РІШЕННЯ

м. Київ

12.08.2024Справа № 910/6816/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу №910/6816/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Київський завод автоматики» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерос 2023» про стягнення грошових коштів

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Позивач просить суд стягнути з відповідача на підставі договору на відшкодування витрат за отримання комунальних послуг, утримання та обслуговування нерухомого майна вартість земельного податку та податку на нерухоме майно.

1.2. Відповідач заперечень проти позову не надав.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. 09.09.2020 між Публічним акціонерним товариством «Науково-виробниче об`єднання «Київський завод автоматики» (нове найменування - Приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче об`єднання «Київський завод автоматики»), як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Аерас» (нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аерос 2023»), як орендарем, укладено Договір оренди нерухомого майна №КЗА-1960 (далі Договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 95, 0 кв. м., що розміщені за адресою м. Київ, вул. Старокиївська, 10 (Літера IX) 1-й поверх корпусу №3 (далі майно).

2.2. Згідно з пунктом 2.1. Договору оренди орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання сторонами акту приймання-передавання майна, який підписується сторонами у строк до десятьох календарних днів з дати підписання цього Договору і стає невід`ємною частиною Договору.

2.3. У відповідності до пункту 3.1. Договору оренди орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату за користування майном наперед щомісячно до 15 числа оплачуваного місяця.

2.4. Пунктом 3.3. Договору оренди сторони погодили, що вартість комунальних послуг, оплачених орендодавцем та отриманих орендарем, відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та плати за землю (земельного податку) в частині (пропорції) щодо майна, інші витрати щодо утримання майна, здійснені орендодавцем, не включаються до складу орендної плати та відшкодовується орендарем орендодавцю на підставі окремого договору, який має бути укладений між орендарем та орендодавцем не пізніше 10 календарних днів з дати підписання основного договору, за умови якщо такий договір не був укладений орендарем раніше.

2.5. За актом приймання-передачі майна від 09.09.2020 орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування майно.

2.6. Крім цього, на виконання п. 3.3. Договору оренди, 09.09.2020 між сторонами укладено Договір №1964 на відшкодування витрат за отримання комунальних послуг, утримання та обслуговування нерухомого майна (далі Договір на відшкодування витрат), предметом якого є забезпечення власником можливості отримання орендарем платних послуг в т.ч. пов`язаних з постачанням через інженерні мережі власника, отриманих від постачальних підприємств та організацій через інженерні мережі підприємства електроенергії, води, та ін., необхідних для обслуговування та експлуатації орендованих приміщень, які належать власнику на праві власності та передані в найм орендарю на підставі Договору оренди нерухомого майна №КЗА-1960 від 09.09.2020 загальною площею 95, 0 кв.м., розташованих на 1-му поверсі корпусу №3, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Старокиївська, 10. Орендар у встановлений строк та на передбачених цим договором умовах, бере участь у витратах власника на виконання робіт, у тому числі пов`язаних зі сплатою послуг, передбачених Додатком №1 до цього договору, який є невід`ємною його частиною, пропорційно займаної ним площі в будівлях, якщо інше не випливає з характеру послуг, передбачених цим договором.

2.7. За умовами пункту 2.1. Договору на відшкодування витрат вартість відшкодування за договором визначається на підставі щомісячних рахунків, які виставляє власник орендарю на протязі дії договору і які є його невід`ємною частиною.

2.8. Відповідно до пункту 6.1. Договору про відшкодування витрат, розрахунковим періодом за цим договором є один календарних місяць. За цим договором орендар відшкодовує власнику згідно виставлених ним рахунків - фактур витрати останнього за фактично отримані від постачальних підприємств та організацій через інженерні мережі підприємства, комунальних послуг, а також за утримання та обслуговування нерухомого майна, передбачених у додатку №1 до цього договору. Оплата за фактично спожиті обсяги електроенергії, водопостачання холодної води та водовідведення здійснюється орендарем на підставі рахунків власника протягом п`яти календарних днів наступного місяця з дня їх виставлення після надання послуг.

2.9. Крім вказаних платежів, орендар до п`ятого числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно виставлених ним рахунків-фактур, компенсує власнику:

а) втрати на утримання в належному робочому стані інженерних мереж (технічне обслуговування, проведення ремонтів тощо), розташованих на території підприємства - 19% від фактично спожитих обсягів електроенергії;

б) втрати, пов`язані з утриманням систем водопостачання, водовідведення та зливної каналізації - 10% від фактично спожитих обсягів водопостачання та водовідведення;

в) відшкодування земельного податку - в розмірі 56, 41 грн в місяць з ПДВ.

г) відшкодування податку на нерухоме майно - в розмірі 673, 07 грн в місяць з ПДВ.

е) вартість інших фактично отриманих послуг згідно Додатку №1 до цього договору.

2.10. За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 7.1. Договору на відшкодування витрат).

2.11. Пунктом 7.2. Договору на відшкодування витрат сторони погодили, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по цьому договору орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми, за весь строк такого невиконання.

2.12. Цей договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом дії договору оренди, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх здійснення (пункт 8.1. Договору на відшкодування витрат).

2.13. На виконання умов Договору на відшкодування витрат за період березень-квітень 2022 року позивачем відповідачу виставлено рахунок №СЧ-0002803 від 30.04.2022 на суму 1 458, 96 грн (відшкодування земельного податку березень-квітень 2022; відшкодування податку на нерухоме майно березень-квітень 2022).

2.14. Позивач зазначає, що відповідач не відшкодував позивачу вартість земельного податку та податку на нерухоме майно за рахунком №СЧ-0002803 від 30.04.2022, у зв`язку з чим за відповідачем обліковується борг у розмірі 1 458, 96 грн. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань з відшкодування податків стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

2.15. Також у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошових зобов`язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення 334, 16 грн пені, 78, 17 грн 3% річних та 298, 48 грн інфляційних втрат.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1 Предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача 1 458, 96 грн основного боргу за Договором на відшкодування витрат, 334, 16 грн пені, 78, 17 грн 3% річних та 298, 48 грн інфляційних втрат.

3.2. Юридичними підставами позову є статті 11, 509, 510, 610, 611, 625 ЦК України, статті 193, 216, 218, 222 ГК України.

3.3. Фактичними підставами позову є бездіяльність відповідача щодо відшкодування земельного податку та податку на нерухоме майно за березень-квітень 2022 року.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач відзив на позов не подав.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1.Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

5.2. Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

5.3. З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.06.2024 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак була повернута відділом поштового зв`язку до суду з поміткою "за закінченням терміну зберігання".

5.4. Відповідно до ч.ч.2,3, 7 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

5.5. Частиною 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

5.6. Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

5.7. Враховуючи відсутність у матеріалах справи відомостей про зміну місцезнаходження відповідача, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи шляхом направлення на останню відому адресу відповідача ухвалу про відкриття провадження у справі, а саме: на адресу зазначену в ЄДР - 04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 21.

5.8. Крім того, судом враховано, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»). Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

5.9. Отже, відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до статті 120 ГПК України.

5.10. Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

5.11. Повне судове рішення складено 12.08.2024 після виходу судді з відпустки.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи виникли у відповідача зобов`язання за Договором на відшкодування витрат? Якщо так, то коли настав строк їх виконання і чи є він порушеним?

- чи правильно виконані розрахунки пені, відсотків річних та інфляційних втрат?

- чи підтверджені та доведені документально витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги? Якщо так, то в якому розмірі?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на ключові питання, а відповідач протилежне.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ВИНИКНЕННЯ У ВІДПОВІДАЧА ЗОБОВ`ЯЗАНЬ ЗА ДОГОВОРОМ НА ВІДШКОДУВАННЯ ВИТРАТ ТА НАСТАННЯ СТРОКУ ЇХ ВИКОНАННЯ.

7.1. Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

7.2. Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

7.3. Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

7.4. Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором найму, а відповідно до частин 1 статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

7.5. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (частина 1, 3 статті 760 ЦК України).

7.6. Частинами 1, 3 статті 283 ГК України унормовано, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. Об`єктом оренди можуть бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

7.7. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частини 1, 3 та 5 статті 762 ЦК України).

7.8. Приписами частини 1 статті 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

7.9. Пунктом 3.3. Договору оренди сторони погодили, що вартість комунальних послуг, оплачених орендодавцем та отриманих орендарем, відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та плати за землю (земельного податку) в частині (пропорції) щодо майна, інші витрати щодо утримання майна, здійснені орендодавцем, не включаються до складу орендної плати та відшкодовується орендарем орендодавцю на підставі окремого договору, який має бути укладений між орендарем та орендодавцем не пізніше 10 календарних днів з дати підписання основного договору, за умови якщо такий договір не був укладений орендарем раніше.

7.10. Таким чином, у Договорі оренди сторонами також погоджений обов`язок орендаря відшкодувати орендодавцю, зокрема, вартість податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та плати за землю на підставі окремого договору.

7.11. За умовами пункту 2.1., 6.1 договору про відшкодування витрат, вартість відшкодування за договором визначається на підстав щомісячних рахунків, які виставляє власник орендарю на протязі дії договору і які є його невід`ємною частиною; відшкодування земельного податку становить в розмірі 56, 41 грн в місяць з ПДВ та відшкодування податку на нерухоме майно - в розмірі 673, 07 грн в місяць з ПДВ.

7.12. Положенням ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

7.13. В свою чергу, за умовами пункту 6.1. Договору на відшкодування витрат відшкодування земельного податку та відшкодування податку на нерухоме здійснюється орендарем до п`ятого числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно виставлених рахунків-фактур.

7.14. Як зазначено вище, орендодавцем було виставлено рахунок №СЧ-0002803 від 30.04.2022 на суму 1 458, 96 грн (відшкодування земельного податку березень-квітень 2022; відшкодування податку на нерухоме майно березень-квітень 2022).

7.15. Отже, з урахуванням положень ст. 530 ЦК України та змісту вищевказаних пунктів договорів строк виконання відповідачем встановленого грошового зобов`язання на момент розгляду справи настав.

7.16. Втім, як встановлено судом, відповідач, у встановлені договорами строки відшкодування витрат з плати за землю та податку на нерухоме майно в належному розмірі не здійснив. Тоді як, частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

7.17. Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

7.18. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині відшкодування витрат зі сплати земельного податку та податку на нерухоме майно підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 1 458, 96 грн.

8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО СТЯГНЕННЯ ПЕНІ, ВІДСОТКІВ РІЧНИХ ТА ІНДЕКСУ ІНФЛЯЦІЇ.

8.1. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

8.2. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

8.3. Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, зокрема, сплати пені.

8.4. Так, пунктом 7.2. Договору на відшкодування витрат сторони погодили, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по цьому договору орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми, за весь строк такого невиконання.

8.5. Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення оплати відшкодування витрат з податку на нерухоме майно та плати за землю, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню за Договором на відшкодування витрат у розмірі 334, 16 грн.

8.6. Окрім того, оскільки за приписами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення по Договору на відшкодування витрат 3% річних в сумі 78, 17 грн та інфляційні втрати в сумі 298, 48 грн.

8.7. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019).

8.8. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, правильність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

8.9. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.10. Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

8.11. За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

8.12. Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про належне виконання свого обов`язку чи відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, як і не скористався своїм правом на подання відзиву.

8.13. За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

9. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПІДТВЕРДЖЕННЯ ТА ДОВЕДЕННЯ ВИТРАТ НА ПРАВОВУ ДОПОМОГУ ТА ЇХ РОЗМІР. СУДОВІ ВИТРАТИ У ВИГЛЯДІ СУДОВОГО ЗБОРУ.

9.1. Позивач зазначає, що ним були понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн, що вбачається зі змісту позовної заяви та її прохальної частини.

9.2. Суд погоджується з цим твердженням з огляду на наступне.

9.3. Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

9.4. Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

9.5. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

9.6. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

9.7. Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 ГПК України).

9.8. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

9.9. Так в якості доказів, що підтверджують надання правової допомоги до матеріалів справи додано: ордер на представництво інтересів ПрАТ «НВО «Київський завод автоматики» серії АІ №1264079 від 31.05.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №10025/10 від 21.05.2021, видане гр. Савенок В`ячеству Григоровичу Радою адвокатів Київської області, рахунок №023 від 13.02.2024 на суму 10 000, 00 грн, платіжну інструкцію №12063 від 13.02.2024 про перерахування адвокату Савенок В.Г. 10 000, 00 грн за надання правничої допомоги згідно додаткової угоди №6 від 13.02.2024 до Договору про надання правничої допомоги №20/11/2023 від 20.11.2023 та рахунку №023 від 13.02.2024, Додаткову угоду №6 до Договору про надання правничої допомоги №20/11/2023 від 20.11.2023 та Договір про надання правничої допомоги №20/11/2023 від 20.11.2023, укладений між Адвокатом Савенок В.Г. та ПрАТ «НВО «Київський завод автоматики».

9.10. Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

9.11. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (постанова Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

9.12. Суд зазначає, що розмір винагороди за надання професійної правничої допомоги визначений у пункті 3 Додаткової угоди до Договору про надання правничої допомоги у вигляді фіксованої суми 10 000,00 грн. Жодних змін в частині погодженого договором про надання професійної правничої допомоги розміру фіксованої вартості правничої допомоги сторонами не внесено, а отже розмір гонорару є визначеним. Крім того пунктом 1 Додаткової угоди до Договору про надання правничої допомоги позивач та адвокат погодили, що адвокат надає правову допомогу клієнту у справах щодо стягнення з відповідача заборгованості що виникла по 5 (п`яти) договорам (з урахуванням спірного Договору). Отже, фіксований розмір гонорару за введення справи складає 2 000, 00 грн з розрахунку 10 000, 00/5.

9.13. Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатом Савенок В`ячеславом Григоровичем професійної правничої допомоги позивачеві у справі №910/6816/24 в суді першої інстанції на суму 2 000, 00 грн.

9.14. За висновками суду, заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію розумності їхнього розміру, є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), підтверджується відповідними доказами. Клопотань від відповідача щодо зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу до суду не надходило.

9.15. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача в розмірі 2 000,00 грн.

9.16. На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерос 2023» (04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 21, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Київський завод автоматики» (04116, місто Київ, вул. Старокиївська, будинок 10, ) 1 458, 96 грн основного боргу, 334, 16 грн пені, 78, 17 грн 3% річних, 298, 48 грн інфляційних втрат, 3 028, 00 грн судового збору та 2 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.08.2024.

Суддя Ігор Курдельчук