УХВАЛА

12 серпня 2024 року

м. Київ

cправа № 905/993/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Донецької області від 04.07.2023

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2024

у справі за позовом

1) ОСОБА_1 ,

2) ОСОБА_2

до відповідачів:

1) Компанії Barlenco LTD,

2) Компанії "Metinvest B.V."

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (далі - ПрАТ "Азовсталь")

та співвідповідача: ОСОБА_3

про визнання права на справедливу компенсацію за примусово вилучені акції, встановлення її розміру, стягнення солідарно грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

1. 30.05.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Господарського суду Донецької області з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просили:

1) визнати право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на справедливу компенсацію за примусово вилучені акції в процедурі обов`язкового продажу акцій ПрАТ "Азовсталь" та встановити її розмір на рівні 17,085 грн із розрахунку за 1 акцію;

2) стягнути солідарно з ОСОБА_3 та Компанії "Metinvest B.V." на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди загальну суму 7 746 168,15 грн;

3) стягнути солідарно з ОСОБА_3 , Компанії Barlenco LTD та Компанії "Metinvest B.V." на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди загальну суму 258 205,61 грн.

2. Господарський суд Донецької області рішенням від 04.07.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2024, позов задовольнив частково:

1) визнав право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на справедливу компенсацію за примусово вилучені акції в процедурі обов`язкового продажу акцій ПрАТ "Азовсталь" та встановив її розмір на рівні 5,6802 грн із розрахунку за 1 акцію;

2) стягнув солідарно з Компанії Barlenco LTD та Компанії "Metinvest B.V." на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 704 060,00 грн;

3) стягнув солідарно з Компанії Barlenco LTD та Компанії "Metinvest B.V." на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 56 802,00 грн;

4) стягнув з Компанії Barlenco LTD на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 627,03 грн;

5) стягнув з Компанії Barlenco LTD на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 803,36 грн;

6) стягнув з Компанії "Metinvest B.V." на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 627,03 грн;

7) стягнув з Компанії "Metinvest B.V." на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 803,36 грн;

8) стягнув з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 409,44 грн;

9) закрив провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК);

10) відмовив у задоволенні інших позовних вимог;

11) відмовив ПрАТ "Азовсталь" у задоволенні заяви від 09.05.2023 про стягнення з позивачів на користь ПрАТ "Азовсталь" судових витрат на професійну правничу допомогу.

3. 22.07.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через систему Електронний суд звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 04.07.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2024, в якій просили їх скасувати частково та ухвалити нове рішення у відповідній частині/змінити рішення, не передаючи справу на новий розгляд, а саме:

1) визнати право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на справедливу компенсацію за примусово вилучені акції в процедурі обов`язкового продажу акцій ПрАТ "Азовсталь" та встановити її розмір на рівні 17,085 грн із розрахунку за 1 акцію;

2) стягнути солідарно з ОСОБА_3 , Компанії Barlenco LTD, Компанії "Metinvest B.V." на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди загальну суму 7 746 168,15 грн;

3) стягнути солідарно з ОСОБА_3 , Компанії Barlenco LTD, Компанії "Metinvest B.V." на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди загальну суму 258 205,61 грн.

4. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

5. Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

6. Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

7. Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

8. У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).

9. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

10. У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

11. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

12. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

13. При цьому необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.

14. Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

15. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

16. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкову умову для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

17. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

18. У касаційній скарзі скаржники, посилаючись на положення ч.2 ст.287 ГПК, виділяють (цитують) пункти 1, 2, 3 цієї норми.

19. Скаржники вказують, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у:

- постановах Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №905/671/19, Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №908/137/18 (для розрахунку справедливої компенсації за примусово вилучені акції в процедурі сквіз-аут враховується найбільша ціна акцій певного емітента із існуючих на ринку, що є підставою для перегляду оскаржуваних рішень на підставі п.1 ч.2 ст.287 ГПК;

- постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №905/671/19 щодо належних відповідачів у спорах про правомірність проведених процедур обов`язкового продажу/примусового викупу акцій (сквіз-аут), що є підставою для перегляду оскаржуваних рішень на підставі п.1 ч.2 ст.287 ГПК;

- постановах Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №910/268/23, від 20.07.2022 у справі №910/4210/20 щодо розуміння поняття "кінцевий бенефіціарний власник" та умов для застосування доктрини "підняття корпоративної вуалі", що є підставою для перегляду оскаржуваних рішень на підставі п.1 ч.2 ст.287 ГПК;

- постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/1733/18, від 13.03.2018 у справі №415/2542/15-ц, Верховного Суду від 04.06.2024 у справі №910/18918/23 щодо юрисдикції при солідарному стягненні одночасно з юридичних та фізичних осіб та неможливості відокремлювати взаємопов`язані вимоги і розглядати за правилами різних юрисдикцій;

- ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 02.08.2023 у справі №904/6760/21 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2024 у справі №910/3831/22 щодо застосування ст.625 Цивільного кодексу України до зобов`язань та моменту виникнення зобов`язання (з метою застосування індексів інфляції до грошового боргу).

20. Однак, скаржники у касаційній скарзі крім посилання на ст.625 Цивільного кодексу України не вказують конкретних норм права (пункт, частина, стаття тощо), які суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні та не обґрунтовують подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справах, в яких Верховний Суд виклав свої висновки.

21. Крім того, скаржники зазначають, що відсутні висновки Верховного Суду з питання застосування норми права у подібних правовідносинах та необхідності у наданні правових висновків щодо:

- можливості застосування санкції на підставі п.27 Директиви щодо пропозицій про поглинання від 21.04.2004 №2004/25/ЄС;

- можливості ПрАТ "Азовсталь" представляти інтереси гр. ОСОБА_3 , Компанії "Metinvest B.V.", Компанії Barlenco LTD як єдиної економічної групи без належного оформлення представництва.

22. Втім, посилаючись на відсутність висновків Верховного Суду, скаржники посилаються на підставу касаційного оскарження, передбачену п.2 ч.2 ст.287 ГПК (необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні).

23. Крім того, посилаючись на відсутність висновків Верховного Суду щодо можливості ПрАТ "Азовсталь" представляти інтереси гр. ОСОБА_3 , Компанії "Metinvest B.V.", Компанії Barlenco LTD як єдиної економічної групи без належного оформлення представництва, скаржники не наводять норму права, яку, на їхню думку, неправильно застосували суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях.

24. Отже, скаржникам необхідно уточнити підстави касаційного оскарження судових рішень, врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування, які описані, зокрема, у пунктах 8-17 цієї ухвали.

25. Також відповідно до п.2 ч.4 ст.290 ГПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

26. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом "Про судовий збір".

27. Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

28. Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

29. Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

30. За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону "Про судовий збір").

31. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

32. Частиною 4 ст.6 Закону передбачено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

33. У разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених ст.4 цього Закону за подання позову немайнового характеру (ч.7 ст.6 Закону "Про судовий збір").

34. ОСОБА_1 за подання касаційної скарги сплатив 7 264 грн.

35. У цій справі ОСОБА_1 заявив вимоги як немайнового характеру (визнання права на справедливу компенсацію за примусово вилучені акції та встановити їх розміру на рівні 17,085 грн із розрахунку за 1 акцію), так і майнового характеру (стягнення шкоди у розмірі 7 746 168,15 грн).

36. Суди попередніх інстанцій позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнили частково: визнали право на справедливу компенсацію за примусово вилучені акції в процедурі обов`язкового продажу акцій ПрАТ "Азовсталь" та встановили її розмір на рівні 5,6802 грн із розрахунку за 1 акцію; стягнули солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 1 704 060,00 грн, тобто суди відмовили в задоволенні позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 6 042 108,15 грн.

37. Враховуючи предмет позову, а також вимоги касаційної скарги (скасувати оскаржувані рішення в оскаржуваній частині та ухвалити нове про задоволення позову), ОСОБА_1 при її подачі повинен був сплатити судовий збір у розмірі 148 642,59 грн, розрахований як сума:

- за оскарження рішень в частині вимоги немайнового характеру: 2 270 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021) х 200% х 0,8 = 3 632 грн;

- за оскарження рішень в частині вимоги майнового характеру: 6 042 108,15 х 1,5% х 200% х 0,8 = 145 010,59 грн.

38. Таким чином, відповідно до квитанції від 22.07.2024 №2969-5603-2886-1786 ОСОБА_1 сплатив 7 264 грн, тобто на 141 378,59 грн менше від суми судового збору, що підлягає сплаті у цьому випадку.

39. В касаційній скарзі вказано, що суд першої інстанції зменшив ОСОБА_1 розмір судового збору за подання позову.

40. Згідно ч.1 ст.8 Закону "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за відповідних умов.

41. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 цієї статті (ч.2 ст. 8 Закону "Про судовий збір").

42. Однак, ОСОБА_1 не заявив відповідне клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги з наведенням відповідних підстав та обґрунтувань, наданням доказів на їх підтвердження.

43. Оскільки ОСОБА_1 не надав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, то касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених п.2 ч.4 ст.290 ГПК.

44. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.

45. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

46. З огляду на залишення касаційної скарги без руху, клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції без розгляду до усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, ст.4 Закону "Про судовий збір", Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Донецької області від 04.07.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 у справі №905/993/21 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О. Кібенко