ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2024 р. Справа№ 910/1798/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 06.08.2024 у справі №910/1798/23 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2024, повний текст якого складений 03.05.2024,

у справі № 910/1798/23 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 123 090,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі № 910/1798/23 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» про розподіл судових витрат у справі № 910/1798/23 задоволено повністю, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 14 866,33 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції:

- встановивши, що відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та що відповідне клопотання відповідачем про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлялося, а відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу (дана правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18);

- прийнявши до уваги надані позивачем докази на підтвердження надання професійної правничої допомоги адвокатом та відсутність клопотання про зменшення розміру відповідних витрат;

- дійшов висновку, що подана заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її задовольнити, а також скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі № 910/1798/23.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване додаткове рішення є необґрунтованим та незаконним.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- судом першої інстанції не здійснено аналізу щодо співмірності розміру витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг,оскільки оцінка дій, що полягали у вивченні судової практики та законодавства, підготовці процесуальних документів, юридичний аналіз, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів ч. 5 ст. 129 ГПК України;

- як вбачається з акту виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/137 від 31.01.2023 на суму 5 000,00 грн. в надані послуги адвокатом було окремо включені такі види послуг як правовий аналіз договору № 43-41564379/2020-001, додатків до нього, інформаційних повідомлень, переліків, листів та додатків до них, на що адвокатом Накоп`юком Я.В. було потрачено 90 хв. на суму 1 500,00 грн., що не відповідає критерію розумності та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, оскільки зазначений договір є публічним та був предметом розгляду в інших справах № 910/10501/22, № 910/10336/22, № 910/11257/22, № 910/9922/22, №910/11427/23, 910/13802/23, № 910/17846/23, 910/17846/23, 910/11775/23, № 910/2251/24, представництво в яких також здійснювалось адвокатом Накоп`юком Я.В.;

- такі види послуг, як підготовча робота для складання позовної заяви (правовий аналіз Договору № 43-41564379/2020-001, відомостей № 05100005 та № 06100006, аналіз законодавства та судової практики) та складання позовної заяви про зобов`язання АТ «Укрзалізниця» внесення змін до особового рахунку, є складовими такої дії як підготовка позову до суду та фактично є однією послугою відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність, а тому ці витрати не підлягають окремій оплаті;

- як вбачається з акту виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/235 від 15.12.2023 на суму 8 616,33 грн., до складу наданих послуг адвокатом було окремо включені такі види послуг, як правовий аналіз відзиву на позов АТ «Укрзалізниця» та складання відповіді на відзив, на що адвокатом Накоп`юком Я.В. було потрачено 50 хв., що не відповідає критерію розумності та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, оскільки відповідь на відзив відтворює доводи, викладені в позовній заяві, тому його виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт;

- надання послуг з складання клопотання про розподіл судових витрат, на що адвокатом було потрачено 25 хв., не може бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст.1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу;

- «гонорар успіху» не був необхідним у зв`язку з розглядом даної справи в господарському суді першої інстанції,тому відсутні підстави для покладення на відповідача відшкодування «гонорару успіху», який сплачує позивач на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.

Також апелянт зауважив на тому, що:

- до повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України, основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, однак після початку військових дій вантажні перевезення значно скоротились (на 70%), а в деяких регіонах повністю припинились;

- починаючи з 24.02.2022 Російська Федерація здійснює обстріл всієї території України майже кожен день, завдаючи руйнування та знищуючи об`єкти інфраструктури, у тому числі, майна відповідача;

- в умовах триваючої воєнної агресії з боку Російської Федерації апелянт відіграє ключову роль у реалізації багатьох надважливих завдань державної політики, забезпечуючи їх виконання власними силами, коштами та залучаючи для цього всі можливі ресурси. Так від початку військового вторгнення апелянтом забезпечувалось евакуація населення та доставка гуманітарних вантажів, евакуаційними поїздами безоплатно перевезено майже 4 млн. осіб, доставлено понад 10 тис. тон гуманітарної допомоги пасажирськими поїздами;

- ворог постійно і цілеспрямовано знищує залізничну інфраструктуру, тому, разом з усією країною, апелянт відчуває на собі всі руйнівні наслідки повномасштабної війни і постійно змушене власними силами проводити відновлювальні роботи, витрачаючи на це значні кошти та матеріальні ресурси;

- апелянт позбавлений контролю над частиною своєї інфраструктури, розташованої у регіонах бойових дій.;

- вказані обставини свідчить про надскрутне матеріальне становище апелянта та відсутність коштів навіть на виплату заробітної плати працівникам.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2024, справу № 910/1798/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 у Господарського суду міста Києва витребувано матеріали справи № 910/1798/23, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/1798/23.

03.06.2024 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі № 910/1798/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 09.07.2024 о 10:15 год.

10.06.2024 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач, з посиланням на те, що:

- заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на правову допомогу є цілком співмірним із складністю справи та витраченим адвокатом часом, натомість відповідачем клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції не подано;

- клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу має бути обґрунтованим, однак відповідачем жодного доказу на спростування розміру понесених витрат до суду першої інстанції не надано;

- правомірність стягнення судових витрат у вигляді «гонорару успіху» підтверджується позицією Великої Палати Верховного Суду, висвітленою у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18;

- витрати на професійну правничу допомогу, які підтверджені належними та допустимими доказами, є реальними, розумними та співмірними, натомість відповідачем жодного доказу на спростування зазначеного не надано, клопотання про зменшення витрат до суду першої інстанції не подано, а тому апеляційна скарга на додаткове рішення є необґрунтованою та не підлягає задоволенню,

просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Крім того у відзиві на апеляційну скаргу позивач повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, становить 4 000,00 грн., а докази понесення таких витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Також 10.06.2024 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» надійшло клопотання, в якому заявник просить надати йому можливість приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 вказане клопотання задоволено.

У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відрядженні розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/2193/24 від 04.07.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1798/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі № 910/1798/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В., розгляд апеляційної скарги призначено на 06.08.2024 об 11:00 год.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. яка не є головуючою суддею, станом на 06.08.2024 у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/2590/24 від 06.08.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1798/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі № 910/1798/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Гончаров С.А., Шаптала Є. Ю.

Станом на 06.08.2024 до Північного апеляційного господарського суду відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направив.

Відповідач представників в судове засіданні не направив, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з наступних підстав.

У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якому просило зобов`язати відповідача внести зміни до особового рахунку позивача № НОМЕР_1 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 123 090,36 грн.

Крім того, у позові позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс та планує понести, вказавши, що вказані витрати складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн., а також повідомив, що докази понесення таких витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2023 у справі № 910/1798/23 позовні вимоги задоволено повністю, відповідача зобов`язано внести зміни до особового рахунку позивача № НОМЕР_1 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 123 090,36 грн., до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 2 684,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

15.12.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат, у якому заявник просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в Господарському суді міста Києва, зокрема витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 866,33 грн. До вказаного клопотання додані докази понесення таких витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2024 прийнято клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» про розподіл судових витрат у справі № 910/1798/23 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

З огляду на оскарження відповідачем рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2023 у апеляційному порядку, ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 провадження у справі № 910/1798/23 з розгляду клопотання позивача про розподіл судових витрат у справі зупинено до повернення матеріалів справи № 910/1798/23 із Північного апеляційного господарського суду.

04.04.2024 матеріали справи № 910/1798/23 повернулись до Господарського суду міста Києва, з огляду на що ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2024 провадження у справі № 910/1798/23 із розгляду клопотання позивача про розподіл судових витрат поновлено, продовжено розгляд клопотання позивача про розподіл судових витрат у справі № 910/1798/23 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі № 910/1798/23 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» про розподіл судових витрат у справі № 910/1798/23 задоволене повністю, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 14 866,33 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з чим колегія суддів у повній мірі погодитись не може, з огляду на таке.

Стаття 221 ГПК України встановлює, що:

- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);

- для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);

- у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ч. 2 ст. 161 ГПК України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, а докази понесення таких витрат - до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи слідує, що:

- у позові позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс та планує понести, вказавши, що вказані витрати складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн., а також повідомив, що докази понесення таких витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції;

- 15.12.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розподілу судових витрат, у якому заявник просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в Господарському суді міста Києва, зокрема витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 866,33 грн. До вказаного клопотання додані докази понесення таких витрат.

Отже, матеріалами справи підтверджується дотримання позивачем як строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строків подання доказів понесення таких витрат.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у позивачем було надано належним чином засвідчені копії:

- договору про надання правової допомоги № 17-01 від 04.01.2021, укладеного між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси» (об`єднання) з додатковою угодою № 1 від 07.11.2021;

- додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги № 17-01 від 07.07.2021;

- ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СА №103228 від 31.01.2023, виданого адвокатським об`єднанням адвокату Накоп`юку Ярославу Володимировичу на надання правничої (правової) допомоги позивачу;

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №001243 від 16.12.2019;

- актів виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/137 від 31.01.2023 на суму 5 000,00 грн. та № 17-01/235 від 15.12.2023 на суму 8 616,33 грн.;

- рахунків на оплату №17-01/227 від 31.01.2023 та № 17-01/235 від 15.12.2023;

- платіжних інструкцій №7018 від 31.01.2023 на суму 5 000,00 грн. та № 7638 від 15.12.2023 на суму 9 866,33 грн.;

Наданим позивачем документами підтверджено, що правничу допомогу позивачу надавало Адвокатське об`єднання «Право, бізнес і фінанси» на підставі договору про надання правової допомоги № 17-01 від 04.01.2021 (далі Договір).

В п. 1.1. Договору (тут і далі в редакції додаткової угоди № 1 від 07.07.2021) сторонами погоджено, що клієнт доручає, а об`єднання бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати клієнту правову допомогу у всіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору визначено, що з метою здійснення захисту клієнта та представництва його інтересів, об`єднання доручає здійснення усіх необхідних дій, пов`язаних з виконанням даного договору, адвокату Накоп`юку Ярославу Володимировичу.

Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (пункт 4.1 Договору).

Згідно з п. 4.2. Договору, при визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з точки зору інтересів клієнта; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характери і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката.

Умовами пункту 4.3. Договору сторони погодили, що вартість однієї години роботи адвоката складає 1 000,00 грн.

Сторони додатково домовилися про гонорар успіху, якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Розмір гонорару успіху становить 7% (сім відсотків) від ціни позову (п. 4.7. Договору).

Відповідно до п. 4.10 Договору, за результатами надання правової допомоги складається Акт виконаних робіт (наданих послуг), який підлягає підписанню клієнтом протягом трьох днів з моменту його отримання.

Сторонами складено та підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/137 від 31.01.2023 на суму 5 000,00 грн., відповідно до п. 1 якого об`єднанням надано, а клієнтом прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі:

- правовий аналіз договору №43-41564379/2020-001 та його редакцій, переліку № 20221008, відомостей № 05100005 та № 06100006, аналіз законодавства та судової практики; дата - 31.01.2023; тривалість виконання - 90 хвилин;

- складання позовної заяви про зобов`язання АТ Українська залізниця внесення змін до особового рахунку шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 123 090,36 грн.; дата - 05.12.2023; тривалість виконання - 210 хвилин.

Відповідно до п. 2 даного Акту №17-01/227, вартість послуг в п. 1 цього Акта становить 5 000,00 грн.

Також сторонами складено та підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/235 від 15.12.2023 на суму 8 616,33 грн., відповідно до п. 1 якого об`єднанням надано, а клієнтом прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі:

- правовий аналіз відзиву на позовну заяву, складання відповіді на відзив; дата - 19.03.2023; тривалість виконання 50 хвилин;

- складання клопотання про розподіл судових витрат; дата - 15.12.2023; тривалість виконання 25 хвилин;

- «гонорар успіху» у розмірі 7% від ціни позову 123 090,36 грн.; вартість 8 616,33 грн.

Відповідно до п. 2 даного Акту №17-01/257, вартість послуг в п. 1 цього Акта складає:

- 1 250,00 грн. - 75 хвилин, витрачених на складання заяв по суті справи та/або з процесуальних питань;

- «гонорар успіху» у розмірі 7% від ціни позову становить 2 545,16 грн.

На підтвердження фактично понесених позивачем витрат надано копії платіжних інструкцій №7018 від 31.01.2023 на суму 5 000,00 грн. та № 7638 від 15.12.2023 на суму 9 866,33 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси» послуг на заявлену до стягнення суму.

Щодо обставин, пов`язаних з визначенням розміру витрат на правничу допомогу при розгляді справи судом першої інстанції, слід зазначити таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, за змістом ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач заперечень проти розміру судових витрат не заявив, проте, з огляду на обставини, які викладені вище, вказане не свідчить про неможливість для суду з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Заперечення відповідача проти розміру судових витрат, які наведені ним в апеляційній скарзі детально наведені вище.

З матеріалів справи слідує, що загалом позивачем заявлено до стягнення 14 866,33 грн. витрат на професійну правничу договору з яких 6 250,00 грн. становить вартість наданих послуг, а 8 616,33 грн. - «гонорар успіху».

Щодо стягнення вартості наданих послуг в сумі 6 250,00 грн. колегія суддів зазначає про те, що до складу таких послуг включено витрати на складання клопотання про розподіл судових витрат; дата - 15.12.2023; тривалість виконання 25 хвилин, вартість 833,33 грн., проте заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 у якій об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 21.10.2022 у справі №910/13595/20 згідно з яким апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні розподілу витрат, визначених в акті виконаних робіт (надання послуг) від 08.08.2022, який було додано до заперечень на клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов помилкового висновку, що складання заяв та клопотань стосовно судових витрат не є наданням правової допомоги у розумінні господарського процесуального законодавства та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Також колегія суддів зауважує і на тому, що:

- з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, слідує, що Адвокатське об`єднання «Право, бізнес і фінанси» та зокрема адвокат Накоп`юк Ярослав Володимирович представляє інтереси позивача під час розгляду судами справи за участі відповідача;

- при цьому спори, які виникають між позивачем та відповідачем є типовими та не містять великої кількості документів, які необхідно було б вивчити при здійсненні підготовчої роботи.

Вказані обставини свідчать про те, що адвокат Накоп`юк Ярослав Володимирович при наданні правової допомоги у цій справі вже був обізнаний як з договором №43-41564379/2020-001 та його редакціями, так і законодавством та судовою практикою, а відтак адвокат при наданні юридичних послуг у цій справі не потребував багато часу для підготовчої роботи для складення позовної заяви, зокрема аналізу законодавства та судової практики, а також для складання позовної заяви.

Вказані вище обставини свідчать про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а відтак, колегія суддів вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений до 5 000,00 грн.

Колегія суддів зауважує відповідачу на тому, що положення чинного законодавства не визначають як підставу для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з винної сторони, те, що вказана особа перебуває у скрутному матеріальному становищі.

При цьому, окремо слід відзначити і те, що військова агресія Російської Федерації безумовно вплинула на матеріальне становище всіх учасників господарських правовідносин, а відтак, такі обставини однаковою мірою впливають як на відповідача, так і на позивача та, з огляду на вказане, на думку колегії суддів, не можуть свідчити про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, адже вказане ставить відповідача у більш привілейоване становище, ніж позивача.

Щодо «гонорару успіху» в сумі 8 616,33 грн. слід зазначити наступне.

Частинам 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань.

Отже, при встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху», ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Колегія суддів зазначає, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро, як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

Колегія суддів зазначає про те, що:

- за висновками Великої Палати Верховного Суду щодо можливості стягнення «гонорару успіху», які викладені у постанові від 12.05.2020 по справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність;

- предмет спору у даній справі та зміст позовних вимог не охоплюють значну кількість обставин та фактів, які підлягають ретельному дослідженню, не потребують детального вивчення судової практики, адже категорія даного спору не відноситься до складної;

- у спірному випадку адвокатське об`єднання за надану позивачу у цій справи правову допомогу отримало гонорар за фактично надані послуги.

- в свою чергу гонорар (винагорода) адвоката оплачується саме за надану ним правову допомогу, тобто надану послугу, однак в даному випадку, гонорар адвоката у випадку прийняття позитивного рішення на користь позивача (8 616,33грн.) не є гонораром чи винагородою адвоката в розумінні умов укладеного між позивачем та адвокатам договору та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки для його отримання адвокатом не надається правова допомога (послуга).

За таких обставин колегія суддів вважає, що заявлені до стягнення витрати в сумі 8 616,33 грн. не відповідають вказаним вище критеріям, оскільки не мають характеру необхідних, є неспівмірними з виконаною адвокатом роботою, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, а їх відшкодування матиме надмірний характер, в свою чергу, як встановлено вище, розумний розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката для даної справи становить 5 000,00 грн.

За таких обставин додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі № 910/1798/23 підлягає зміні.

За змістом ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що при прийнятті додаткового рішення судом першої інстанції мале місце порушення норм процесуального права, тому додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі № 910/1798/23 підлягає зміні, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5 000,00 грн., в решті додаткове рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Враховуючи вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольняється частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі № 910/1798/23 задовольнити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі № 910/1798/23 змінити.

3. Викласти резолютивну частину додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі № 910/1798/23 в такій редакції:

« Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» про розподіл судових витрат у справі № 910/1798/23 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32А, 3-й поверх; ідентифікаційний код 41564379) 5 000 (п`ять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В решті вимог клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» про розподіл судових витрат у справі № 910/1798/23 відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.».

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1798/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 06.08.2024.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

С.А. Гончаров