РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.07.2024Справа № 910/6673/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Капцової Т.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (вул.Володимирська, буд.51-А, м.Київ, 01001; ідентифікаційний код 03366500)

до Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури» (вул.Липська, буд.16 А, м.Київ, 01021; ідентифікаційний номер 00034884)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Департаменту комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (вул.Хрещатик, буд.10, м.Київ, 01001; ідентифікаційний номер 19020407)

про стягнення 10 720,97 грн

без виклику представників сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури» про стягнення 10 720,97 грн, з яких 3 075,17 грн заборгованості, 845,62 грн інфляційних втрат, 129,84 грн 3% річних та 6 670,34 грн неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 578-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 06.06.2017 щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати, а також повернення майна після закінчення строку договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), залучено Департамент комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, та, серед іншого, встановлено учасникам справи строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

На виконання частини п`ятої статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якою передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу, вказану ухвалу було надіслано судом до електронних кабінетів учасників справи, яку ними отримано, про що в матеріалах справи містяться повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

04.06.2024 від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви і доданих до неї документів третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

12.06.2024 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача надійшли пояснення на підтримку позову, з підстав, викладених у ньому.

Оскільки відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом та у встановлений строк не подав до суду відзив на позовну заяву, враховуючи, що матеріали справи мітять достатньо доказів для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.06.2017 між Департаментом комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Всеукраїнською благодійною організацією «Український фонд культури» (орендар) та Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (підприємство-балансоутримувач) було укладено договір № 578-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (нова редакція договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 01.08.2012 № 578) (далі - Договір), згідно з п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - об`єкт оренди), яке знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Липська, будинок № 16 літ.А, для розміщення благодійної організації.

Об`єктом оренди, відповідно до п. 2.1 Договору, є нежитлові приміщення загальною площею: 676,10 кв.м, в тому числі підвал - 8,60 кв.м, 1 поверх - 493,00 кв.м, антресоль 1 поверху - 169,80 кв.м, антресоль 2 поверху - 4,70 кв.м, згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 01.08.2012 № 578.

Пунктом 3.1 Договору, в редакції договору № 1 від 15.02.2019 про внесення змін до Договору, встановлено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 (із змінами, внесеними рішенням Київської міської ради від 08.02.2018 № 21/4085) та становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку жовтень 2018 року: 0,29 грн за 1 кв.м, що в цілому складає 195,91 грн та застосовується з 16.10.2018.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.2 Договору).

За умовами пунктів 3.6, 3.7 Договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача, починаючи з дати підписання цього Договору. Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця.

У підп. 4.2.20 п. 4.2 Договору визначено обов`язок орендаря після припинення дії цього Договору протягом 3 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству-балансоутримувачу. Акт приймання передачі об`єкта підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством-балансоутримувачем. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою.

Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 06.06.2017 до 04.06.2020 (п. 9.1 Договору).

Згідно з п. 9.7 Договору, в редакції договору № 1 від 15.02.2019 про внесення змін до Договору, для продовження дії Договору на новий строк орендар звертається до орендодавця за три місяці до закінчення строку дії цього Договору із заявою про продовження Договору на новий строк. До заяви додається новий звіт з незалежної оцінки об`єкта, як передбачено пунктом 4.2.21 цього Договору. У разі неотримання орендодавцем заяви орендаря і звіту з незалежної оцінки об`єкта протягом двох місяців з дати закінчення граничного строку для їх надання орендодавець зобов`язаний направити орендарю повідомлення про припинення цього Договору. Зазначене повідомлення повинно бути направлено не пізніше одного місяця після закінчення строку дії Договору. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

На виконання умов договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 01.08.2012 № 578, 01.08.2012 за актом приймання-передачі нерухомого майна, орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування приміщення у нежилому будинку, що перебуває на балансі Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація», загальною площею 687,3 кв.м, розташоване за адресою: м.Київ, вул.Липська, 16, літ. А.

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/8031/23 за позовом Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури» до Департаменту комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради та Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» про визнання Договору продовженим з 03.06.2023 на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2024, в задоволенні позову було відмовлено.

У цих рішеннях суди встановили, що Договір був поновлений з 04.06.2020 на 2 роки 364 дні і припинився 02.06.2023.

22.02.2024 сторонами було підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, відповідно до якого орендар здав, а орендар прийняв об`єкт оренди.

Як зазначає позивач, відповідач не сплачував орендну плату за користування об`єктом оренди у період з квітня 2021 року по лютий 2022 року, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість в розмірі 3 075,17 грн.

З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за оренду приміщення, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь 3 075,17 грн заборгованості, 129,84 грн 3% річних, 845,62 грн інфляційних втрат, а також 6 670,34 грн неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за несвоєчасне повернення майна.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонам Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України, а також Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно з частинами 1, 6 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Факт користування відповідачем орендованим майном - нежитловими приміщеннями загальною площею 676,10 кв.м, що розташовані за адресою: м.Київ, вул.Липська, буд.16, літера А, у період з 01.08.2012 до 22.02.2024 підтверджується наявними у матеріалах справи підписаними сторонами актами приймання-передачі нерухомого майна від 01.08.2012 та від 22.02.2024.

Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до частин 1, 4 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Враховуючи вищевикладене, у відповідача, у зв`язку з укладенням Договору та прийняттям у користування об`єкта оренди, виникло зобов`язання зі сплати орендної плати за весь час користування об`єктом оренди протягом дії Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З огляду на положення пунктів 3.2, 3.6, 3.7 Договору, зобов`язання зі сплати орендної плати, з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, мало виконуватись відповідачем щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця шляхом сплати коштів на рахунок позивача.

Відповідно до довідки про нарахування і надходження орендної плати, складеної співробітниками позивача, за квітень 2021 року відповідачеві нараховано 275,61 грн орендної плати, за травень 2021 року - 277,54 грн, за червень 2021 року - 281,15 грн,за липень 2021 року - 281,71 грн, за серпень 2021 року - 281,99 грн, за вересень 2021 року - 281,43 грн, за жовтень 2021 року - 284,81 грн, за листопад 2021 року - 287,37 грн, за грудень 2021 року - 289,67 грн, за січень 2022 року - 291,41 грн, за лютий 2022 року - 242,48 грн, за період з 24 лютого 2022 року нарахування не здійснювалися в силу рішення Київської міської ради від 30.03.2022 № 4551/4592 «Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX».

Отже, строк виконання грошових зобов`язань відповідача зі сплати орендної плати є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в розмірі 3075,17 грн визнається судом обґрунтованою.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 129,84 грн 3% річних, 845,62 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що позивач не правильно визначив момент, з якого грошові зобов`язання відповідача стали простроченими.

За приписами статей 253, 254 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Пунктом 3.7 Договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем не пізніше 5 числа поточного місяця, натомість позивач здійснив розрахунок за повний місяць.

З урахуванням вищенаведеного, судом здійснено власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат в межах заявлених позивачем періодів.

Судом розраховано суму 3% річних у розмірі:

- 1,04 грн (за період з 01.01.2022 по 05.01.2022 з суми боргу 2 541,28 грн);

- 7,68 грн (за період з 06.01.2022 по 07.02.2022 з суми боргу 2 832,69 грн);

- 120,82 грн (за період з 08.02.2022 по 31.05.2023 з суми боргу 3 075,17 грн).

За перерахунком суду загальний розмір 3% річних становить 129,54 грн.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення 3% річних підлягають задоволенню у розмірі 129,54 грн.

Розрахований позивачем розмір інфляційних втрат не перевищує розміру, розрахованого судом, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

За приписом ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Отже, як зазначеними положеннями Цивільного кодексу України, так і умовами Договору (підп. 4.2.20 п. 4.2) передбачені правові наслідки припинення договору оренди, зокрема, необхідність повернення орендованого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Невиконання наймачем передбаченого частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов Договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення повернення.

Неустойка за частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії Договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 викладено висновок про те, що після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 Цивільного кодексу України («Плата за користування майном») і охоронна норма частини другої статті 785 Цивільного кодексу України («Обов`язки наймача у разі припинення договору найму») не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

З огляду на те, що Договір є припинився 02.06.2023, а відповідач продовжив користуватися об`єктом оренди до 22.02.2024, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної плати за найм майна за час прострочення його повернення з орендного користування в загальному розмірі 6 670,34 грн, визначеному на підставі довідки-розрахунку, складеної співробітниками позивача, є обґрунтованою.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 3 075,17 грн заборгованості, 129,54 грн 3% річних, 845,62 грн інфляційних втрат, а також 6 670,34 грн неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 3 027,92 грн - на відповідача, в розмірі 0,08 грн - на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240, 247, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури» (вул.Липська, буд.16 А, м.Київ, 01021; ідентифікаційний номер 00034884) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (вул.Володимирська, буд.51-А, м.Київ, 01001; ідентифікаційний код 03366500) заборгованість з орендної плати в розмірі 3 075 (три тисячі сімдесят п`ять) грн 17 коп., 3% річних в розмірі 129 (сто двадцять дев`ять) грн 54 коп., інфляційні втрати в розмірі 845 (вісімсот сорок п`ять) грн 62 коп., неустойку у розмірі подвійної плати за найм речі в сумі 6 670 (шість тисяч шістсот сімдесят) грн 34 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 027 (три тисячі двадцять сім) грн 92 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.07.2024.

Суддя Т.П. Капцова