ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2024 р.,

м. Київ

Справа № 911/472/24

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Парасочки Т.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Технологія Груп» (03680, місто Київ, Столичне шосе, будинок 100, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Апекс Корн» (09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Леваневського, будинок 61, квартира 116, )

про стягнення заборгованості за договором поставки №364/к від 17.08.2020,

за участю представників:

позивача: Снігир Тетяна Анатоліївна;

відповідача: Терещенко Олена Миколаївна,

в с т а н о в и в :

Історія розгляду справи

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «Агро-Технологія Груп» до ТОВ «Апекс Корн» про стягнення заборгованості за договором поставки №364/к від 17.08.2020.

Господарський суд ухвалою від 23.02.2024 відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого засідання у справі на 11.03.2024 на 14:15. Судом встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження.

Так суд ухвалою про відкриття провадження у справі зобов`язав ТОВ «Апекс Корн» зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

У судовому засідання 11.03.2024 був присутній представник позивача. У суду відсутні відомості щодо отримання відповідачем ухвали про дату, час та місце судового засідання.

Також, в судовому засіданні представник позивача зазначив, що вся кореспонденція, яка була надіслана відповідачу за адресою реєстрації повертається з відміткою "адресант відсутній" та просив надіслати відповідачу кореспонденцію на адресу фактичного місцезнаходження, вказану в договорі поставки: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Чкалова 10, будинок 12.

У судовому засіданні 01.04.2024 в режимі відеоконференції брав участь представник позивача. Від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи для подання відзиву, які судом прийнято.

З метою забезпечення доступу відповідачу до правосуддя, суд задовольнив клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи для подання відзиву, повторно зобов`язав відповідача зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, у зв`язку з чим відклав розгляд справи на 15.04.2024 на 15:00.

У судовому засіданні 15.04.2024 в режимі відеоконференції брав участь представник позивача. Від відповідача надійшов відзив з клопотанням про поновлення строку для його подачі, яке судом задоволено, а відзив долучено до матеріалів справи.

Також, суд констатував виконання відповідачем вимоги суду щодо реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Враховуючи надходження відзиву, суд встановив строк позивачу для подання відповіді на відзив до 22.04.2024, у зв`язку з чим відклав розгляд справи на 22.04.2024 на 15:00.

У судовому засіданні 22.04.2024 в режимі відеоконференції брали участь представники сторін.

До суду надійшов відзив, відповідь на відзив та від представника позивача клопотання про долучення доказів, які прийняті судом.

Враховуючи надходження відповіді на відзив та намір представника відповідача подавати заперечення, суд встановив строк відповідачу для подання заперечень до 10.05.2024, у зв`язку з чим відклав розгляд справи на 13.05.2024 на 14:30.

У судовому засіданні 13.05.2024, яке відбулось у режимі відеоконференції, брали участь представники позивача та відповідача. Судом задоволено клопотання позивача про долучення доказів. Також суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 04.06.2024 на 14:00.

У судовому засіданні 04.06.2024, яке відбулось у режимі відеоконференції, брала участь представник позивача. Від представника відповідача надійшло клопотання про визнання причини неявки поважною та відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, яке судом задоволено.

З огляду на задоволення клопотання представника відповідача про визнання причини неявки поважною та відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, суд відклав розгляд справи по суті на 26.06.2024 на 15:30.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 26.06.2024 брали участь представники позивача та відповідача. Заслухавши виступи сторін, суд прийняв рішення у справі.

Зміст позовних вимог

Звертаючись до господарського суду позивач просив стягнути з відповідача 2941050,72 грн з яких: 2687701,94 грн заборгованості за поставлений і неоплачений товар та 253348,78 грн трьох відсотків річних від простроченої суми.

Позивач повідомив, що між ним та відповідачем 17.08.2020 було укладено договір поставки №364/к, відповідно до якого позивач зобов`язався продати, а відповідач прийняти та оплатити сільськогосподарську техніку.

На виконання договору та додатку №1 від 17.08.2020 до нього позивач поставив на користь відповідача зернові причепи, виробництва компанії J&M, моделі GC24t, в кількості 2 (двох) одиниць (шт.).

Факт поставки позивачем товару на користь відповідача підтверджується підписаними відповідачем: видатковою накладною №1286 від 13.11.2020 та актом прийому-передачі від 13.11.2020 на поставку 2 (двох) зернових причепів J&M, модель GC24t (сер.№1902296 та сер.№1902297).

Позивач повідомив, що попередня оплата була здійснена покупцем (відповідачем) двома платежами: 02.09.2020 в сумі 546900,00 грн, яка становила гривневий еквівалент суми в розмірі 19743,68 доларів США, визначеної відповідно до п.3.4, п.3.6. Договору: 27,7 грн (UAH) за 1 долар США (USD); 13.11.2020 в сумі 300000,00 грн, яка становила гривневий еквівалент суми в розмірі 10644,77 доларів США, визначеної відповідно до п.3.4, п.3.6. договору: 28,13 грн (UAH) за 1 долар США (USD).

Загальна сума попередньої оплати склала 846900,00 грн та, виходячи із алгоритму розрахунку, передбаченого п.п.3.5., 3.6 договору, являла собою гривневий еквівалент суми 30388,45 доларів США, що становило 30,38% ціни договору. Для кінцевого розрахунку за договором відповідач зобов`язаний був в строк до 30.12.2020 здійснити оплату суми в гривні, що є еквівалентом 69611,55 доларів США, та становить 69,6% ціни договору.

Однак, на порушення п.4.2 договору, Відповідач не здійснив оплату другої частини вартості поставленого Товару (Ціни Договору) у встановлений Договором граничний строк остаточного розрахунку.

Позивач, користуючись правом наданим ч.2 ст.222 ГК України, звернувся до відповідача з претензією №21/04-2023-2, яка залишилась без відповіді та задоволення.

Заперечення відповідача

Відповідач зазначив, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладений між сторонами договір від 17.08.2020 №364/К за умовами якого позивач зобов`язався продати, а відповідач зобов`язався прийняти й оплатити сільськогосподарську техніку.

В той же час, п. 4.1 договором поставки було передбачено, що позивач виставляє рахунок-фактуру на товар, відповідно до якого відповідач робить попередню оплату в розмір 30% від ціни договору до 28 серпня 2020 року включно, шляхом перерахування грошей на банківський рахунок позивача.

У свою чергу, п. 4.6 договору поставки сторони передбачили, що у випадку порушення відповідачем строків попередньої оплати, визначених п. 4.1 договору, більш ніж на 5 (п`ять) днів обов`язок позивача з поставки товару не виникає і він не може вважатись таким, що порушив зобов`язання за цим договором, а сам договір вважається неукладеним.

Згідно з наданою позивачем довідкою АТ «Райффайзен Банк» відповідач у термін визначений договором поставки не здійснив попередню оплату у розмірі передбаченому договору поставку. При цьому, така оплата була здійснена з порушенням строків більше ніж на п`ять робочих днів. А отже, договір поставки вважається неукладеним, і як наслідок, відносини сторін, що пов`язані з поставкою сільськогосподарської техніки, не можуть регулюватися умовами Договору від 17.08.2020 р. №364/К.

З урахуванням того, що договір від 17.08.2020 №364/К вважається неукладеним, між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки, що оформлений видатковою накладною від 13.11.2020 №1286, якою сторони визначили усі істотні умови. Зокрема, сторонами було погоджено предмет (поставка сільськогосподарської техніки з визначенням номенклатури такої техніки), ціна у розмірі 2811500,00 грн.

У свою чергу, у видатковій накладній від 13.11.2020 №1286 сторони не визначили строку оплати. В той же час, жодної вимоги про необхідність здійснення оплати за поставлену сільськогосподарську техніку за умовами договору поставки, оформленого видатковою накладною від 13.11.2020 р. №1286 позивач відповідачу не надсилав.

А отже, у відповідача не виникло жодного обов`язку щодо здійснення оплати.

Висновки господарського суду

В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на доступ до правосуддя закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Як визначено статтею 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 ГК України є господарський договір.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статей 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Судом встановлено, що 17.08.2020 позивачем та відповідачем було підписано та скріплено печатками договір № 364/К, копія якого долучена до позову. Позивач відповідно до преамбули договору є продавцем, а відповідач покупцем.

Пунктом 1.1 договору сторони узгодили, що продавець зобов`язується продати, а покупець прийняти і оплатити сільськогосподарську техніку відповідно до умов даного договору.

Конкретний асортимент, кількість та ціни на товар відповідно до пункту 3.1 договору наведені у додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору.

До позову додано копію додатку № 1 іменованого "Комплектність, ціна та кількість", в якому зазначено, що продавець постачає покупцю зерновий причіп, виробництва компанії J&M, моделі GC24t-1 в кількості 2 штуки. Вказано, що термін постачання протягом трьох робочих днів з моменту попередньої оплати згідно п. 4.1 договору № 364/К від 17.08.2020. Вказано, що ціна за одиницю становить 50000,00 дол. США з ПДВ, а ціна договору 100000,00 дол. США з ПДВ.

Ціна договору визначена сторонами в пункті 3.2 договору та додатку №1, згідно з ч. 2 ст. 524 ЦК України, як розрахований згідно з умовами договору, гривневий еквівалент суми в розмірі 100000,00 доларів США, що на дату укладення договору становив суму в розмірі 2725500,00 грн, у тому числі ПДВ 20%.

У відповідності до пункту 3.4 договору сторони домовились, що для перерахунку вартості товару (ціни договору) в національну валюту України та визначення валютного еквіваленту кожного платежу використовується курс продажу долара на Міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів (далі Міжбанківський курс) згідно з даними оприлюдненими на сайті за адресою http://minfin.com.ua/currency/mb станом на операційний день, наступний за днем зарахування гривень на банківський рахунок Продавця (Позивача).

Відповідно до п.3.5. Договору, загальна ціна договору розраховується за формулою: S=Z1/K1+Z2/K2+…….+Zn/Kn, де S загальна ціна Договору = 100 000 доларів США; Zn часткова сума оплати у гривні, зарахована на банківський рахунок Продавця; Kn курс долара США, за даними інформаційного ресурсу http://minfin.com.ua/currency/mb станом на операційний день, наступний за днем зарахування гривень на банківський рахунок продавця.

Пунктом 3.6 договору закріплено, що при зміні на момент оплати встановленого міжбанківського курсу гривні до долару США, пропорційно, автоматично змінюється і вартість Товару (ціна Договору) у гривневому обсязі, що не потребує підписання додаткової угоди про зміну вартості товару (ціни Договору), але незмінною фіксованою величиною залишається сума еквіваленту Ціни Договору 100000 доларів США, у тому числі 20% ПДВ.

Відповідно до пункту 4.1 договору продавець виставляє рахунок-фактуру на товар, відповідно до якої покупець робить попередню оплату в розмірі 30% від ціни договору до 28.08.2020 включно, шляхом перерахування грошей на банківський рахунок продавця.

Позивачем подано до суду копію банківської довідки вих. № 86/19-1754 від 19.02.2024 з якої вбачається, що відповідач ТОВ «Апекс Корн» здійснив 02.09.2020 платіж на рахунок ТОВ «Агро-Технологія Груп» на суму 546900,00 грн з призначенням платежу "оплата згідно рахунку № 1403 від 19.08.2020".

Копія рахунку на оплату № 1403 від 19.08.2020 долучена позивачем до справи разом з клопотанням про долучення доказів від 22.04.2024, що подане через систему Електронний суд. У рахунку № 1403 зазначено постачальника ТОВ «Агро-Технологія Груп» та покупця ТОВ "Апекс корн", вказано договір за яким виставлено рахунок №364/к від 17.08.2020. Також наведено перелік товарів: зернові причепи вартістю 227875,00 грн без ПДВ у кількості 2 шт. на загальну суму з ПДВ 546900,00 грн.

У справі міститься копія видаткової накладної № 1286 від 13.11.2020, що підписана та скріплена печатками позивача та відповідача, відповідно до якої покупець (відповідач) отримав від постачальника два зернових причепи на загальну вартість 2811500,00 грн у накладній міститься посилання на договір №364/к від 17.08.2020 та рахунок на оплату № 1403 від 19.08.2020.

Також до справи долучено акт прийому-передачі від 13.11.2020 де вказано, що згідно з договором № 364/К від 17.08.2020 ТОВ «Агро-Технології Груп» та ТОВ "Апекс Корн" склали зазначений акт про те, що передається нова сільськогосподарська техніка зерновий причеп, виробництва компанії моделі GC241-1, в кількості - 2 (два) шт., сер. №1902296, 1902297, загальна вартість становить 100000,00 дол. США.

Зі згаданої вище банківської довідки вих. № 86/19-1754 від 19.02.2024 також вбачається, що ТОВ "Апекс корн" 13.11.2020 здійснили платіж згідно рахунку 1403 від 19.08.2020 на суму 300000,00 грн.

Тобто поставка відбулася в термін що визначений у додатку № 1 в межах трьох робочих днів з моменту попередньої оплати згідно пункту 4.1 договору.

Відповідач заперечуючи проти заявленого позову послався на пункт 4.6 договору та вказував, що через порушення ним строків попередньої оплати договір вважається неукладеним, а поставка здійснена виключно за видатковою накладною від 13.11.2020 №1286. Суд не поділяє позицію відповідача з огляду на наступне.

Пунктом 4.6 договору дійсно передбачено, що у випадку порушення покупцем строків попередньої оплати, визначених п. 4.1 договору, більш ніж на 5 (п`ять) днів обов`язок продавця з поставки товару не виникає і він не може вважатись таким, що порушив зобов`язання за цим договором, а сам договір вважається неукладеним.

В той же час, вбачається, що покупець здійснив перший авансовий платіж 02.09.2020, тобто не порушив визначений пунктом 4.1 договору строк оплати більше ніж на 5 днів, внаслідок чого договір не може вважатися неукладеним за пунктом 4.6. При цьому 13.11.2020, в день здійснення чергового авансового платежу, все ж відбулася поставка всього обумовленого у договорі товару у обумовлений строк після попередньої оплати в 30%, що підтверджується видатковою накладною та актом прийому передачі, які підписані з посиланням на означений договір та повністю відповідають йому в частині специфікації та кількості поставленої техніки.

Тож позивач здійснив покладений на нього договором обов`язок з поставки товару у повному обсязі.

Згідно пункту 4.2 договору, остаточну оплату покупець здійснює в строк до 30.12.2020, включно, шляхом перерахування грошей на банківський рахунок продавця.

Як вже зазначалося, в день здійснення поставки техніки 13.11.2020 відповідач виконав умову договору щодо сплати авансового платежу у розмірі 30%. В цей же день ще не настав остаточний строк оплати згідно пункту 4.2 договору, тож права позивача за договором на момент поставки товару не були порушені жодним чином і між сторонами не існувало спору.

Статтею 265 ГК України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Дана норма кореспондується зі ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК УКраїни до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Суд констатує, мета договору поставки була досягнута станом на день передання техніки 13.11.2020, адже як позивач так і відповідач вчинили юридично значимі дії в межах договору, виконали свої обов`язки щодо поставки та оплати авансової частини поставленого товару. Передумов вважати, що договір не є укладеним судом не виявлено, враховуючи те, що всі платежі здійснювалися відповідачем за рахунком, що виставлений за договором, а у дослдіжених судом доказах фігурують посилання саме на договір поставки №364/к від 17.08.2020.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, що не заперечувалося відповідачем, остаточної оплати вартості поставленої техніки у визначений договором поставки строк до 30.12.2020 не відбулось. Внаслідок цього за відповідачем виникло прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіряючи залишкову вартість неоплаченої суми суд повністю погоджується з наведеним посиланням позивача на те, що відповідач у загальному оплатив 30,38 % вартості поставленої техніки оскільки:

відповідач 02.09.2020 здійснив платіж на суму 546900,00 грн, що становить гривневий еквівалент суми в розмірі 19743,68 доларів США оскільки міжбанківський курс продажу долара США (USD) до гривні України (UAH), на момент закриття торгів згідно з даними оприлюдненими на сайті http://minfin.com.ua/currency/mb станом на 03.09.2020 (операційний день, наступний за днем зарахування гривень на банківський рахунок продавця) становив 27,7 грн (UAH) за 1 долар США (USD);

відповідач 13.11.2020 здійснив платіж на суму 300000,00 грн, яка становила гривневий еквівалент суми в розмірі 10644,77 доларів США, враховуючи Міжбанківський курс продажу долара США (USD) до гривні України (UAH), на момент закриття торгів згідно з даними оприлюдненими на сайті http://minfin.com.ua/currency/mb станом на 16.11.2020 (операційний день, наступний за днем зарахування гривень на банківський рахунок продавця) 28,13 грн (UAH) за 1 долар США (USD).

Зазначене повністю відповідає вимогам, що визначені у пунктах 3.4 та п.3.6 договору.

Таким чином позивачем заявлено до стягнення 2687701,94 грн заборгованості за договором від 17.08.2020 № 364/К, оскільки неоплаченою зі 100000,00 дол. США залишилась сума 69611,55 дол. США, враховуючи ту обставину, що станом на дату підготовки позовної заяви 20.02.2024 Міжбанківський курс продажу долара США (USD) до гривні України (UAH), (http://minfin.com.ua/currency/mb) становив 38,61 грн за 1 долар США. Суд вважає за можливе задовольнити вказану вимогу позивача та стягнути з відповідача 2687701,94 грн основної заборгованості.

Позивач, окрім основного боргу заявив до стягнення три відсотки річних за період з 31.12.2020 по 20.02.2024.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд зазначає, що при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі N 464/3790/16-ц.

За розрахунком суду три відсотки річних у заявлений період становлять 6561,74 дол. США. Відтак, оскільки станом на дату підготовки позовної заяви 20.02.2024 Міжбанківський курс продажу долара США (USD) до гривні України (UAH), (http://minfin.com.ua/currency/mb) становив 38,61 грн за 1 долар США, то до стягнення підлягає сума, що становить 253348,78 грн. Відтак, вимога про стягнення трьох відсотків річних задовольняється судом у повному обсязі.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати відповідно до статті 123 ГПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу та інших витрат, що пов`язані з вчиненням сторонами необхідних процесуальних дій. За змістом статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача повністю.

В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Апекс Корн» (09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Леваневського, будинок 61, квартира 116, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Технологія Груп» (03680, місто Київ, Столичне шосе, будинок 100, код ЄДРПОУ 38967,94 грн заборгованості за договором від 17.08.2020 № 364/К, а також 253348,78 грн трьох відсотків річних та 44115,76 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.08.2024.

Суддя А.Ф. Черногуз