РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.07.2024Справа №910/6667/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія"
доДержавного підприємства "Спецагро"
простягнення боргу у розмірі 520 483,50 грн
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Сурикова І.А.
від відповідача:не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Спецагро" про стягнення боргу у розмірі 520 483,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням Державним підприємством "Спецагро" своїх грошових зобов`язань за Договором про закупівлю електричної енергії №100/208 від 01.01.2024 з оплати спожитої у січні-квітні 2024 року електричної енергії у відповідача виник борг у розмірі 520 483,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2024 відкрито провадження у справі №910/6667/24 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

18.06.2024 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, яка мотивована тим, що для детального та всебічного вивчення всіх обставин, справа потребує розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім того, позивач вказує на те, що сума, яка підлягає стягненню з відповідача є значною для позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 постановлено розгляд справи №910/6667/24 здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі №910/6667/24 призначено на 02.07.2024.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2024 закрито підготовче провадження у справі №910/6667/24; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; запропоновано позивачу надати довідку щодо стану заборгованості відповідача станом на 24.07.2024-25.07.2024; призначено розгляд справи №910/6667/24 по суті на 25.07.2027.

24.07.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" сформовано в системі "Електронний суд" заяву про закриття провадження у справі в частині вимоги про стягнення 43 240,22 грн, яка мотивована тим, що в липні 2024 року, оператором системи розподілу - ДТЕК "Київські електромережі" були проведено коригування обсягів спожитої електричної енергії споживачем - Державним підприємством "Спецагро" у кількості 9 094 кВт/год. на суму 43 240,22 грн, у зв`язку з чим відсутній предмет спору в цій частині.

В призначене на 25.07.2024 судове засідання з`явилась представник позивача, надала пояснення по суті спору, за змістом яких позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач явку свого представника в судове засідання 25.07.2024 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наступним.

Так, ухвала Господарського суду міста Києва від 02.07.2024 про повідомлення місця, дати та часу засідання була доставлено до електронного кабінету Державного підприємства "Спецагро" 03.07.2024 о 12 год. 52 хв., про що судом було отримано інформацію 03.07.2024 о 13 год. 00 хв.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, ухвала суду від 02.07.2024 вручена відповідачу 03.07.2024.

Крім того, ухвала суду від 02.07.2024 була надіслана відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу місцезнаходження Державного підприємства "Спецагро" та була вручена останньому 08.07.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №120.

Приписами ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведені приписи господарського процесуального закону, приймаючи до уваги відсутність будь-яких повідомлень відповідача про причини неявки його представника в судове засідання 25.07.2024, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи №910/6667/24 за відсутності представника Державного підприємства "Спецагро".

В судовому засіданні 25.07.2024 судом завершено розгляд справи №910/6667/24 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються правові позиції сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2024 між Державним підприємством "Спецагро" (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (постачальник) укладено Договір №100/208 про постачання електричної енергії споживачу (надалі - Договір), який є публічним договором приєднання та який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору (п. 1.1 Договору).

Згідно пункті 2.1 Договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії. Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну або господарську діяльність. Малі непобутові споживачі можуть використовувати електричну енергію для професійної та підприємницької діяльності (п. 2.2 Договору).

За умовами п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору. Споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору. Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії (п. 5.2 Договору).

Відповідно п. 5.3 Договору інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування.

У пункті 5.4 Договору вказано, що ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.5 Договору).

У пункті 5.7 Договору сторонами було погоджено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду визначається відповідно до комерційної пропозиції, обраної споживачем (п. 5.12 Договору).

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заявиприєднання, яка є додатком 1 до цього Договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника (п. 13.1 Договору).

У Заяві-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу вказано, що постачання починається з 01.01.2024.

Також сторонами було підписано Комерційну пропозицію (Додаток №2 до Договору), у п. 1 якої визначено механізму визначення ціни (без укладання додаткової угоди), що зазначається в розрахунковому документі, виставленому за підсумком відповідного розрахункового періоду (календарного місяця).

У пункті 2 Комерційної пропозиції вказано, що постачальник до 6 числа наступного за розрахунковим місяця надає споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту електроенергію у попередньому місяці. Платіжний документ формується постачальником безкоштовно. Датою отримання платіжного документу на оплату сторони визнають в разі отримання у відділі обслуговування споживачів постачальника / в разі направлення поштовим зв`язком або кур`єром - день отримання споживачем.

Пунктом 3 Комерційної пропозиції передбачено, що споживач до 20 числа поточного місяця здійснює фактичний платіж на розрахунковий період на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника через банківську установу або іншим способом, незаборонсним чинним законодавством. У випадку співпадіння дати оплати з вихідним чи святковим днями, споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню. Датою оплати рахунка вважається дата надходження коштів на рахунок постачальника.

У пункті 4 Комерційної пропозиції вказано, що споживач здійснює плату за послугу з розподілу електричної енергії безпосередньо оператору системи.

Обсяги постачання електричної енергії споживачу на 2024 рік 345 000 кВт/год. (п. 8 Комерційної пропозиції).

Договір про постачання електричної енергії споживачу набирає чинності з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору та укладається на строк до 31.12.2024 (включно), та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, а в частині розрахунків договір діє до повного їх завершення (п. 10 Комерційної пропозиції).

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про невиконання відповідачем свого зобов`язання із оплати купованої на підставі Договору у період з січня по квітень 2024 року електричної енергії, у зв`язку з чим у Державного підприємства "Спецагро" виник борг у розмірі 520 483,50 грн.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (надалі - Правила/ПРРЕЕ).

Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, а відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Позивачем формувалися та видавалися рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу - Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі", у відповідності до вимог п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Зокрема розрахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" базувались на інформації, яка зазначалась Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" у актах про обсяги розподілу електричної енергії по території ліцензійної діяльності оператора системи розподілу від 31.01.2024, від 29.02.2024, від 31.03.2024 та від 30.04.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, за січень 2024 року позивачем було нараховано відповідачу вартість електричної енергії на суму 196 563,66 грн, за лютий 2024 року - на суму 149 687,98 грн, за березень 2024 року - на суму 130 991,64 грн, за квітень 2024 року - на суму 43 240,22 грн, що разом складає 520 483,50 грн.

Оскільки станом на дату звернення позивача до суду із даним позовом обсяги спожитої відповідачем електричної енергії у вказаний період підтверджувалися інформацією, наданою оператором системи розподілу - Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі", то Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" було заявлено до стягнення з Державного підприємства "Спецагро" борг у розмірі 520 483,50 грн.

Попри наведене, у липні 2024 року Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" було проведено коригування обсягів спожитої електричної енергії Державному підприємству "Спецагро" у бік зменшення на суму 43 240,22 грн, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" просило суд закрити провадження у частині цієї суми.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення (закриття) провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №905/1582/15, від 18.07.2018 у справі №905/1587/15, від 05.06.2018 у справі №905/1585/15 та 26.07.2018 у справі №910/23359/15.

Коригування у бік зменшення обсягу спожитої відповідачем електричної енергії та відповідно суми, яка підлягає сплаті за спожиту електричну енергію, свідчить про те, що така електрична енергія Державним підприємством "Спецагро" не споживалась та відповідно в останнього не існувало обов`язку сплачувати за цю електричну енергію ні станом на дату звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" до суду із даним позовом, ні станом на дату відкриття провадження у справі №910/6667/24, безвідносно до дій оператора системи розподілу. Проведення оператором системи розподілу хибного обліку електричної енергії не зумовлює виникнення у споживача обов`язку сплачувати за електричну енергію, яка ним не споживалась.

Отже станом на дату звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" до суду із даним позовом борг Державного підприємства "Спецагро" в частині суми у розмірі 43 240,22 грн не існував, а відтак в цій частині в задоволенні позову слід відмовити, в той час як підстави для закриття провадження відсутні.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується споживання Державним підприємством "Спецагро" протягом січня-квітня 2024 року електричної енергії на суму 477 243,28 грн.

Судом враховано, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" було виставлено Державному підприємству "Спецагро" відповідні рахунки за спірний період та направлено засобами поштового зв`язку.

Натомість матеріали справи не містять доказів висловлення відповідачем ні у спірний період, ні після звернення позивача із позовом до суду будь-яких заперечень з приводу обсягу спожитої електричної енергії та / або її вартості.

За умовами пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 5.7 Договору сторонами було погоджено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Пунктом 3 Комерційної пропозиції передбачено, що споживач до 20 числа поточного місяця здійснює фактичний платіж на розрахунковий період на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника через банківську установу або іншим способом, незаборонсним чинним законодавством. У випадку співпадіння дати оплати з вихідним чи святковим днями, споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню. Датою оплати рахунка вважається дата надходження коштів на рахунок постачальника.

За приписами ст. 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Статтею 213 Цивільного кодексу України визначено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, суд приходить до висновку, що з аналізу умов п. 5.7 Договору та п. 3 Комерційної пропозиції вбачається, що споживач повинен був оплачувати електричну енергію у термін, вказаний у відповідних виставлених постачальником рахунках.

Так, із змісту самих рахунків вбачається, що рахунок №100/208/11 від 07.02.2024 на суму 196 563,66 грн мав бути відповідачем оплачений до 21.02.2024, рахунок №100/208/2/1 від 05.03.2024 на суму 149 687,98 грн - до 19.03.2024, рахунок №100/208/3/1 від 05.04.2024 на суму 130 991,64 грн - до 19.04.2024.

Вказані рахунки разом із відповідними актами про прийняття-передавання товарної продукції направлялись Державному підприємству "Спецагро" засобами поштового зв`язку, що підтверджується наданими позивачем списками згрупованих відправлень та фіскальними чеками відділення поштового зв`язку.

Доказів оплати спожитої Державним підприємством "Спецагро" у січні-березні 2024 року (оскільки за наслідками коригування суми боргу відповідача обсяг спожитої відповідачем у квітні 2024 електричної енергії склав 0) електричної енергії матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, відповідачем не було виконано в повному обсязі та у визначений Договором строк свого обов`язку з оплати спожитої у січні-березні 2024 року електричної енергії, у зв`язку з чим у Державного підприємства "Спецагро" виник борг перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" у розмірі 477 243,28 грн.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" підлягає частковому задоволенню, а з Державного підприємства "Спецагро" підлягає стягненню борг у розмірі 477 243,28 грн

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 74, 79, 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Спецагро" (01001, м. Київ, вул. Грінченка Бориса, буд. 1; ідентифікаційний код 38516592) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 39/1; ідентифікаційний код 42129888) борг у розмірі 477 243 (чотириста сімдесят сім тисяч двісті сорок три) грн 28 коп. та судовий збір у розмірі 5 726 (п`ять тисяч сімсот двадцять шість) грн 02 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 09.08.2024.

Суддя Р.В. Бойко