РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.08.2024Справа № 910/6315/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс"

до Фізичної особи-підприємця Неживлюк Наталії Володимирівни

про стягнення 43 813,83 грн.,

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (далі - позивач, Підприємство) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Неживлюк Наталії Володимирівни (далі - відповідач, Підприємець) про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 43 813,83 грн., з яких: 30 246,11 грн. - основний борг, 10 481,02 грн. - інфляційні втрати, 2 639,00 грн. - 3 % річних, 447,70 грн. - пеня.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами 01.02.2016 року договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 12922-Об в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем протягом липня 2018 року - лютого 2024 року послуг.

Ухвалою від 27.05.2024 року господарський суд міста залишив позовну заяву Підприємства без руху з одночасним встановленням останньому способу та строку усунення її недоліків.

03.06.2024 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Підприємства від 03.06.2024 року про усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи наведені обставини, ухвалою від 07.06.2024 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/6315/24 та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, враховуючи відсутність у Підприємця електронного кабінету, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 07.06.2024 року про відкриття провадження у справі № 910/6315/24 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується поштовим повідомленням з трек-номером 569.

Проте, вищевказане відправлення з трек-номером 569 підприємством поштового зв`язку вручене відповідачу не було та повернулося на адресу суду.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення терміну зберігання тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 07.06.2024 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25.01.2006 року № 1-5/45 в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Київспецтранс" (довіритель) та Підприємством (повірений) був укладений договір доручення № 67-5.11, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, довіритель доручає, а повірений зобов`язується за винагороду від імені і за рахунок довірителя вчинити юридичні дії щодо укладення договорів, визначених у додатку № 1 до цього договору.

За умовами додатку № 1 до цього договору доручення, з урахуванням додаткової угоди від 22.07.2016 року № 4 до наведеного правочину, деталізований зміст доручення (перелік юридичних дій), порядок його виконання та інші спеціальні вказівки:

- укладати договори із споживачами з надання послуг з вивезення побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення, утилізації, знешкодження та захоронення), за затвердженими в установленому порядку тарифами або за платою, повідомленою довірителем у довільній формі (у разі, якщо така плата є меншою, ніж затверджений в установленому порядку тариф) для відповідної категорії споживачів (населення, бюджетні установи та інші споживачі). У разі, якщо тариф змінюється за розпорядженням/рішенням органу влади або місцевого самоврядування і оприлюднюється через засіб масової інформації - газету, то по укладеним договорам із споживачами застосовуються нові тарифи без внесення змін до них, про що повірений зазначає при укладенні таких договорів. Повірений укладає договори із споживачами з надання послуг з вивезення побутових відходів за тарифом, діючим на дату укладення такого договору;

- контролювати виконання укладених договорів із споживачами з надання послуг з вивезення побутових відходів;

- здійснювати оформлення (підписання актів) звітних документів за укладеними договорами із споживачами з надання послуг з вивезення побутових відходів.

01.02.2016 року між Підприємством (виконавець) та Підприємцем (замовник) було укладено договір на надання послуг з вивезення побутових відходів № 12922-Об (далі - Договір), за умовами якого позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги з вивезення (збирання, зберігання, перевезення, утилізації, захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ), що утворюються на об`єкті замовника (продтоварна крамниця), що знаходиться за фактичною адресою: місто Київ, вулиця Петра Панча, 7-В, а Підприємець, у свою чергу, зобов`язався прийняти і своєчасно оплачувати послуги.

Вказаний правочин підписаний уповноваженим представником позивача та Підприємцем, а також скріплений печаткою Підприємства.

Відповідно до пункту 1.2 Договору кількість (обсяг) побутових відходів, що підлягає вивезенню по факту утворення ТПВ, становить 2,226 м3 в місяць.

За умовами пунктів 2.1, 2.2 цього правочину тариф на послуги, які передбачені пунктом 1.1 цього Договору, встановлено розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.03.2015 року № 186 "Про встановлення тарифів на послугу з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення)".

Тариф на послуги за цим Договором становить 74,48 грн. без ПДВ за 1 м3.

Вартість послуг за Договором становить в місяць - 198,95 грн., у т.ч. ПДВ: 33,16 грн.

Тарифи на послуги, що надаються за даним Договором, та норми накопичення ТПВ можуть бути змінені на підставі відповідних актів, прийнятих органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, або в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Офіційне опублікування та оголошення в засобах масової інформації про зміну тарифів на послуги, що надаються за даним Договором, та про зміну норм накопичення ТПВ є підставою для зміни вартості надання послуг за цим Договором, з дати опублікування такого акту у засобах масової інформації. При цьому, така зміна тарифів чи норм накопичення ТПВ не потребує складання окремого письмового документу (додаткової угоди до Договору) і такі нові тарифи та норми накопичення ТПВ будуть застосовуватись при наданні послуг за цим Договором з дня їх офіційного вступу в законну силу.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що оплата послуг за цим Договором у розмірі, що вказаний у пункті 2.1 даного Договору, з урахуванням ПДВ, здійснюється замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів на розрахунковий рахунок виконавця на підставі виписаного виконавцем рахунку з моменту отримання направленого виконавцем замовнику рахунку-фактури (можливе направлення в електронному вигляді через систему електронного документообігу).

Умовами пункту 2.5 Договору передбачено, що за результатами наданих послуг виконавець направляє замовнику для підписання акти наданих послуг в двох екземплярах та податкову накладну. Акт наданих послуг підписується щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним. Після підписання акту наданих послуг уповноваженими представниками сторін усі суперечки щодо обсягу наданих послуг вважаються необґрунтованими. Замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати підписання повернути вищезазначений акт наданих послуг виконавцю. Якщо замовник не повернув його протягом зазначеного терміну, акт наданих послуг вважається підписаним та вважається, що замовник не має жодних претензій до обсягів наданих послуг.

У пунктах 7.1, 7.2 Договору сторони погодили, що цей правочин вступає в силу з 01.02.2016 року та діє до 31.12.2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. В разі, якщо жодна із сторін протягом п`ятнадцяти календарних днів до закінчення строку дії цього Договору не заявить в письмовій формі (шляхом надсилання рекомендованого листа) про свій намір припинити дію даного Договору, то строк дії цього Договору вважається автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік.

У пункті 8.5 Договору сторони домовились, що будь-яка позовна давність по даному Договору встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.

У позовній заяві Підприємство вказувало на те, що останнє на виконання умов Договору надало Підприємцю передбачені цією угодою послуги на загальну суму 36 580,53 грн. На підтвердження означених обставин позивач надав суду копії підписаних його уповноваженими представниками та скріплених печаткою позивача актів надання послуг від 31.07.2018 року № 22276 на суму 282,61 грн., від 31.08.2018 року № 28048 на суму 282,61 грн., від 30.09.2018 року № 32077 на суму 332,68 грн., від 31.10.2018 року № 34914 на суму 332,68 грн., від 30.11.2018 року № 41683 на суму 332,68 грн., від 31.12.2018 року № 48344 на суму 332,68 грн., від 31.01.2019 року № 1707 на суму 443,53 грн., від 28.02.2019 року № 1952 на суму 443,53 грн., від 31.03.2019 року № 11932 на суму 443,53 грн., від 30.04.2019 року № 19092 на суму 460,46 грн., від 31.05.2019 року № 19345 на суму 460,46 грн., від 30.06.2019 року № 29859 на суму 460,46 грн., від 31.07.2019 року № 30114 на суму 460,46 грн., від 31.08.2019 року № 41311 на суму 460,46 грн., від 30.09.2019 року № 41572 на суму 460,46 грн., від 31.10.2019 року № 52990 на суму 460,46 грн., від 30.11.2019 року № 53257 на суму 460,46 грн., від 31.12.2019 року № 51035 на суму 460,46 грн., від 31.01.2020 року № 2831 на суму 460,46 грн., від 29.02.2020 року № 3050 на суму 460,46 грн., від 31.03.2020 року № 14408 на суму 460,46 грн., від 30.04.2020 року № 14610 на суму 460,46 грн., від 31.05.2020 року № 25789 на суму 460,46 грн., від 30.06.2020 року № 25995 на суму 460,46 грн., від 31.07.2020 року № 36479 на суму 460,46 грн., від 31.08.2020 року № 36689 на суму 460,46 грн., від 30.09.2020 року № 49673 на суму 460,46 грн., від 31.10.2020 року № 49881 на суму 460,46 грн., від 30.11.2020 року № 59093 на суму 460,46 грн., від 31.12.2020 року № 59306 на суму 460,46 грн., від 31.01.2021 року № 3129 на суму 460,46 грн., від 28.02.2021 року № 3353 на суму 460,46 грн., від 31.03.2021 року № 14192 на суму 460,46 грн., від 30.04.2021 року № 14420 на суму 460,46 грн., від 31.05.2021 року № 25993 на суму 460,46 грн., від 30.06.2021 року № 26222 на суму 460,46 грн., від 31.07.2021 року № 40152 на суму 460,46 грн., від 31.08.2021 року № 40385 на суму 460,46 грн., від 30.09.2021 року № 49945 на суму 460,46 грн., від 31.10.2021 року № 50178 на суму 460,46 грн., від 30.11.2021 року № 62097 на суму 460,46 грн., від 31.12.2021 року № 62330 на суму 460,46 грн., від 31.01.2022 року № 3560 на суму 460,46 грн., від 28.02.2022 року № 3799 на суму 460,46 грн., від 31.07.2022 року № 42617 на суму 460,46 грн., від 31.08.2022 року № 42862 на суму 460,46 грн., від 30.09.2022 року № 52964 на суму 565,52 грн., від 31.10.2022 року № 53232 на суму 565,52 грн., від 30.11.2022 року № 67261 на суму 565,52 грн., від 31.12.2022 року № 67536 на суму 565,52 грн., від 31.01.2023 року № 3869 на суму 565,52 грн., від 28.02.2023 року № 3587 на суму 565,52 грн., від 31.03.2023 року № 16201 на суму 565,52 грн., від 30.04.2023 року № 16501 на суму 565,52 грн., від 31.05.2023 року № 28938 на суму 565,52 грн., від 30.06.2023 року № 29251 на суму 565,52 грн., від 31.07.2023 року № 42353 на суму 565,52 грн., від 31.08.2023 року № 42686 на суму 565,52 грн., від 30.09.2023 року № 57899 на суму 565,52 грн., від 31.10.2023 року № 58232 на суму 565,52 грн., від 30.11.2023 року № 71870 на суму 565,52 грн., від 31.12.2023 року № 72213 на суму 565,52 грн., від 31.01.2024 року № 8487 на суму 565,52 грн., від 29.02.2024 року № 8834 на суму 565,52 грн., а також рахунків на оплату від 01.07.2018 року № 22196 на суму 282,61 грн., від 01.08.2018 року № 27934 на суму 282,61 грн., від 01.09.2018 року № 31918 на суму 332,68 грн., від 01.10.2018 року № 34723 на суму 332,68 грн., від 01.11.2018 року № 41412 на суму 332,68 грн., від 01.12.2018 року № 48066 на суму 332,68 грн., від 01.01.2019 року № 1707 на суму 443,53 грн., від 01.02.2019 року № 1952 на суму 443,53 грн., від 01.03.2019 року № 11887 на суму 443,53 грн., від 01.04.2019 року № 18935 на суму 460,46 грн., від 01.05.2019 року № 19188 на суму 460,46 грн., від 01.06.2019 року № 29542 на суму 460,46 грн., від 01.07.2019 року № 29797 на суму 460,46 грн., від 01.08.2019 року № 40866 на суму 460,46 грн., від 01.09.2019 року № 41128 на суму 460,46 грн., від 01.10.2019 року № 52435 на суму 460,46 грн., від 01.11.2019 року № 52702 на суму 460,46 грн., від 01.12.2019 року № 62459 на суму 460,46 грн., від 01.01.2020 року № 2832 на суму 460,46 грн., від 01.02.2020 року № 3051 на суму 460,46 грн., від 01.03.2020 року № 14296 на суму 460,46 грн., від 01.04.2020 року № 14498 на суму 460,46 грн., від 01.05.2020 року № 25597 на суму 460,46 грн., від 01.06.2020 року № 25803 на суму 460,46 грн., від 01.07.2020 року № 36231 на суму 460,46 грн., від 01.08.2020 року № 36441 на суму 460,46 грн., від 01.09.2020 року № 49389 на суму 460,46 грн., від 01.10.2020 року № 49597 на суму 460,46 грн., від 01.11.2020 року № 58773 на суму 460,46 грн., від 01.12.2020 року № 58986 на суму 460,46 грн., від 01.01.2021 року № 3128 на суму 460,46 грн., від 01.02.2021 року № 3352 на суму 460,46 грн., від 01.03.2021 року № 14169 на суму 460,46 грн., від 01.04.2021 року № 14397 на суму 460,46 грн., від 01.05.2021 року № 25941 на суму 460,46 грн., від 01.06.2021 року № 26170 на суму 460,46 грн., від 01.07.2021 року № 40009 на суму 460,46 грн., від 01.08.2021 року № 40242 на суму 460,46 грн., від 01.09.2021 року № 49790 на суму 460,46 грн., від 01.10.2021 року № 50023 на суму 460,46 грн., від 01.11.2021 року № 61874 на суму 460,46 грн., від 01.12.2021 року № 62107 на суму 460,46 грн., від 01.01.2022 року № 3560 на суму 460,46 грн., від 01.02.2022 року № 3799 на суму 460,46 грн., від 01.07.2022 року № 42477 на суму 460,46 грн., від 01.08.2022 року № 42722 на суму 460,46 грн., від 01.09.2022 року № 52766 на суму 565,52 грн., від 01.10.2022 року № 53034 на суму 565,52 грн., від 01.11.2022 року № 67009 на суму 565,52 грн., від 01.12.2022 року № 67284 на суму 565,52 грн., від 01.01.2023 року № 3867 на суму 565,52 грн., від 01.02.2023 року № 3585 на суму 565,52 грн., від 01.03.2023 року № 16188 на суму 565,52 грн., від 01.04.2023 року № 16487 на суму 565,52 грн., від 01.05.2023 року № 28938 на суму 565,52 грн., від 01.06.2023 року № 29251 на суму 565,52 грн., від 01.07.2023 року № 42303 на суму 565,52 грн., від 01.08.2023 року № 42636 на суму 565,52 грн., від 01.09.2023 року № 57899 на суму 565,52 грн., від 01.10.2023 року № 58232 на суму 565,52 грн., від 01.11.2023 року № 71870 на суму 565,52 грн., від 01.12.2023 року № 72213 на суму 565,52 грн., від 01.01.2024 року № 8487 на суму 565,52 грн., від 01.02.2024 року № 8834 на суму 565,52 грн.

У той же час Підприємство вказувало, що в порушення умов Договору відповідач вартість наданих йому протягом спірного періоду (з 31.07.2018 року по 29.02.2024 року) послуг оплатив лише частково, заборгувавши таким чином Підприємству станом на 30.04.2024 року грошові кошти у розмірі 30 246,11 грн.

Враховуючи наведені обставини, а також зважаючи на залишення Товариством без задоволення адресованих йому претензій виконавця, зокрема, від 28.12.2022 року № 000007313, від 28.02.2023 року № 000009830, від 21.04.2023 року № 000011847, від 13.06.2023 року № 000013840, від 28.08.2023 року № 000016213, від 09.10.2023 року № 000018015 та від 23.01.2024 року № 000021642, Підприємство для захисту своїх прав звернулося до суду з даним позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу та нарахованих виконавцем штрафних санкцій і компенсаційних виплат.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Підприємства задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на правову природу Договору, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Обґрунтовуючи факт прострочення відповідачем оплати послуг з вивезення побутових відходів, Підприємство посилалося на те, що вищенаведені акти надання послуг та рахунки на оплату цих послуг за спірний період були направлені на адресу відповідача рекомендованими листами Укрпошти. На підтвердження цих обставин позивач надав суду копії списків згрупованих відправлень "Рекомендований лист" Укрпошти від 16.03.2021 року, від 01.06.2021 року, від 31.07.2021 року, від 28.08.2021 року, від 18.11.2021 року, від 10.02.2022 року, а також відповідних фіскальних чеків.

Як було зазначено вище, за умовами пункту 2.3 Договору оплата послуг у розмірі, що вказаний у пункті 2.1 даного Договору, з урахуванням ПДВ, здійснюється замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів на розрахунковий рахунок виконавця на підставі виписаного виконавцем рахунку з моменту отримання направленого виконавцем замовнику рахунку-фактури (можливе направлення в електронному вигляді через систему електронного документообігу).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відтак, за означеними положеннями Договору та приписами законодавства строк оплати наданих Підприємцю послуг безпосередньо пов`язується з моментом отримання ним направленого виконавцем рахунку-фактури, а прострочення виконання означеного грошового зобов`язання виникає у замовника зі спливом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання вищенаведеного рахунку-фактури.

Проте, надані Підприємством списки згрупованих відправлень "Рекомендований лист" Укрпошти, за відсутності у матеріалах справи інших доказів (зокрема, описів вкладення у цінні листи тощо) у встановленому законом порядку не підтверджують конкретних дат, а також самого факту отримання відповідачем виписаних виконавцем рахунків-фактур за спірний період, що унеможливлює встановлення судом чітких дат початку прострочення Підприємцем оплати кожного з таких рахунків окремо.

Слід також зазначити, що надані Підприємством списки згрупованих відправлень "Рекомендований лист" Укрпошти, датовані 16.03.2021 року, 01.06.2021 року, 31.07.2021 року, 28.08.2021 року, 18.11.2021 року та 10.02.2022 року, у будь-якому разі не можуть свідчити про направлення позивачем Підприємцеві рахунків-фактур, зокрема, за березень 2022 року-лютий 2024 року, на підставі яких, у тому числі, позивач здійснює нарахування спірної у даній справі заборгованості, а також пені та компенсаційних виплат.

Більше того, зі змісту наведених списків згрупованих відправлень "Рекомендований лист" Укрпошти вбачається, що Підприємство надсилало відповідачу відправлення на адресу: 04078, місто Київ, пров. Мінський, 6а, 109, у той час як у позовній заяві позивач зазначав наступні адреси відповідача: АДРЕСА_2 (юридична адреса, яка також зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та безпосередньо у Договорі), а також місто Київ, вулиця Петра Панча, 7-В (фактична адреса відповідача, вказана у позові та у Договорі). Суд звертає увагу на те, що претензії позивача від 28.12.2022 року № 000007313, від 28.02.2023 року № 000009830, від 21.04.2023 року № 000011847, від 13.06.2023 року № 000013840, від 28.08.2023 року № 000016213, від 09.10.2023 року № 000018015 та від 23.01.2024 року № 000021642 також були направлені Підприємцю на адресу:04201, місто Київ, пров. Мінський, 6а, квартира 109, яка не співпадає з адресами відповідача, зазначеними як у позовній заяві, так і в Договорі, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у Свідоцтві про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи чи у довідці про взяття Підприємця на облік як платника податку.

Судом враховано, що приписами пункту 2.3 Договору передбачена можливість направлення позивачем рахунків-фактур в електронному вигляді через систему електронного документообігу. Проте відповідних доказів Підприємством надано суду не було, а позовна заява взагалі не містить посилань на обставини направлення відповідачу спірних рахунків (чи актів надання послуг) в електронному вигляді через систему електронного документообігу та фактичного користування відповідачем такою системою електронного документообігу.

Матеріали справи також не містять і доказів на підтвердження факту і конкретних дат направлення позивачем замовнику для підписання актів наданих послуг за результатами наданих послуг в двох екземплярах та податкових накладних. Слід зазначити, що копії відповідних податкових накладних позивачем до матеріалів справи не долучені.

У позовній заяві (сторінки 3, 4, 5) Підприємство вказувало на те, що заборгованість відповідача підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з лютого 2016 року по квітень 2024 року. Проте означеного документа позивачем суду також надано не було.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи належних доказів на підтвердження отримання відповідачем рахунків-фактур та актів наданих послуг за Договором, а також зважаючи на інші встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту прострочення відповідача в оплаті послуг за Договором протягом спірного періоду, а відтак і відсутність підстав для стягнення з Підприємця спірної заборгованості у розмірі 30 246,11 грн.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що позивач не довів суду належними і допустимими доказами наявності тих обставин, на які він посилався як на підставу пред`явлених у даній справі вимог, у задоволенні вимоги Підприємства про стягнення з відповідача 30 246,11 грн. основного боргу, а також похідних вимог про стягнення з Підприємця нарахованих сум пені у розмірі 447,70 грн., інфляційних втрат в сумі 10 481,02 грн. та 3 % річних у розмірі 2 639,00 грн. слід відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору компенсації не підлягають та залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 19.08.2024 року.

Суддя В.С. Ломака