ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року

м. Київ

cправа № 904/6158/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С. В. головуючий (доповідач), Кібенко О.Р., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

представників учасників справи:

позивача - Лаєнка П.П.,

відповідача - Сови Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "УКРСИББАНК"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.05.2024 (головуючий суддя - Іванов О.Г. судді: Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.) та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 (суддя Бажанова Ю.А.) про закриття провадження

у справі №904/6158/23

за позовом Акціонерного товариства "УКРСИББАНК"

до територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради

про звернення стягнення на майно,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 12.08.2024 №32.2-01/1805 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи", у зв`язку з відпусткою суддів Баранця О.М., Студенця В.І., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №904/6158/23, за результатами якого визначено наступний склад колегії суддів: Бакуліна С.В. - головуючий, Кібенко О.Р., Кролевець О.А.,

1.Короткий зміст обставин справи та оскаржуваних судових рішень

1.1.Акціонерне товариство "УКРСИББАНК" (далі також АТ "УКРСИББАНК", Банк) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про погашення на користь АТ "УКРСИББАНК" заборгованості:

- за кредитним договором №0 від 04.09.2006 у розмірі 28 669,94 грн, з яких: 28 317,38 грн заборгованість по кредиту, 352,56 грн заборгованість за процентами за користування кредитом;

- за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 19 077,69 дол. США, з яких: 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту, 220,84 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом, та судового збору у розмірі 10 759,13 грн;

- звернути стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 110, що є предметом іпотеки, після смерті ОСОБА_1 визнана відумерлою та перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради шляхом проведення електронного аукціону.

1.2.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті ОСОБА_1 залишилося нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та невиконані зобов`язання останнього щодо погашення кредиту та процентів. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03.12.2018 у справі №214/5495/18 визнано відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 , у вигляді зазначеної квартири та вирішено передати її у власність територіальної громади міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Оскільки заборгованість за кредитними договорами залишається непогашеною, кредитні зобов`язання не припинилися, та як наслідок не є припиненими і договори іпотеки. Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради як відумерла спадщина після смерті ОСОБА_1 , та є обтяженою іпотекою на користь АТ "УКРСИББАНК". На підставі статті 23 Закону України "Про іпотеку" територіальна громада міста Кривий Ріг в особі Криворізької міської ради набула статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечними договорами.

1.3.Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 13.03.2024 закрив провадження у справі №904/6158/23 за позовом АТ "УКРСИББАНК" до територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про звернення стягнення на майно на підставі пункту 3 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Центральний апеляційний господарський суд постановою від 29.05.2024 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 у справі №904/6158/23 залишив без змін.

1.4.Суди дійшли висновків, що є таке, що набрало законної сили, рішення у справі 904/8179/21, яким вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

2.Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

2.1.АТ "УКРСИББАНК" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.05.2024 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 у справі №904/6158/23 і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

2.2.Скаржник зазначає, що аналіз предметів двох позовів Банку у справах №904/8179/21 та 904/6158/23 вказує, що вони не є тотожними, оскільки Банк висував до одного і того ж відповідача різні матеріально-правові вимоги. Підставами для вимоги у справі №904/8179/21 були статті 1231 і 1271 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) (вимога про відшкодування майнової шкоди (збитків) Банку у вигляді несплаченої заборгованості), а підставами для вимоги у справі №904/6158/23 є стаття 23 Закону України "Про іпотеку" (вимога до іпотекодавця, яким є відповідач по справі, про звернення стягнення на предмет іпотеки). З огляду на викладене скаржник вказує, що позовні заяви Банку у двох господарських справах №904/8179/21 та №904/6158/23 є різними за змістом їх вимог до відповідача, а суди попередніх інстанцій не вдалися до належного аналізу позовної вимоги Банку і тому помилково застосували положення пункту 2 частини першої статті 175, пункту 3 частини першої статті 231 ГПК.

2.3.Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначаючи про безпідставність викладених у скарзі доводів, просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, як такі, що прийняті у відповідності до норм матеріального та процесуального права, при всебічному дослідженні всіх обставин справи №904/6158/23 та справи №904/8179/21, у відповідності до усталеної судової практики вирішення подібних спорів.

3.Позиція Верховного Суду

3.1.Відповідно до пункту 3 частини першої статті 231 ГПК господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

3.2.Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 2 частини першої статті 175 ГПК).

3.3.Передумовою для застосування положень пункту 2 частини першої статті 175 ГПК, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини першої статті 231 ГПК, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

3.4.З аналізу наведених норм права вбачається, що однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

3.5.Для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - рішення у справі, що набрало законної сили, повинно бути ухвалене щодо тих самих сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав.

3.6.Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

3.7.Предметом позову, як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, є спосіб захисту цього права чи інтересу.

3.8.Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

3.9.Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі №925/1473/15, Верховним Судом у постановах від 15.10.2020 у справі №922/2575/19 та від 14.01.2021 у справі №910/6567/20).

3.10.Господарський суд Дніпропетровської області в ході аналізу та встановлення заявлених відповідачем підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК встановив сторін, предмет і підстави справ №904/8179/21 та №904/6158/23 та виснував, що ці справи за своїм суб`єктним складом, предметом спору та підставами позову є тотожними.

3.11.Так, сторонами у справі №904/8179/21 та у цій справі №904/6158/23 є позивач - АТ "УКРСИББАНК" і відповідач - територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради. Отже, суб`єктний склад сторін у цій справі та справі №904/8179/21 є однаковим.

3.12.Предметом позову у справі №904/8179/21 є стягнення, шляхом звернення стягнення на майно (квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) збитків за кредитним договором №0 від 04.09.2006 як зазначено у прохальній частині позову у розмірі 28 707,69 грн (згідно з розрахунком 28 669,94 грн заборгованості по кредиту та 352,56 грн відсотків за користування кредитом (по 31.12.2008), всього 29 022,50 грн) та за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 19 077,69 дол. США, з яких: 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту та 244,38 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом (по 31.12.2008).

3.13.Предметом позову у справі №904/6158/23 є стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 04.09.2006 у розмірі 28 669,94 грн, з яких 28 317,38 грн заборгованість по кредиту та 352,56 грн відсотки за користування кредитом (по 31.12.2008) та заборгованість за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 19 077,69 дол. США, з яких: 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту та 220,84 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом (по 31.12.2008) (18 833,31 + 220,84 = 19 054,15 грн.); звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 110, що є предметом іпотеки після смерті ОСОБА_1 , яка визнана відумерлою та перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради шляхом проведення електронного аукціону.

3.14.Отже, у справі №904/8179/21 та у справі №904/6158/23 спір виник у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором споживчого кредитування №0 від 04.09.2006 в частині погашення кредиту в сумі 28 669,94 грн та відсотків за користування кредитом нарахованих до 31.12.2008 та за договором №0 від 29.05.2008 в частині повернення кредиту у розмірі 18 833,31 дол. США та відсотків за користування кредитом, нарахованих по 31.12.2008, з метою погашення заборгованості, по яким позивач просить звернути стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка судовим рішенням визнана відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 та отримана у власність територіальної громади м. Кривого Рогу.

3.15.При цьому фактичні підстави позову у названих справах зводяться до відшкодування відповідачем позивачу грошових коштів, згідно з положеннями статей 1231 та 1277 ЦК, у розмірі заборгованості, що виникла за договорами про надання споживчого кредиту у позичальника - ОСОБА_1 , який помер та майно якого визнано відумерлою спадщиною.

3.16.Тобто в обох цих справах наявні одночасно три однакові складові - сторони, предмет та підстави звернення до суду з позовною заявою.

3.17.Вказуючи іншу додаткову норму матеріального права (статтю 23 Закону України "Про іпотеку") як підставу позову, позивач фактично просить задовольнити аналогічні матеріальні вимоги, посилаючись на ті ж самі обставини, які були ним наведені у справі №904/8179/21, доповнюючи їх нормативне обґрунтування новими нормами права та доказами.

3.18.У той же час не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (пункт 7.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15).

3.19.Також у висновках Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, зокрема, зазначено, що суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

3.20.Враховуючи принцип jura novit curia ("суд знає закони"), у разі встановлення обставин обґрунтованості доводів позивача по суті спору у справі №904/8179/21 щодо наявності заборгованості за спірними договорами споживчого кредитування, суд мав би застосувати до спірних правовідносин ті норми матеріального права, які є належною правовою підставою для стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, незалежно від того, чи посилався на такі норми позивач.

3.21.Водночас, як вбачається зі змісту судових рішень у справі №904/8179/21, суди, надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам щодо стягнення збитків, зазначили, що позивачем не надано належних та допустимих доказів - первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт надання позивачем ОСОБА_1 передбачених кредитними договорами від 04.09.2006 та від 29.05.2008 коштів та подальшого виникнення зазначеної позивачем заборгованості, як і не надано жодного доказу фактичного виконання сторонами умов кредитних договорів від 04.09.2006 та від 29.05.2008, з огляду на що суди і відмовили в задоволенні позову.

3.22.У цій справі №904/6158/23 позивач посилається на нові докази, які не подавалися ним у справі №904/8179/21, а саме: виписки за кредитними договором за 04.09.2006, 20.11.2023, 29.05.2008, 20.11.203 та копії меморіальних ордерів від 04.09.2006 та від 29.05.2008. Вказані докази позивач надає у даній справі на підтвердження факту надання 04.09.2006 та 29.05.2008 кредитних коштів ОСОБА_1 за договором №0 від 04.09.2006 та за договором №0 від 29.05.2008.

3.23.Однак, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, у такий спосіб позивач фактично намагається переглянути остаточні рішення судів першої та апеляційної інстанцій з того ж самого спору, що не відповідає принципу правової визначеності.

3.24.Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (зокрема рішення у справі "Пономарьов проти України") одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

3.25.Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішувати у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності та оперативності судового процесу.

3.26.Отже, за наявністю двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами позову, суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновків, що існують передумови для застосування положень пункту 2 частини першої статті 175 ГПК, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини першої статті 231 ГПК, прийнявши законні судові рішення.

3.27.З огляду на викладене вище, підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

4.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судових витрат

4.1.Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

4.2.Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК).

4.3.Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги.

4.4.Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" залишити без задоволення.

2.Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.05.2024 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 про закриття провадження у справі №904/6158/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.Р. Кібенко

О.А. Кролевець