ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.08.2024 Справа №904/2450/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк», м.Київ,

до відповідача фізичної особи ОСОБА_1 , м.Амвросіївка, Донецька область,

про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 269343,97грн, заборгованості за відсотками у сумі 107670,71грн, всього 377014,68грн,

без виклику сторін

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Акціонерне товариство «Таскомбанк», м. Київ, звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача, фізичної особи ОСОБА_1 , м. Амвросіївка, Донецька область, про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 269343,97грн, заборгованості за відсотками у сумі 107670,71грн, всього 377014,68грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за заявою-договором від 14.09.2021 №ID11617011 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу»), внаслідок чого у відповідача виникла заявлена до стягнення заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 позовну заяву з доданими до неї матеріалами направлено за підсудністю до Господарського суду Донецької області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2024 для розгляду справи № 904/2450/24 визначено суддю Господарського суду Донецької області Аксьонову К.І.

Ухвалою від 09.07.2024 позовна заява прийнята до розгляду судом в зазначеному складі та відкрито провадження у справі № 904/2450/24.

Відповідач 22.07.2024 через систему «Електронний суд» подав до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову, посилаючись на недоведеність позивачем наявності у відповідача заявленої до стягнення заборгованості; зауважив на відсутності доведення позивачем відкриття відповідачем рахунків за кредитним договором, відсутності оригіналів кредитного договору з підписом відповідача, відсутності виписки операцій по банківському рахунку та інших первинних документів, які б підтверджували видачу кредиту тощо; зазначив, що виписка операцій по рахунку виконавця є аналітичним бухгалтерським документом банку, а тому не може слугувати належним доказом наявності боргу у відповідача перед банком.

Разом з відзивом відповідач подав клопотання про витребування у Акціонерного товариства «Таскомбанк» доказів, а саме: оригіналів кредитного договору Заява-договір №ID11617011 від 14.09.2021, заяви відповідача з підписом про відкриття рахунків, графіку погашення тіла кредиту, виписки операцій по зазначеним рахункам та детального розрахунку нарахувань, документів на підтвердження платежів, розподілу отриманих сум тощо.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цього клопотання з мотивів відсутності підстав для вчинення судом такої процесуальної дії як витребування доказів в розумінні ст.81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки докази, на витребуванні яких наполягає певний учасник справи (в даному випадку відповідач), мають дозволити встановити саме обставини, на які посилається саме цей учасник, або спростувати аргументи протилежної сторони. Поряд з цим відповідач просить витребувати докази, на які посилається не він, а протилежна сторона позивач, обґрунтовуючи це недостатністю доведення позивачем заявлених в позові вимог. Отже витребування судом доказів, на які посилається позивач, за клопотанням відповідача суперечить такому принципу господарського судочинства як змагальність. Крім того, суд звертає увагу, що відповідач не доводить, з якої причини він не має можливості самостійно отримати докази, на витребуванні яких він наполягає. При цьому відповідач має доступ як до складеної ним заявки про приєднання до договору, так і до власних банківських рахунків. Заходи, яких відповідач вжив для отримання доказів самостійно, відповідачем також не зазначені.

Позивач 25.07.2024 через систему «Електронний суд» подав до матеріалів справи відповідь на відзив на позовну заяву, в якій з доводами відповідача не погодився, зазначивши, що кредитний договір від 14.09.2021 №ID11617011 був укладений в електронній формі та підписаний сторонами за допомогою ЕЦП, що з урахуванням п.18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі; на підтвердження перерахування коштів за кредитним договором від 14.09.2021 №ID11617011 позивач надав платіжну інструкцію банку №766222452 від 14.09.2021 на суму 296597,43грн.

Відповідач правом на подання заперечень на відповідь на відзив у встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк не скористався.

Справа не є малозначною в розумінні п.1 ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України. Разом з тим за клопотанням позивача суд, виходячи з положень ст.247 Господарського процесуального кодексу України, вирішив здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, про що вказав в ухвалі про відкриття провадження у справі, одночасно встановивши відповідачу строк на подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло.

Відкриваючи провадження у справі, суд встановив, що за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.10.2023 ОСОБА_1 втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності.

Згідно з ч.8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

При цьому за змістом ст. ст. 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, ст.ст. 202-208 Господарського кодексу України, ч.8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за зобов`язаною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже з урахуванням наведених положень та ч. 1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України спори, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності та якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною особою, зареєстрованою підприємцем, розглядаються в порядку господарського судочинства.

Аналогічну позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 09.07.2024 спрямована сторонам через систему «Електронний суд».

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

14.09.2021 Фізичною особою-підприємцем Якубовським Олександром Івановичем було підписано із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про надання кредиту фізичній особі-підприємцю; назва продукту кредит на розвиток бізнесу; бажана сума кредиту 290000,00грн; строк 24 місяців; ціль кредитування придбання сідлового тягача та 2 напівпричепів.

14.09.2021 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» (банк) та Фізичною особою-підприємцем Якубовським Олександром Івановичем (позичальник) було укладено заяву-договір №ID11617011 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу»).

Заява-договір №ID11617011 від 14.09.2021 складена в електронній формі та підписана кваліфікованим електронним підписом відповідача, що підтверджується копією відповідного електронного протоколу, та у відповідності до п.18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» прирівнюється до укладання договору у письмовій формі.

Відповідно до п.1.1 заяви-договору за умови наявності вільних коштів банк зобов`язався надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору (п.1.1 заяви-договору).

Кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Таскомбанк», з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку (п.1.2 заяви-договору).

Розділ 2 заяви-договору №ID11617011 від 14.09.2021 визначає умови надання кредиту. Розмір кредиту: 296597,43грн (п.п.2.1, 2.2). Вартість кредиту (п.2.3): розмір процентної ставки за користування кредитом: 29,00% річних (п.2.3.1); розмір комісійної винагороди: не передбачається (п.2.3.2).

Терміни і порядок погашення кредиту (п.2.4): погашення основного боргу за кредитом, сплата процентів щомісяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладання договору, числа в яке було укладеного договір. Погашення ануїтетного платежу здійснюється в день згідно графіку погашення кредиту (календарного числа дати укладання договору (п.2.4.11).

Строк кредиту: 36 місяців з дати укладання договору (п.2.7).

За приписами п.3.1 заяви-договору позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідної для сплати щомісячних платежів згідно з графіком погашення кредиту.

Остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну згідно п.2.7 договору (п.3.2 заяви-договору).

Відповідно до п.4.1 заяви-договору кредитним договором є договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» та Цінові параметри продукту.

За змістом пп.4.2.1 п.4.2 договору укладений між сторонами договір є договором-приєднання в розумінні ст.634 Цивільного кодексу України, у зв`язку із чим, зокрема, умови договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення на офіційному сайті банку http://www.tascombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому.

Строк дії договору встановлений в розділі 18 Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ «Таскомбанк» (п.4.3 заяви-договору).

Дата підписання заяви-договору шляхом накладення електронних підписів обох сторін вважається датою укладання договору (п.4.5 заяви-договору).

Додаток 1 до заяви-договору визначає графік погашення кредиту, згідно з яким сума щомісячного платежу за кредитом з 14.10.2021 по 14.08.2024 становить 12500,00грн та складається з основної заборгованості за кредитом та процентів, та з 14.09.2024 по 14.09.2024 становить 12488,11грн.

Відповідно до договору відповідач на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України приєднався до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк», що розміщені на офіційному сайті АТ «Таскомбанк» http://www.tascombank.com.ua.

За умовами п.18.2.1.2 Правил повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві (згідно з графіком погашення кредиту).

Згідно з п.18.2.4.1 Правил за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку і до дати погашення кредиту згідно з п.18.2.1.1, 18.2.1.2, 18.2.1.3 договору клієнт сплачує проценти та комісію за управління кредитом у розмірі, який зазначено в цінових параметрах.

Сплата процентів за користування кредитом здійснюється з дати платежів, які зазначені у заяві (у графіку погашення кредиту). Якщо повне погашення кредиту здійснюється в дату, що відрізняється від зазначеної в цьому пункті, то останньою датою погашення комісії за управління кредитом, розрахованої від попередньої дати погашення по день фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту (п.18.2.4.3 Правил). Розрахунок та нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом, за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році (п.18.2.4.7 Правил).

Банк, незалежно від настання строків виконання зобов`язань клієнтом за договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, право банку на отримання яких передбачено договором, при настанні умов, передбачених п.18.2.2.2.5 договору, або порушення клієнтом вимог у частині цільового використання кредитних коштів (п.8.2.23.8 Правил).

Згідно з п.18.2.6 Правил договір, а саме: обслуговування кредиту клієнта, набирає чинності з моменту підписання клієнтом заяви про приєднання до Правил надання банківських послуг та обслуговування корпоративних клієнтів, та діє до повного виконання зобов`язань сторонами за договором.

Факт видачі та отримання грошових коштів у розмірі 296597,43грн підтверджується платіжною інструкцією банку №766222452 від 14.09.2021 на суму 296597,43грн та наявними в матеріалах справи виписками по рахунку відповідача.

Відповідачем були перераховані кошти у рахунок сплати наданого кредиту у сумі 27253,46грн, що підтверджується банківськими виписками та вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості. Решта суми кредиту у розмірі 269343,97грн за твердженням позивача сплачена не була.

Крім того, як вказує позивач, відповідач має заборгованість по відсоткам за користування кредитом (відсоткова ставка 29,0% річних) у розмірі 107670,71грн.

Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом стало неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за заявою-договором від 14.09.2021 №ID11617011.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з такого.

Згідно з ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Частиною другою цієї статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як встановлено матеріалами справи між Акціонерним товариством «Таскомбанк» (банк) та Фізичною особою-підприємцем Якубовським Олександром Івановичем (позичальник) в порядку ст. 634 Цивільного кодексу України (договір приєднання) було укладено кредитний договір шляхом подання відповідачем як позичальником заяви-договору №ID11617011 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу»). Заяву-договір складено в електронній формі та підписано кваліфікованим електронним підписом відповідача, що підтверджується копією відповідного електронного протоколу.

Враховуючи п.18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» заява-договір, підписана кваліфікованим електронним підписом, прирівнюється до укладання договору у письмовій формі. Крім того, згідно з ч.6 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

За умовами ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України). Кредитний договір укладається у письмовій формі, а недодержанням письмової форми договору зумовлює його нікчемність (ст. 1055 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ст.ст.525,615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Цивільного кодексу України.

З наданих платіжної інструкції банку №766222452 від 14.09.2021 та банківських виписок, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що позивач, на виконання досягнутої сторонами заяви-договору від 14.09.2021 №ID11617011, надав відповідачу кредит у сумі 296597,43грн, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок, зазначений в заяві-договорі (п.1.2).

Отримання грошових коштів у розмірі 296597,43грн відповідач не заперечив.

Посилання відповідача на відсутність виписки операцій по банківському рахунку та інших первинних документів, які б підтверджували надання кредиту, спростовуються матеріалами справи.

В свою чергу відповідачем було частково повернуто кредит у сумі 27253,46грн, що підтверджується банківськими виписками.

Як вбачається із матеріалів справи внаслідок неналежного виконання кредитних зобов`язань перед позивачем у відповідача утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 269343,97грн. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

За таких обставин суд визнає обґрунтованою заявлену позивачем суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 269343,97грн, яка підтверджується матеріалами справи.

Матеріали справи також свідчать про наявність у відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом (відсоткова ставка 29,0% річних) у розмірі 107670,71грн, що відповідає умовам договору та вбачається з розрахунку заборгованості. Доказів сплати заявлених до стягнення відсотків відповідачем не надано.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст.610 Цивільного кодексу України.

Вказане зумовлює висновок суду, що відповідач згідно з ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредиту у сумі 296597,43грн та сплати відсотків за користування кредитом у сумі 107670,71грн, позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на задоволення позовних вимог витрати позивача зі сплати судового збору, належний розмір якого становить 5655,22грн, за вимогами п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Інших судових витрат сторонами до розподілу не заявлено.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) заборгованість за кредитом у сумі 296597,43грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 107670,71грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 5655,22грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 14.08.2024.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення підписано судом без його проголошення.

Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова