років, один з яких в квітні цього року.

Також, суд підкреслює, що адвокат Віктюк Р. О. у жодне з судових засідань по справі № 914/653/24 не з`явився, заяв по суті спору чи будь-яких інших заяв/клопотань процесуального характеру не подавав, до третього судового засідання з розгляду справи по суті (перед яким заявив цей відвід). Інтереси його довірителя ОСОБА_3 , з початку відкриття провадження у справі представляли і інші адвокати - Буй Б. В. та Головка Л. В.

Як наслідок, у цьому випадку у судді ОСОБА_8 не було підстав навіть для розкриття інформації, а не те, що підстав для самовідводу чи відводу.

Крім того, суд зазначає, що згідно у своїй діяльності адвокат Віктюк Р. О. повинен дотримуватись Правил адвокатської етики, які системою орієнтирів при збалансуванні, практичному узгодженні своїх багатоманітних, іноді суперечливих професійних прав та обов`язків відповідно до статусу, основних завдань адвокатури і принципів її діяльності, визначених Конституцією України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законодавчими актами, а також закріплюють єдину систему критеріїв оцінки етичних аспектів поведінки адвоката.

До принципів адвокатської етики належить, зокрема неприпустимість конфлікту інтересів.

Під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Суд зазначає, що провадження у даній справі відкрито 13.03.2024, інтереси ОСОБА_3 адвокат Віктюк Р. О. представляє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серія ВС № 1273346 від 05.04.2024.

Тобто, на момент прийняття доручення свого клієнта ОСОБА_3 адвокату Віктюку Р. О., було відомо про наявність у нього дружніх відносин з головуючим суддею по даній справі, проте всупереч зазначеному адвокат Віктюк Р. О. свідомо приймає доручення здійснювати представництво інтересів учасника у справі № 914/653/24.

Також, судом встановлено, що заявником пропущено процесуальний строк подачі заяви про відвід судді, встановлений ч. 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої відвід має бути заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч. 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

З мотивів заявленого відводу вбачається, що адвокат Віктюк Р. О. був обізнаний про те, що він навчався разом з ОСОБА_8 ще задовго до відкриття провадження у даній справі та ігноруючи норми ч. 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України не заявив відвід судді своєчасно.

З наведеного вище випливає, що заява про відвід судді Трускавецькому В. П. у справі № 914/653/24 на цій стадії судового провадження, подана із порушенням встановленого процесуальним законом порядку та строку її подання.

Узагальнюючи вищевикладене суд констатує, що заявником не наведено жодних, а не те, що достатніх підстав вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи, тому у задоволенні поданої заяви про відвів судді Трускавецького В. П. необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 35, 36, 38, 39, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Мельника Дениса Володимировича - Віктюка Романа Орестовича про відвід судді (вх. № 19803/24 від 08.08.2024) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Трускавецький В.П.