ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" серпня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2304/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., розглянувши справу № 916/2304/24 в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (04070, м.Київ, вул.Андріївська,4, )

до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 93 442, 71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 93 442,71 грн.

Керуючись статтями 174, 234, Господарського процесуального кодексу України, суд ухвалою від 27.05.2024р. позовну заяву Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (вх.№ 2360/24 від 24.05.2024) залишив без руху, зобов"язав АТ "Перший Український Міжнародний Банк" усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки в п`ятиденний термін з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху - надати докази того, що ОСОБА_1 будь-коли мала статус приватного підприємця,зокрема, особливо- на час укладення договору від 28.09.2021р. та договору про надання електронних довірчх послуг;- надати відомості про те, що у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

За вхідним № 21610/24 від 30.05.2024р. через підсиситему Електронний суд від АТ "Перший Український Міжнародний Банк" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.05.2024р. за даним позовом було відкрито провадження у справі № 916/2304/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою"

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст.252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст.165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Щодо строку розгляду справи суд зауважує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст.2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Таким чином, враховуючи обставини справи та введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, 28.09.2021 між Аціонерним товариством "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (Позивач, АТ "ПУМБ", "Банк") та Фізичною особою-підприємцем Стоян Дар?єю Олександрівною (Відповідач) укладений договір банківського обслуговування корпоративних клієнтів Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" та договір про надання електронних довірчих послуг (Додаток 1).

На підставі укладеного договору банківського обслуговування корпоративних клієнтів Відповідачу в АТ "ПУМБ" був відкритий банківський рахунок № UA7158904 та 28.09.2021 підключено сервіс торгового еквайрингу (Додаток 2).

Підписавши 28.09.2021 заяву на підключення до сервісу торгового еквайрингу Відповідач ознайомився та погодився з тарифами банку, Правилами надання послуг еквайрингу в АТ "ПУМБ" ("Правила еквайрингу"), що разом становлять Договір еквайрингу.

В рамках укладеного договору банківського обслуговування корпоративних клієнтів та договору еквайрингу Позивач за актами прийому - передачі обладнання передав, а Відповідач прийняв 12 платіжних терміналів (POS-термінал) моделі Verifone V200T, а саме:

-POS-термінал з серійним (заводським) номером 450-011-717, первісна вартість якого складає 7 912,18 гривень, кількість проведених транзакцій (235 шт.) за період (з 28.09.2021 по 01.03.2022);

-POS-термінал з серійним (заводським) номером 450-011-718, первісна вартість якого складає 7 912,18 гривень, кількість проведених транзакцій (217 шт.) за період (з 28.09.2021 по 01.03.2022);

-POS-термінал з серійним (заводським) номером 450-011-536, первісна вартість якого складає 7 912,18 гривень, кількість проведених транзакцій (1540 шт.) за період (з 28.09.2021 по 01.03.2022);

-POS-термінал з серійним (заводським) номером 450-011-748, первісна вартість якого складає 7 912,18 гривень, кількість проведених транзакцій (409 шт.) за період (з 28.09.2021 по 01.03.2022);

-POS-термінал з серійним (заводським) номером 450-011-749, первісна вартість якого складає 7 912,18 гривень, кількість проведених транзакцій (284 шт.) за період (з 28.09.2021 по 01.03.2022);

-POS-термінал з серійним (заводським) номером 450-011-750, первісна вартість якого складає 7 912,18 гривень, кількість проведених транзакцій (359 шт.) за період (з 28.09.2021 по 01.03.2022);

-POS-термінал з серійним (заводським) номером 402-133-639, первісна вартість якого складає 7 310,51 гривень, кількість проведених транзакцій (628 шт.) за період (з 28.09.2021 по 01.03.2022);

-POS-термінал з серійним (заводським) номером 450-011-768, первісна вартість якого складає 7 912,18 гривень, кількість проведених транзакцій (182 шт.) за період (з 28.09.2021 по 01.03.2022);

-POS-термінал з серійним (заводським) номером 450-011-685, первісна вартість якого складає 7 912,18 гривень, кількість проведених транзакцій (379 шт.) за період (з 28.09.2021 по 01.03.2022);

-POS-термінал з серійним (заводським) номером 401-952-938, первісна вартість якого складає 7 010,40 гривень, кількість проведених транзакцій (816 шт.) за період (з 28.09.2021 по 01.03.2022);

-POS-термінал з серійним (заводським) номером 450-011-692, первісна вартість якого складає 7 912,18 гривень, кількість проведених транзакцій (862 шт.) за період (з 28.09.2021 по 01.03.2022);

-POS-термінал з серійним (заводським) номером 450-011-825, первісна вартість якого складає 7 912,18 гривень, кількість проведених транзакцій на POS-терміналі (1015 шт.) за період (з 28.09.2021 по 01.03.2022) (Додатки №5-28).

Так, під час встановлення POS-терміналів на торгово-сервісних точках Відповідача представниками сторін були підписані акти-прийому передачі обладнання. Додатково Позивач направляв через систему "ІНТЕРНЕТ-БАНКІНГ" акти прийому-передачі POS-терміналів, на що від Відповідача не надходило жодних заперечень.

Таким чином, передача Позивачем та отримання Відповідачем 12 POS-терміналів моделі Verifone V200 підтверджується актами прийому - передачі обладнання та реєстрами операцій, виконаних з використанням банківських платіжних карток через POS-термінали передані Позивачем та отримані Відповідачем (Додатки №5-28).

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов?язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов?язанням е правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Частина перша ст.626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Підпунктами 3.2.1 та 3.2.1.1. Правил еквайрингу встановлено, що передача обладнання, яке належить Банку до торговця оформлюється актом прийому-передачі у відповідній формі, підписаними представниками сторін договору. У будь-якому разі обладнання вважається переданим від Банку до торговця, незважаючи на підписання акту прийому-передачі, якщо через надане обладнання торговцем було проведено хоча б одну успішну операцію продажу чи її скасування. Акт прийому-передачі може надаватися Банком через систему "ІНТЕРНЕТ-БАНКІНГ", в такому разі, якщо Торговець на протязі трьох календарних днів від дати відправки акту не виявив незгоду, акт вважається прийнятим та узгодженим сторонами, дата відправки акту Банком вважається датою його узгодження сторонами.

Підпунктом 4.1.13 Правил еквайрингу встановлено, що у випадку, якщо протягом 60 календарних днів поспіль операції через встановлене торговцю обладнання не проводились, Банк має право в односторонньому порядку блокувати обладнання і розірвати даний договір, повідомивши про це торговця не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів направлення відповідного повідомлення на адресу електронної пошти або через систему дистанційного обслуговування рахунку, або засобами поштового зв`язку.

Позивач зазначає, що у зв?язку з непроведенням Відповідачем більше 60 календарних днів поспіль операцій за допомогою отриманих від Позивача 7 (семи) POS-терміналів АТ "ПУМБ" направив Відповідачу усіма відомими засобами зв?язку (електронною поштою (ІНФОРМАЦІЯ_1), через систему "ІНТЕРНЕТ-БАНКІНГ", засобами поштового зв?язку АТ "Укрпошта") повідомлення за вих. №1196 - ЮД від 14.02.2024 про одностороннє розірвання договору надання послуг еквайрингу та необхідність повернути обладнання в належному стані, а у разі його втрати - компенсувати первісну вартість (Додаток №32).

Пунктом 9.2 Правил еквайрингу передбачено, що у випадку якщо одна із сторін ініціювала розірвання договору, торговець зобов`язаний протягом 1 (одного) банківського дня з дня направлення повідомлення про розірвання договору (якщо розірвання ініційовано торговцем) або з дня його отримання (якщо розірвання договору ініційовано Банком) повернути обладнання Банку в належному стані (п. 22.5 договору банківського обслуговування корпоративних клієнтів).

Згідно п. 8.4. Правил еквайрингу, у разі втрати обладнання та/або неповернення обладнання на вимогу Банку торговець зобов?язаний відшкодувати Банку первісну вартість обладнання не пізніше 10 (Десяти) банківських днів з дня отримання торговцем відповідного листа від Банку. Відсутність чи не підписання будь-якою із Сторін Акту прийому - передачі обладнання від Банку до торговця не є підставою для відмови Торговцем у відшкодуванні вартості обладнання, якщо через таке обладнання торговцем була проведена хоча б одна операція продажу чи скасування. У разі поломки з вини торговця (знаходження обладнання в неробочому стані) обладнання, втрати або поломки комплектуючих до обладнання в період находження його у торговця останній зобов?язаний сплатити Банку штраф у розмірі вартості ремонту або вартості комплектуючих не пізніше 10 (десяти) банківських днів від дня направлення Банком відповідного листа. Сервісна компанія, яка здійснює ремонт обладнання, визначається торговцем з переліку компаній, який надає Банк. Аналогічна норма викладена у п. 7.12 договору банківського обслуговування корпоративних клієнтів АТ "ПУМБ".

Відповідно до п. 4 актів прийому-передачі обладнання торговець несе матеріальну відповідальність за пошкодження, втрату або знищення отриманого обладнання. При пошкодженні обладнання торговець відшкодовує витрати, пов?язані з відновленням його повної працездатності. У випадку знищення/неможливості проведення ремонту обладнання торговець компенсує первісну вартість об?єкта з урахуванням проведених покращень на момент підписання акту прийому-передачі обладнання.

Станом на час звернення Позивача до суду з даним позовом Відповідач не повернув Позивачу отримані дванадцять POS - терміналів, не відшкодував Позивачу їх первісну вартість на загальну суму 93 442,71 грн. та припинив підприємницьку діяльність ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення).

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача первісної вартості дванадцяти POS-терміналів на загальну суму 93 442, 71 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (04070, м.Київ, вул.Андріївська,4, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (04070, м.Київ, вул.Андріївська,4, ) заборгованість в розмірі 93 442 (Дев`яносто три тисячі чотириста сорок дві) грн.71 коп. та судовий збір в розмірі 3 028 (Три тисячі двадцять вісім) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 серпня 2024 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна