ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/433/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Григорчук С.А., довіреність №220/124/Д від 08.02.2024 (в режимі

відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Міністерства оборони України (м.Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Сітіград" (м.Житомир)

про стягнення 35 895,22грн.

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Сітіград" 35 895,22грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення укладеного між сторонами договору №286/3/23/122 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 23.02.2023 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим позивачем на підставі п.7.3.2. договору нараховано відповідачу 35 895,22грн пені.

Ухвалою суду від 24.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03.06.2024.

Ухвалою суду від 03.06.2024 продовжено строк розгляду справи по суті, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відкладено розгляд справи по суті на 25.06.2024.

Ухвалою суду від 25.06.2024 відкладено розгляд справи по суті на 06.08.2024.

06.08.2024 на виконання вимог ухвали суду від25.06.2024 від позивача надійшли додаткові документи та пояснення по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 06.08.2024 підтримав позовні вимоги за предметом та підставами позову, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, уповноваженого представника в судові засідання не направив, будь-яких заяв із зазначенням причин неявки останнього, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надсилав.

Ухвали Господарського суду Житомирської області від 24.04.2024, від 03.06.2024, від 25.06.2024, які направлялись на юридичну адресу відповідача, повернуті органом поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019 у справі №915/1015/16).

Згідно ч.1 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Судом також враховується, що відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових актів та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).

Враховуючи викладене і те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка представника відповідача та неподання ним відзиву на позовну заяву не перешкоджають розгляду справи, підстави для відкладення судового засідання чи оголошення в ньому перерви відсутні, в матеріалах справи достатньо документів, необхідних для об`єктивного вирішення спору та прийняття обґрунтованого рішення, суд визнав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.02.2023 між Міністерством оборони України (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Сітіград" (постачальник, відповідач) було укладено договір №286/3/23/102 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України).

Відповідно до п.1.1 предметом договору є індивідуальне обмундирування (35810000-5) (сорочка-поло, вид 1).

Договір укладений сторонами на підставі Переліку та обсягів закупівель товарів, робіт і послуг оборонного призначення Міністерства оборони України на рік №4654/у/6 від 22.12.2022, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 № 1275 "Про затвердження особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану".

Постачальник зобов`язується у 2023 році поставити замовнику товар в асортименті, комплектності, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі, а замовник забезпечити приймання на оплату товару (п.1.2. договору).

Згідно з п.1.3. договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються специфікацією, відповідно до якої у строк до 31.05.2023 включно постачальником має бути поставлений товар у кількості 150 000,00шт., вартістю 74 025 000,00грн з ПДВ.

Замовник має право зменшувати обсяг закупівлі за Договором залежно реального фінансування видатків бюджету (п.1.4 Договору).

Відповідно до п.3.1. ціна договору становить 74 025 000,00грн, у тому числі ПДВ 12 337 500,00грн (за загальним фондом).

Замовник оплачує поставлені товари за договірною ціною, встановленою сторонами (п.4.1. договору).

Згідно з п.4.2. договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться шляхом поетапної оплати замовником поставлених йому партій товару протягом 30 банківських днів після пред`явлення постачальником рахунку на їх оплату.

Пунктом 4.4 Договору узгоджено, що до рахунку додаються:

- видаткова накладна постачальника;

- акт приймального контролю (якості) товару, що підтверджує одержання товару відповідної якості, що відповідає вимогам договору та який оформлений та підписаний відповідно до Порядку здійснення контролю за якістю речового майна, що затверджений наказом Міністерства оборони України 19.07.2017 № 375;

- відповідно до Додатку №1 до Порядку здійснення контролю за якістю речового майна, що постачається для потреб Збройних Сил України (пункт 1 розділу ІІ), що затверджений наказом Міністерства оборони України 19.07.2017 №375 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2017 за №1461/31329 оформлені та підписані оголошення, повідомлення та посвідчення, що підписані одержувачем товару та вказано фактичну кількість товару, що прийнятий на облік одержувачем товару;

- повідомлення-підтвердження, яке оформлюється одержувачем товару відповідно до Порядку розподілу та доведення до військ виділених асигнувань, здійснення централізованої оплати товарів, робіт і послуг у Міністерстві оборони України, що затверджений Наказом Міністерства оборони України 31.12.2016 № 757.

Згідно з п.4.5. договору у випадку, якщо документи передбачені п. 4.4 договору постачальником надано після закінчення бюджетного року, то такі документи до оплати замовником не приймаються, оплата за такими документами не здійснюється та комплект документів повертається постачальнику без реалізації.

В п.5.2. договору сторони погодили, що строк поставки товару визначений в специфікації до Договору (п. 1.3).

Пунктом 5.5. договору сторони погодили, що товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки та ростовки Міністерства оборони України, які є невід`ємними частинами цього Договору. При формуванні кожної партії Товару, допускається не витримувати пропорційність з розмірами встановленими Ростовкою Міністерства оборони України, але з гарантованим подальшим дотриманням ростовки за розмірами сумарно за усіма партіями.

Постачальник не пізніше ніж за 24 години до початку відвантаження товару (партії товару) повідомляє замовника та представника Центрального управління про готовність товару (партії товару) до постачання до місця поставки (п.5.7. договору).

Датою поставки Товару вважається дата вказана одержувачем Товару у Посвідченні, що оформлене та підписане відповідно до Додатку 1 до Порядку здійснення контролю за якістю речового майна, постачається для потреб Збройних Сил України (пункт 1 розділу ІІ), що затверджений наказом Міністерства оборони України 19.07.2017 №375 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2017 за №1461/31329 (п.5.9 договору).

Пунктом 6.1. договору визначено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати товар відповідно до розділу IV договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару в строки (терміни), встановлені договором (п.6.3.1. договору).

Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (штраф, пеня) у розмірах, передбачених пунктом 7.3 договору.

Згідно з п.7.3.2. договору, за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1% від вартості товару з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення. За прострочення понад 30 календарних днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості невчасно поставленого Товару.

Сплата неустойки (штрафу, пені) і відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням обов`язків, не звільняють сторони від виконання зобов`язань за договором, крім випадків, передбачених законодавством України та договором (п. 7.3.4. договору).

У додатку № 1 до Договору (рознарядка Міністерства оборони) сторони погодили строки поставки обумовленого товару в об`єднаний центр забезпечення речовим майном (а.с.11).

04.10.2023 ТОВ "Будівельна компанія Сітіград" було пред`явлено на приймальний контроль якості Міністерству оборони України товар у кількості одиниць і повідомлено про його відправлення на адресу замовника автомобільним транспортом, що підтверджується оголошенням №6 від 04.10.2023 (а.с.20-21)

04.10.2023 уповноваженими представниками Міністерства оборони України та ТОВ "Будівельна компанія Сітіград" підписано Акт №6/896 приймального контролю товару за якістю, відповідно до якого прийнято товар на зальну кількість 36 368 одиниць.

Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ "Будівельна компанія Сітіград" виставлено Міністерству оборони України рахунок на оплату від 04.10.2023 на загальну суму 17 947 608,00грн у тому числі ПДВ.

Судом встановлено, що умови договору №286/3/23/122 від 23.02.2023 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) неодноразово змінювались шляхом підписання відповідних додаткових угод.

Так, сторони договору між собою укладали додаткові угоди, а додатковою угодою №5 вирішено продовжити строк поставки товару до 01.10.2023 (більше строк поставки не продовжувався) (а.с.16)

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту № 4 приймального контролю товару з якістю від 04.10.2023 та рахунку на оплату від 04.10.2023, відповідачем було поставлено товар у кількості 36 368 шт. на загальну суму 17 947 608,00грн в тому числі ПДВ, з простроченням у два дні.

Міністерством оборони України 10.01.2024 на адресу ТОВ "Будівельна компанія Сітіград" направлено претензію №220/14/94 від 09.01.2024, в якій позивач повідомив відповідача про нарахування на підставі п.7.3.2. договору пені у зв`язку з простроченням поставки частини товару, за період з 02.10.2024 до 03.10.2023 у сумі 35 895,22грн, яку просив сплатити на р/р Міністерства оборони України протягом одного календарного місяця з дати отримання претензії, проте, відповіді не отримав (а.с.21-22).

Невиконання відповідачем зобов`язання щодо сплати штрафних санкцій за несвоєчасно поставлений товар стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення пені.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Згідно із ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений між сторонами Договір № 286/3/23/102 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 23.02.2023.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами ст.655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України визначено обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки відповідно до п.1 договору (в редакції додаткової угоди № 5) строки (терміни) постачання - до 01.10.2023 включно, відповідач зобов`язаний був поставити товар до 01.10.2023 включно.

Як вбачається з матеріалів справи товар у кількості 36 368 одиниць на загальну суму 17947608,00грн поставлено із запізненням на 2 дні (термін постачання - до 01.10.2023 включно).

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано належними засобами доказування порушення ним зобов`язання з поставки визначених обсягів товару в обумовлені строки.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язань, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в т.ч. передбачені статтями 611 ЦК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.7.3.2. договору, за порушення строків виконання зобов`язання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1% від вартості Товару з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення. За прострочення понад 30 календарних днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості невчасно поставленого Товару.

Позивачем за порушення відповідачем строків поставки товару нараховано 35895,22грн пені за період з 02.10.2024 до 03.10.2023.

Частиною 1 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання, зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч.1 ст.231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно з абз.2 ч.2 ст.231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч.4 ст.231 ГК України).

Згідно з ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, судом встановлено, що в зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором №286/3/23/122 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 23.02.2023 в частині поставки товару, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення суму пені.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідачем вимоги претензії №220/14/94 від 09.01.2024 позивача не виконано та відповідно не сплачено суму пені. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН судом встановлено, що зазначені нарахування обраховано арифметично вірно. За наведеного позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 35895,22грн за період прострочення з 02.10.2024 до 03.10.2023, є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими та достовірними доказами.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 35895,22грн пені.

В силу приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Сітіград" (вул.Покровська, 54, м.Житомир, 10003, ) на користь Міністерства оборони України (пр.-т Повітряних Сил, 6, м.Київ, 03168, ):

- 35 895,22грн пені;

- 2 422,40грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 14.08.24

Суддя Соловей Л.А.

Друк.: .1- у справу;

2- позивачу через "Електронний суд";

3- відповідачу