ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

29 липня 2024 року м. ХарківСправа № 922/1553/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання Погореловій О.В.

розглянувши заяву Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України про розстрочення виконання рішення у справі

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові системи" (61001, м. Харків, вул. Добровольців, 15/17)
до Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (61026, м. Харків, вул. Тваринників, 1-А)
про стягнення 202937,46 грн

за участю представників:

заявника (боржника) - не з`явився;

стягувача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 Господарський суд Харківської області (суддя Ольшанченко В.І.) ухвалив рішення, яким позов задовольнив повністю: стягнув з Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України на користь Комунального підприємства "Харківські теплові системи" заборгованість за договором про закупівлю товару (теплова енергія в гарячій воді) №10170/22 від 02.12.2022 за грудень 2022 року у сумі 34388,18 грн, інфляційні втрати за період з лютого 2023 р. по березень 2024 р. у сумі 1893,41 грн, 3% річних за період з 26.01.2023 по 26.04.2024 в сумі 1290,77 грн, заборгованість за договором про закупівлю товару (теплова енергія в гарячій воді) №10080/23 від 31.01.2023 за період з січня 2023 р. по грудень 2023 р. у сумі 157075,24 грн, інфляційні втрати за період з березня 2023 р. по березень 2024 р. у сумі 4497,96 грн, 3% річних за період з 26.02.2023 по 26.04.2024 в сумі 3794,90 грн та судовий збір у сумі 3044,06 грн.

23.07.2024, на виконання вказаного рішення, було видано відповідний наказ про стягнення з Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у сумі 202'940,46 грн та 3044,06 грн.

19.07.2024 Інститут тваринництва Національної академії аграрних наук України (боржник) через систему "Електронний суд" подав заяву (вх.№18315) про розстрочення виконання рішення, в якій просить розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 24.06.2024 у справі №922/1553/24 згідно з графіком до 30.05.2025.

Ухвалою від 22.07.2024 розгляд заяви про розстрочення виконання у справі №922/1553/24 призначено на 29.07.2024 о 15:30.

23.07.2024 стягувач подав заперечення на заяву подану боржником, в яких проти розстрочення виконання судового наказу у даній справі заперечував, посилаючись на відсутність у даному випадку виняткових обставин, які дають можливість розстрочити виконання судового рішення. Також стягувач зазначив, що твердження боржника про відсутність кошторисних призначень з Державного бюджету на покриття витрат на оплату комунальних послуг не відповідає дійсності та спростовується Договором №10157/24 від 18.01.2024 про закупівлю товару (теплова енергія в гарячій воді). Крім того, стягувач вказав, що станом на 01.07.2024, боржником так і не виконано в повному обсязі рішення у справі №922/1810/23.

26.07.2024 представник боржника подав пояснення разом з додатковими доказами, які досліджені судом та приєднані до матеріалів справи.

29.07.2024, у зв`язку з перебуванням судді Ольшанченка В.І. у відпустці, було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за наслідками якого для розгляду заяви про розстрочення виконання рішення (вх.№18315) призначено суддю Трофімова І.В.

Представники сторін у судове засідання 29.07.2024 не з`явились, своїх представників не направили.

Дослідивши матеріали заяву боржника та надані стягувачем заперечення, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення у справі №922/1553/24, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Принцип обов`язковості судових рішень має місце у нормах статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до частини другої якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні приписи містяться у ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною першою статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Розстрочка - це надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені судом строки.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 кодексу.

Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Разом з тим, необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація „потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Обов`язково мають враховуватися інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

З огляду на вищевикладене, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення, при цьому винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Відтак, особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Заборгованість заявника перед КП "Харківські теплові системи" становить 205'981,52 грн (202'937,46 грн заборгованості + 3044,06 грн судового збору).

Разом з цим, матеріали справи свідчать про важкий фінансовий стан підприємства боржника, що підтверджується бухгалтерською довідкою, відповідно до якої на рахунках Інституту тваринництва НААН України станом на 15.07.2024 знаходяться 111'474,51 грн.

З наданої боржником довідки від 15.07.2024 вбачається, що загальна дебіторська заборгованість орендарів перед Інститутом тваринництва НААН України за надані послуги станом на 01.07.2024 складає 1'678'538,01 грн.

З наданої боржником довідки від 15.07.2024 вбачається, що загальна кредиторська заборгованість боржника перед постачальниками станом на 01.07.2024 становить 2'332'953,57 грн.

Водночас, у зв`язку з небезпечною ситуацією, що склалась на території міста Харкова та Харківської області, пов`язаною з постійною військовою агресією російської федерації проти України, переважна більшість працівників Інституту тваринництва перебувала у вимушених відпустках за межами Харківської області та України та вимушена була виконувати посадові обов`язки за дистанційною формою роботи, що в свою чергу значно погіршило виробничу і фінансову діяльність ІТ НААН України (довідка про заборгованість із заробітної плати міститься в матеріалах справи).

Боржник також вказує, що Інститут тваринництва НААН України має статус неприбуткової установи, що в свою чергу значно впливає на фінансово-економічний стан установи.

Суд зазначає, що заходи з примусового стягнення погіршать і без того скрутне майнове становище боржника та фактично призведе до нездатності здійснювати фінансове забезпечення виробничої діяльності, можливо зумовить проведення процедури банкрутства, що в свою чергу, враховуючи важливе соціальне значення установи, є недопустимим.

При цьому, з наданих боржником документів убачається, що протягом 2023, 2024 років Інститут тваринництва НААН намагається діяти доброчесно та поступово сплачує борги за наказами Господарського суду Харківської області зокрема у справах № 922/1810/23, 922/1157/24, 922/227/24, 922/4350/23, 922/2499/23.

З огляду на викладене, керуючись принципами розумності та справедливості, беручи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, характер здійснюваної ними господарської діяльності, її суспільне значення, враховуючи необхідність дотримання балансу і рівноваги інтересів стягувача та боржника, а також зважаючи на те, що заявник наразі позбавлений можливості одночасно виконати рішення суду у зв`язку з своїм незадовільним, скрутним матеріальним (фінансовим) станом, що знайшло своє підтвердження матеріалами справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви боржника та розстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 24.06.2024 у справі № 922/1553/24 терміном на 4 (чотири) місяці шляхом здійснення платежів на розрахунковий рахунок стягувача у сумі 205'981,52 грн (202'937,46 грн заборгованості + 3044,06 грн судового збору), згідно з наступним графіком оплати:

- до 30.08.2024 51'495,38 грн;

- до 30.09.2024 51'495,38 грн;

- до 30.10.2024 51'495,38 грн;

- до 30.11.2024 51'495,38 грн.

Суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість розстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати фінансові питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін.

Також суд зазначає, що за практикою Європейського Суду з прав людини в окремих справах проти України встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (див. Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, ухвала від 7 жовтня 2003 року; тривалість виконання - вісім місяців).

Керуючись ст. 233-235, 254-255, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України про розстрочення виконання судового рішення задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 24.06.2024 у справі № 922/1553/24 про стягнення з Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України на користь Комунального підприємства "Харківські теплові системи" заборгованості у загальному розмірі 205'981,52 грн терміном на 4 (чотири) місяці по 30.11.2024 включно з щомісячними платежами, а саме :

- до 30.08.2024 51'495,38 грн;

- до 30.09.2024 51'495,38 грн;

- до 30.10.2024 51'495,38 грн;

- до 30.11.2024 51'495,38 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 30.07.2024.

Суддя І.В. Трофімов

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.