ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2024 р. Справа № 922/2263/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (адреса: 61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 46; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" (адреса: 13403, Житомирська обл., Бердичівський р.-н, с. Лісівка, вул. Першого травня, буд. 46; )
про стягнення 133327,00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" (далі - відповідач) суму збитків у розмірі 133327,00 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов договорів про реалізацію безхазяйного майна № 3/20-40-13-02-14, № 4/20-40-13-02-14, № 5/20-40-13-02-14 та № 6/20-40-13-02-14 від 24.05.2021 щодо незабезпечення збереження майна переданого на реалізацію.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.07.2024 відкрито провадження у справі № 922/2263/24; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з вимогами п. п. 5-6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами електронного та поштового направлено копію ухвали від 04.07.2023.

Зокрема, копія ухвали доставлена до електронного кабінету позивача в підсистемі Електронний суд, про що свідчить залучена до матеріалів справи довідка від 04.07.2024 (а. с. 105).

Також копія ухвали від 04.07.2024 направлена на адресу реєстрації відповідача, яка зазначена в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Проте, копія зазначеної ухвали повернулась на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 106-109). Відомостей про наявність у відповідача іншої адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляд справи, а останні в розумінні вимог ст. 120, 232 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.07.2024.

Розглянувши матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 17.03.2021 між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем, укладено типову угоду про зберігання безхазяйного та іншого майна, що належить або переходить у власність держави № 1 (а. с. 59-60), за змістом якого замовник доручає, а виконавець бере на себе обов`язок зберігати передане йому майно, що перейшли у власність держави - будівельні матеріали б/у, які потребують демонтажу акти опису та попередньої оцінки № 7, 8, 9, 10/19-030 від 19.04.2013 (п. 1.1 договору).

На підставі п. 7.1 договору з моменту прийому майна представником виконавця, відповідальність за його цілісність і збереження несе виконавець. У випадку недостачі або псування отриманого майна, виконавець сплачує до бюджету в десятиденний термін від дня подання вимоги замовником суми вартості пошкодженого майна або майна якого не вистачає, за сумами, зазначеними в акті опису, оцінки та передачі на реалізацію майна, що перейшло у власність держави.

На виконання умов зазначеного договору між сторонами складно та підписано акт опису та попередньої оцінки № 7/19-030 від 19.04.2013, відповідно до якого відповідачем прийнято на відповідальне зберігання майно описане актом опису та попередньої оцінки, а саме, незавершене будівництво округлої форми діаметром 2,5 метри у вигляді будівельних матеріалів (цегла біла б/в у кількості 1500 штук та плити бетонні б/в у кількості 7 штук) на суму 1450,00 гривень. Майно обліковується по Лозівському відділу по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Харківській області (а. с. 61-62).

Матеріали справи також свідчать про те, що 24.05.2021 між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем, укладено договори № 3/20-40-13-02-13 (а. с. 24-28), № 4/20-40-13-02-13 (а. с. 35-39), № 5/20-40-13-02-13 (а. с. 43-47), № 6/20-40-13-02-13 (а. с. 52-56) про реалізацію безхазяйного майна, що перейшло у власність держави.

Відповідно до п. 1.1 наведених договорів, відповідач, як виконавець, зобов`язується за дорученням позивача, як замовника, за плату - комісійну винагороду - 10% (десять відсотків) від загальної вартості продажу реалізувати передане йому майно згідно з переліком (Додаток 1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною), способом реалізації - роздрібна торгівля.

Пунктом 7.1 наведених договорів також передбачено, що з дати передачі майна представником Замовника відповідальність за його збереження несе Виконавець. У випадку пошкодження, знищення (недостачі) переданого майна Виконавець протягом місяця від дня подання претензії Замовником відшкодовує збитки у розмірі вартості такого майна або суми, на яку знизилась його вартість, за цінами, вказаними в акті опису, оцінки та передачі майна.

Як свідчать матеріали справи на виконання умов наведених договорів замовником було передано виконавцеві майно на реалізацію згідно актів опису, оцінки та передачі майна № 3/20- 40-13-02-14, № 4/20-40-13-02-14, № 5/20-40-13-02-14, № 6/20-40-13-02-14 від 24.05.2021, складених фахівцями Головного управління ДПС у Харківській області, а саме: жіночі куртки, рибацьке, маски, фільтри та інше, на суму 151650,00 грн. Майно обліковується по Слобожанському відділу по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Харківській області.

Як стверджує позивач, все передане на реалізацію майно перебувало в складському приміщенні відповідача, розташованому за адресою: вул. Набережна, буд. 24, с. Подвірки, Дергачівський р.-н, Харківська обл.

Суд констатує, що згідно з умовами договору оренди нерухомого майна № 1/19/02/2020 від 19.02.2020 року відповідач орендував у ТОВ Фірма «Полесье» складські приміщенні загальною площею 40 кв. м., розташовані за адресою: вул. Набережна, буд. 24, с. Подвірки, Дергачівський р.-н, Харківська обл.

Відповідно до вимог п. 4.1 розділу IV Порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 № 570, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1849/24381 (далі - Порядок № 570), орган доходів і зборів відповідно до умов договору про відповідальне зберігання або реалізацію безхазяйного майна здійснює контроль за збереженням поставленого на облік безхазяйного майна, у тому числі шляхом проведення інвентаризації за його місцезнаходженням. Інвентаризація, якщо інше не передбачено умовами договору про відповідальне зберігання або реалізацію безхазяйного майна, проводиться щокварталу станом на перше число другого місяця кварталу робочими групами.

Як свідчать матеріали справи, з метою проведення інвентаризації майна, за адресою складського приміщення відповідача, розташованого за адресою: вул. Набережна, буд. 24, с. Подвірки, Дергачівський р.-н, Харківська обл., робочою групою контролюючого органу державної податкової служби України здійснено виїзд. В результаті виїзду наявність підприємства відповідача за вказаною адресою не встановлено.

З метою з`ясування питання щодо оренди відповідачем складських приміщень площею 40 кв. м. , розташованих за адресою: вул. Набережна, буд. 24, с. Подвірки, Дергачівський р.-н, Харківська обл. (на підставі договору № 1/19/02/2020 від 19.02.2020) позивач направив до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Полесье» лист № 39868/6/20-40-13-02-17 від 31.07.2023 (а. с. 71-72).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Полесье» листом № 14/6 від 16.08.2023 (а. с. 73) повідомило, що відповідач не орендує складські приміщення, розташовані за адресою вул. Набережна, буд. 24, с. Подвірки, Дергачівський р.-н, Харківська обл. Відносини, які виникли на підставі договору № 1/19/02/2020 від 19.02.2020, між сторонами розірвано.

В результаті проведеної позивачем інвентаризації станом на 01.08.2023 встановлено факт втрати (нестачі) безхазяйного майна за актами опису, оцінки та передачі майна № 3/20-40-13-02-14, № 4/20-40- 13-02-14, № 5/20-40-13-02-14, № 6/20-40-13-02-14 від 24.05.2021 на суму 151377,00 грн., яке обліковується по Слобожанському відділу по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Харківській області.

За результатами проведеної інвентаризації складно інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться у підприємства на реалізації.

Відповідно до вимог п. 4.5 розділу IV Порядку № 570 у разі пошкодження, втрати (нестачі) безхазяйного майна, переданого на відповідальне зберігання, орган доходів і зборів відповідно до умов договору про відповідальне зберігання безхазяйного майна протягом трьох робочих днів від дати виявлення пошкодження, втрати (нестачі) направляє суб`єкту господарювання претензію з вимогою щодо відшкодування збитків у розмірі вартості такого майна або суми, на яку знизилась його вартість, за цінами, вказаними в акті опису і попередньої оцінки безхазяйного майна.

У зв`язку з встановленням факту втрати (нестачі) безхазяйного майна позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 45366/6/20-40-13-02-17 від 30.08.2023 (а. с. 85-90) з вимогою про відшкодування збитків у розмірі вартості майна, переданого на реалізацію, тобто в сумі 151377,00 грн.

Відповідач частково сплатив суму збитків у розмірі 18800,00 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача (а. с. 94-98). Решту грошових коштів в сумі 132577 грн. відповідач у встановлений чинним законодавством строк не перерахував.

Крім того, в результаті проведеної інвентаризації станом на 01.11.2023 також встановлено факт втрати (нестачі) безхазяйного майна за актом опису, оцінки та передачі майна № 7/19-030 від 19.04.2013 на суму 750,00 грн (Лозівський відділ по роботі з податковим боргом).

За результатами проведеної інвентаризації складно інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться у підприємства на реалізації.

У зв`язку з встановленням факту втрати (нестачі) безхазяйного майна позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 60480/6/20-40-13-09-21 від 29.11.2023 (а. с. 91-93) з вимогою про відшкодування збитків у розмірі вартості майна, переданого на реалізацію.

Однак, у встановлений чинним законодавством строк для погашення збитків відповідач в повному обсязі не перерахував коштів до відповідного бюджету, сума збитків складає 750,00 гривень.

Обставини щодо відшкодування збитків в результаті не збереження майна переданого на реалізацію в загальній сумі 133327 грн. стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладені між сторонами договори за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить в собі елементи договору надання послуг та зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 936 ЦК України також передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з ст. 942 ЦК України, зберігач зобов`язаний вжити всіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно з ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

Згідно з ч. 1 ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

За приписами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

За приписами п.п. 19-1.1.23 п. 19-1.1 статті 19-1 Податкового Кодексу України на контролюючі органи покладено завдання та функції організовувати роботу з виявлення, обліку, зберігання, оцінки та розпорядження безхазяйним майном та іншим майном, що переходить у власність держави, а також з обліку, попередньої оцінки, зберігання майна, вилученого та конфіскованого за порушення митного і податкового законодавства.

Нормативні акти, якими визначено організацію роботи з вказаного напрямку є постанова Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340 "Про Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним", Порядок взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави, затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 № 570, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1849/24381 (далі - Порядок № 570).

Відповідно до розділу II Порядку № 570, безхазяйне майно ставиться на облік, складається акт опису і попередньої оцінки безхазяйного майна, який затверджується керівником контролюючого органу. Узяте на облік безхазяйне майно зберігається відповідним органом ДФС у власних (орендованих) приміщеннях або за актом опису і попередньої оцінки безхазяйного майна передається на відповідальне зберігання суб`єкту господарювання.

Із суб`єктом господарювання, який прийняв безхазяйне майно на відповідальне зберігання, укладається відповідний договір.

Відповідно до вимог п. 4.1 розділу IV Порядку № 570, орган доходів і зборів відповідно до умов договору про відповідальне зберігання або реалізацію безхазяйного майна здійснює контроль за збереженням поставленого на облік безхазяйного майна, у тому числі шляхом проведення інвентаризації за його місцезнаходженням. Інвентаризація, якщо інше не передбачено умовами договору про відповідальне зберігання або реалізацію безхазяйного майна, проводиться щокварталу станом на перше число другого місяця кварталу робочими групами.

В даному випадку матеріалами справи підтверджується факт недотримання відповідачем умов договорів № 1 від 17.03.2021, № 3/20-40-13-02-13, № 4/20-40-13-02-13, № 5/20-40-13-02-13, № 6/20-40-13-02-13 про реалізацію безхазяйного майна, що перейшло у власність держави.

Зокрема, матеріали справи не містять, та відповідачем не надано суду будь-яких доказів реалізації майна, переданого на реалізацію в рамках зазначених договорів та перерахування грошових коштів від реалізації до Державного бюджету.

При цьому, як зазначалось, станом на 01.08.2023 встановлено факт втрати (нестачі) безхазяйного майна за актами опису, оцінки та передачі майна № 3/20-40-13-02-14, № 4/20-40- 13-02-14, № 5/20-40-13-02-14, № 6/20-40-13-02-14 від 24.05.2021 на загальну суму 151377,00 грн. (Майно обліковується по Слобожанському відділу по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Харківській області), а в результаті проведеної інвентаризації станом на 01.11.2023 також встановлено факт втрати (нестачі) безхазяйного майна за актом опису, оцінки та передачі майна № 7/19-030 від 19.04.2013 на суму 750,00 грн. (майно обліковується за Лозівським відділом по роботі з податковим боргом).

Відповідно до п. 4.5, 4.7 Розділу IV "Порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави", затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 № 570 у разі пошкодження, втрати (нестачі) безхазяйного майна, переданого на відповідальне зберігання, орган доходів і зборів відповідно до умов договору про відповідальне зберігання безхазяйного майна протягом трьох робочих днів від дати виявлення пошкодження, втрати (нестачі) направляє суб`єкту господарювання претензію з вимогою щодо відшкодування збитків у розмірі вартості такого майна або суми, на яку знизилась його вартість, за цінами, вказаними в акті опису і попередньої оцінки безхазяйного майна. У разі невідшкодування суб`єктом господарювання збитків протягом місяця від дати отримання претензії орган доходів і зборів у десятиденний строк після вказаної граничної дати відшкодування збитків звертається до суду щодо стягнення суми збитків.

Окрім того, п. 7.1. укладених між сторонами договорів, передбачено, що з дати передачі майна представником Замовника відповідальність за його збереження несе Виконавець. У випадку пошкодження, знищення (недостачі) переданого майна Виконавець протягом місяця від дня подання претензії Замовником відшкодовує збитки у розмірі вартості такого майна або суми, на яку знизилась його вартість, за цінами, вказаними в акті опису, оцінки та передачі майна.

Таким чином, в зв`язку з встановлення в результаті проведеної інвентаризації фактів нестачі майна переданого на реалізацію, відповідач на підставі вказаних умов договору та положень чинного законодавства України зобов`язаний відшкодувати на користь позивача збитки у розмірі вартості такого майна.

В даному випадку, матеріали справи не містять доказів відшкодування відповідачем на користь державного бюджету збитків, завданих в результаті несхоронності майна переданого на реалізацію в повному обсязі. Сума невідшкодованих збитків становить 133327,00 грн.

З огляду на викладене, суд за наслідками розгляду справи приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, та стягнення з відповідача до Державного бюджету України суми збитків у розмірі 133327,00 грн.

Крім того, з урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 3028 грн судового збору

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 244 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" (адреса: 13403, Житомирська обл., Бердичівський р.-н, с. Лісівка, вул. Першого травня, буд. 46; ) на користь Державного бюджету України суму збитків у розмірі 133327,00 грн.

Стягувач - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (адреса: 61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 46; ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" (адреса: 13403, Житомирська обл., Бердичівський р.-н, с. Лісівка, вул. Першого травня, буд. 46; ) на користь Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (адреса: 61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 46; ) 3028 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак