Справа № 909/522/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
06.08.2024 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І. М.,
Секретар судового засідання Куцанюк Й. С.
За участю представника відповідача Грабовецького О. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про стягнення понесених судових витрат, зокрема, витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги в сумі 10 000 грн, подану у справі за позовом: ФОП Луцького Олега Васильовича, АДРЕСА_1 до відповідача: ФОП Киркуші Ігоря Володимировича, АДРЕСА_2 , про стягнення 26 862,00 грн та судових витрат,
встановив, що 25.07.2024 суд закрив провадження у справі № 909/522/24 та стягнув з відповідача сплачений позивачем судовий збір. Однак, представник заявника направив суду докази понесення позивачем витрат в зв`язку з наданням останньому правової допомоги та заяву про покладення на відповідача таких витрат , зокрема, у розмірі 10 000 грн, .
В обґрунтування послався на ч. 3 ст. 130 ГПК України та на те, що відповідач сплатив заборгованість вже після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі, а про те, що ним буде подано повний пакет документів, які стосуються понесених позивачем судових витрат, у строк обумовлений ст. 129 ГПК України, зазначив у позові.
В підтвердження надав суду копії: платіжної інструкцій №1794 від 27.05.2024, договору про надання правничої допомоги від 22.05.2024, додаткової угоди №1 від 25.07.2024 до договору про надання правничої допомоги від 22.05.2024, акту приймання-передачі послуг від 25.07.2024.
Суд, з урахуванням викладеного і вимог ГПК України, зокрема, ст. 129 ГПК України, призначив вищевказану заяву до розгляду в судовому засіданні на 06.08.2024.
02.08.2024, представник відповідача направив суду клопотання про зменшення судових витрат по справі №909/522/24. В обґрунтування вказав на відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача коштів для оплати витрат на правову допомогу, оскільки не можливо встановити та деталізувати, які саме послуги мав або має право надавати та/або вчиняти адвокат Шевченко К. Т. у договірних відносинах з ФОП Луцьким О.В. Вказав також на позицію ВС, що викладена у постанові від 14.12.2021, яка винесена у справі №922/676/21, щодо необхідності подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, що забезпечить можливість іншої сторони належним чином підготуватись до спростування витрат; рішення Європейського суду, що винесені у справах "East/West Alliance Limited» проти України" та "Лавентс проти Латвії", згідно позиції якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат ( встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін ( витрати повинні бути фактичними і неминучими, їх розмір має бути обґрунтованим і розумним).
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд вважає, що вищевказану заяву слід задоволити частково.
При цьому суд врахував наступне.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.
Статтею 244 ГПК України передбачено право суду ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
З матеріалів справи встановлено те, що суд при винесенні ухвали про закриття провадження у справі №909/522/24, не вирішив питання про стягнення судових витрат понесених позивачем на оплату послуг професійної правничої допомоги, на стягеннні яких наполягає позивач і які понесені останнім в зв`язку з неправомірними діями відповідача, який не поставив оплачений товар.
Під час вирішення питання розподілу судових витрат суд враховує, зокрема і те, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ст. 129 ГПК України).
При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків).
Статтею 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постановах ВС від 07.11.2019, 08.04.2020, що винесені у справах №905/1795/18 та № 922/2685/19, ВС висловив позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Додатковою угодою № 1 від 25.07.2024 до договору про надання правничої допомоги від 22.05.2024, актом приймання-передачі послуг від 25.07.2024, встановлено те, що позивач сплатив адвокату за професійну правничу допомогу 10 000 грн.
Предметом спору в даній справі, за наслідками розгляду якого, суд виніс ухвалу про закриття провадження по справі у зв`яжу з тим, що відповідач сплатив позивачу суму яка була предметом позову ( 26 862,00 грн).
Отже, за подання позову предметом якого було стягнення понад 26 тис. грн, представник заявника просить стягнути з позивача 10 тис. грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
З протоколів судових засідань та матеріалів справи встановлено те, що адвокат позивача не був присутній у судових засіданнях по розгляду даної справи, а його професійна правнича допомога, як адвоката, полягала виключно у складанні позову про стягнення сплачених позивачем коштів за непоставлений товар.
З урахуванням вказаного, позиції Європейського суду, що викладені у відповідних рішеннях (рішення у справі "East/West Alliance Limited» проти України" та у справі "Лавентс проти Латвії") щодо необхідності при визначенні суми відшкодування, виходити з конкретних обставин справи, критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги та того, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (складання позову про стягнення), суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 2 686 грн.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 74, 77, 86, 123, 126, 129, 232-235, 244 ГПК України, суд
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Киркуша Ігоря Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Луцького Олега Васильовича (код АДРЕСА_3 ) - 2686 грн судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення/підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду України в порядку та у строк визначений ст. ст. 255 - 257 ГПК України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://if.arbitr.gov.ua/sud5010.

Повний текст ухвали складено 12.08.24.

Суддя І. М. Скапровська