УХВАЛА

16 липня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/2546/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

розглянувши касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Герман-Агро» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Еконива»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 у справі

за позовом 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Герман-Агро»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Еконива»

до Міністерства юстиції України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів:

1) Державний реєстратор Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області Федорич Андрій Миколайович,

2) Державний реєстратор Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області Шкітак Володимир Михайлович,

3) Державний реєстратор Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області Шкітак Володимир Михайлович,

4) Державний реєстратор Виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаний Володимир Дмитрович,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Лан»,

(У судове засідання з`явилися представники: позивачів- Василюк І. М., Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Лан» - Тетеря С. І.),

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Герман-Агро» (далі - ТОВ «Герман-Агро») та Товариство з обмеженою відповідальністю «Еконива» (далі - ТОВ «Еконива») звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про:

-визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 15.10.2021 № 3707/5 «Про задоволення скарги»;

-зобов`язання відповідача не пізніше наступного дня з дня надходження рішення поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права оренди позивача-1 та прав суборенди позивача-2, які припинені на підставі наказу Міністерства юстиції України № 3707/5 від 15.10.2021 «Про задоволення скарги».

Позов мотивовано тим, що оспорюваним наказом порушено права Товариства з обмеженою відповідальністю «Герман-Агро» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Еконива», пов`язані з орендою та суборендою земельних ділянок.

Прийняття Північно-західним апеляційним господарським судом постанови від 21.10.2020 у справі № 903/975/19, якою було скасовано ухвалу Господарського суду Волинської області від 05.08.2020, жодним чином не підтверджує незаконність прийнятих державними реєстраторами рішень про державну реєстрацію права оренди позивача на земельні ділянки, оскільки такі рішення були прийняті в період чинності ухвали Господарського суду Волинської області від 05.08.2020. При цьому, позивач зазначає, що припинення ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.08.2020 у справі № 903/975/19 права оренди СТОВ «Нива» та права суборенди Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Лан» (далі - ТОВ «Агро-Лан») на земельні ділянки не було підставою для реєстрації позивачем прав оренди цих земельних ділянок, які було зареєстровано внаслідок відповідного волевиявлення за договорами з власниками земельних ділянок, в той час як вказані реєстраційні дії жодним чином не стосуються та не впливають на права та обов`язки ТОВ «Агро-Лан», що свідчить про недоведеність останнім у поданій ним скарзі до відповідача порушення його прав у результаті прийняття спірних рішень державними реєстраторами, а відтак і про недотримання третьою особою положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також, за твердженнями позивача, відповідач мав відмовити у задоволенні скарги ТОВ «Агро-Лан» з підстав пропуску ним строку на звернення зі скаргою на рішення державних реєстраторів. Окрім того, з боку Міністерства юстиції України мало місце порушення процедури розгляду скарги ТОВ «Агро-Лан», що виявилось, зокрема, у неналежному повідомленні про розгляд скарги заінтересованих осіб та порушенні строку розгляду скарги. Крім того, на момент прийняття оскаржуваного наказу в провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/2845/21 за позовом ТОВ «Герман-Агро» до ТОВ «Агро-Лан» про визнання права оренди та суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0354, а також права оренди та суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0217. Водночас, у період розгляду скарги третьої особи та до моменту прийняття оспорюваного наказу відбулась державна реєстрація речового права за іншою особою - ТОВ «Еконива», що за положеннями пункту 2 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Як установили суди попередніх інстанцій і свідчать матеріали справи, на підставі договорів суборенди землі, укладених між ТОВ «Агро-Лан» та Сільськогосподарським товариством обмеженою відповідальністю «Нива» (далі - СТОВ «Нива»), ТОВ «Агро-Лан» було суборендарем земельних ділянок, зокрема, з кадастровими номерами:

:02:000:0104, :02:000:0141, :03:000:0215, :04:000:0241, :04:000:0366, :02:000:0199, :04:000:0240, :04:000:0365, :02:000:0027, :02:000:0156, :02:000:0217, :04:000:0414, :02:000:0035, :03:000:0127, :04:000:0298, :04:000:0451, :04:000:0219, :04:000:0269, :04:000:0003, :04:000:0417, :02:000:0219, :03:000:0153, :04:000:0330, :02:000:0218, :04:000:0329, :04:000:0251, :04:000:0376, :02:000:0126, :03:000:0094, :04:000:0416, :02:000:0090, :04:000:0455, :02:000:0222, :03:000:0156, :04:000:0333, :02:000:0235, :04:000:0397, :04:000:0218, :03:000:0219, :03:000:0220, :04:000:0233, :04:000:0234, :04:000:0358, :04:000:0359, :02:000:0058, :02:000:0191, :04:000:0863, :04:000:0864, :04:000:0862, :02:000:0096, :02:000:0067, :02:000:0092, :04:000:0377, :04:000:0300, :04:000:0449, :03:000:0222, :04:000:0230, :04:000:0355, :04:000:0228, :04:000:0229, :04:000:0353, :04:000:0354, :03:000:0206, :04:000:0224, :04:000:0349, :02:000:0129, :03:000:0207, :04:000:0225, :04:000:0350, :02:000:0100, :02:000:0241, :03:000:0173, :04:000:0403, :03:000:0163, :04:000:0391, :04:000:0420, :02:000:0037, :03:000:0053, :04:000:0865, :04:000:0438, :02:000:0143, :02:000:0144, :02:000:0080, :03:000:0058, :02:000:0077, :02:000:0268, :04:000:0849, :04:000:0848, :03:000:0214, :04:000:0274, :04:000:0382, :02:000:0265, :04:000:0838, :02:000:0099, :02:000:0114, :02:000:0005, :03:000:0175, :04:000:0404, :04:000:0405, :02:000:0266, :02:000:0140, :02:000:0066, :04:000:0260, :02:000:0238, :04:000:0400, :02:000:0239, :04:000:0401, :02:000:0237, :04:000:0399, :02:000:0108, :04:000:0853, :04:000:0854. :02:000:0065, :02:000:0246. :02:000:0093, :02:000:0072. :04:000:0181. :02:000:0370. :04:000:0866. :04:000:0202, :04:000:0469. :02:000:0030, :03:000:0047, :04:000:0024, :02:000:0029, :02:000:0157, :04:000:0023, :02:000:0194, :03:000:0030, :04:000:0221, :02:000:0127, :03:000:0019, :04:000:0217, :03:000:0203, :03:000:0018, :03:000:0202, :04:000:0216, :02:000:0053, :02:000:0179, :04:000:0159, :04:000:0362, :02:000:0122, :03:000:0091, :02:000:0085, :02:000:0160, :04:000:0041, :02:000:0086, :02:000:0269, :03:000:0062, :03:000:0227, :04:000:0850, :02:000:0084, :03:000:0061, :04:000:0040, :04:000:0038, :02:000:0083, :03:000:0060, :04:000:0039, :04:000:0452, :03:000:0129, :03:000:0096, :04:000:0439, :03:000:0137, :04:000:0310, :03:000:0170. :03:000:0104, :02:000:0214, :04:000:0294, :02:000:0368, :04:000:0377, :04:000:0085, :04:000:0100, :02:000:0375, :03:000:0009, :03:000:0078, :04:000:0105, :04:000:0051, :04:000:0142, :04:000:0022, :04:000:0021, :02:000:0251, :02:000:0336, :03:000:0071, :04:000:0096, :04:000:0029, :04:000:0196, :03:000:0021, :03:000:0033, :02:000:0257, :04:000:0127, :03:000:0067, :04:000:0091, :03:000:0020, :03:000:0204, :04:000:0068, :04:000:0164, :03:000:0026, :03:000:0072, :04:000:0174, :03:000:0068, :04:000:0093, :04:000:0130, :03:000:0075, :04:000:0101, :04:000:0131, :04:000:0053. :04:000:0113, :04:000:0049, :04:000:0050, :04:000:0141, :04:000:0173, :04:000:0075, :04:000:0197, :04:000:0109, :04:000:0172, :04:000:0094, :04:000:0080, :03:000:0017, :04:000:0076, :04:000:0176, :02:000:0256, :04:000:0123, :04:000:0042.

Право суборенди ТОВ «Агро-Лан» на вищевказані земельні ділянки було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав нерухомого майна, що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, наявних у матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.08.2020 у справі № 903/975/19 припинено право оренди СТОВ «Нива» та право суборенди ТОВ «Агро-Лан» земельних ділянок з кадастровими номерами згідно з переліком, вказаним у резолютивній частині зазначеної ухвали суду та зобов`язано державного реєстратора вчинити дії з реєстрації припинення прав оренди та суборенди земельних ділянок.

На підставі цієї ухвали від 05.08.2020 у справі № 903/975/19 було проведено відповідні реєстраційні дії щодо припинення права оренди СТОВ «Нива» та права суборенди ТОВ «Агро-Лан» на земельні ділянки.

У подальшому, рішеннями від 30.06.2021 № 59025841, від 01.02.2021 №№ 59037844, 59037394, 59037598, 59038389, 590381881, 59038592, 59034215, 59034764, 59034489, 59037102, 59036903, 59036697, 59030164, 59030061, 59035169, 59036262, 59033657, 59033892, 5903333, 59032549, 59031878, 59032297, від 02.07.2021 №№ 59065151, 59064612, 59064813, 59069601, 59070031, 59069830, S9072536, 59065575, 59065292, 59065835, 59058429, 59057634, 59058265, 59055179, 59055084, 59054978, 59072773, 59069321, 59069087, S9069463, 59054894, 59054797, 59059622, 59058873, 59058630, 59072962, 59073125, 59055869, 59055734, 59056019, 59061138, 59061855, 59061513, 59073679, 59073430, 59057266, 59056596, 59057002, 59055327, 59055327, 59055596, 59070944, 59072349, 59072174, 59072016, 59064271, 59064083, 59064083, 59063818, 5907085, 59070378, 5907085, 5907022, 59060828, 59060027, 59060241, 59062579, 59062054, 59062862, від 06.07.2021 №№ 59124639, 59125458, 59124075, 59124515, 59125638, 59123684, 59123501, 59123333, 59123155, 59122954, 59122610, 59121633, 59119471, 59122168, 59121979, 59119296, 59122392, 59118799, 59118981, 59118611, 59118458, 59108806, 59117655, 59118015, 59117363, 59117080, 59116138, 59117514, 59115853, 59115199, 59115664, 59114615, 59114787, 59112726, 59112502, 59112862, 59113248, 59113504, 59113057, 59113885, 59113721, 59108917, 59135117, 59135304, 59135304, 59109186, 59109070, 59109459, 59109296, 59109762, 59109875, 59110260, 59110025, 59110396, 59110533, 59110679, 59110993, 59110842, 59114967, 59111548, 59111836, 59111697, 59112204, 59112339, 59112013, 59119146, від 06.07.2021 № 59114787, від 07.07.2021 №№ 59133240, 59133585, 59144642, 59148700, 59144801, 59148902, 59149111, 59133274, 59133257, 59133661, 59134198, 59133250, 59134313, 59143502, 59134431, 59134643, 59134533, 59133295, 59139566, 59140744, 59141302, 59139363, 59139751, 59140565, 59134887, 59135004, 59150500, 59150070, 59150264, 59149604, 59149405, 59142436, 59136880, 59136718, 59136718, 59137732, 59136169, 59136338, 59133378, 59138534, 59138341, 59138173, 59138724, 59142241, 59142022, 59141658, 59139144, 59138944, 59135811, 59135996, 59133342, 59134076, 59133431, 59133521, 59133467, 59133736, 59144484, 59143660, 59144184, 59144024, 59144314, 59143854, 59133313, від 07.07.2021 №№ 59134198, 59149835, 59137539. від 30.07.2021 №№ 59149835, 59137539, 59576474, 59571350, 59572858, 59572697, 59573177, 59570539, 59570201, 59569847, які прийняті державним реєстратором Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області Федоричем Андрієм Миколайовичем, від 29.04.2021 №№ 57946514, 57946036, 57946141, від 11.08.2021 № 53561287, які прийняті державним реєстратором Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області Шкітаком Володимиром Михайловичем, від 17.03.2021 № 57134529, від 18.03.2021 № 57158991, від 21.05.2021 № 58278598, від 13.08.2021, 59836792, 59837694, 59831233, 59837918, 59832534, 59837335, 59836018, 59834246, 59836382, 59834700, 59836139, 59837493, 59836627, 59833530, 59837766, 59837845, 59835253, 59835136, 59838884, 59838835, 59838737,59836515, 59836988, 59822233, 59837578, 59834534, 59836887, 59839032, 59834396, 59836269, 59834998, 59838315, 59832100, 59831796, 59837987, 59837421, 59833914, 59838245, 59837072, 59835660, 59838167, 59835886, 5983891, 59835503, 59835370, від 14.08.2021 №№ 59840595, 59840544, 59840466, від 16.08.2021 №№ 59867244, 59863028, 59858829, 59862882, 59858664, 5956589, 59865909, 59859825, 59854574, 59865053, 59864006, 59847559, 59866215, 59860590, 59860439, 59863373, 59859001, 59865354, 59857740, 59854830, 59866275, 59860753, 59855419, 59864933, 59867287, 59867337, 59862586, 59862740, 59858218, 59858358, 59847000, 59859969, 59848180, 59867367, 59862440, 59858081, 59862039, 59862285, 59861377, 59857924, 59867083, 59865247, 59861053, 59867144, 59861886, 59861230, 59866584, 59856124, 59866369, 59855524, 59847691, 59847375, 59847826, 59867195, 59859332, 59855304, 59866649, 59856361, 59856490, 59863685, 59855783, 59855889, 59855681, 59864586, 59855059, 59865149, 59864802, 59866960, 59866894, 59864664, 59858515, 59854702, 59866043, 59865579, 59848029, 59866129, 59860320, 59866448, 59865740, 59859692, 59859161, від 02.09.2021 № 60145999, 60146566, 60145529, 60147319, 60147209, 60147433, 60147532, 60145685, 60147997, 60194943, 60195196, 60148483, 60148571, 60147729, 60147829, 60147631, 60148307, 60145827, 60144841, 60146426, від 03.09.2021 № 60166295, від 06.09.2021 № 60199908, 60192465, 60194599, 60198347, 60198215, 60194115, 60193781, 60193656, 60199038, 60196687, 6019823, 60192267, 60195563, 60195422, 60198794, 60198592, 60195289, 60198710, 60201859, 60202143, 60192547, 60202510, які прийняті державним реєстратором Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області Шкітаком Володимиром Михайловичем, від 13.08.2021 № 53603685, від 20.08.2020 № 53705792, які прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаним Володимиром Дмитровичем здійснено державну реєстрацію права оренди за Товариством з обмеженою відповідальністю «Герман-Агро» (надалі - ТОВ «Герман Агро») на вищезазначені земельні ділянки на підставі договорів оренди з власниками земельних ділянок.

14.07.2021 до Міністерства юстиції України надійшла скарга ТОВ «Агро-Лан» від 14.07.2021, а також 09.09.2021 до Міністерства юстиції України надійшли доповнення до скарги, з вимогами скасувати вищевказані рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у якій останнє просило скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок за ТОВ «Герман-Агро» та прав суборенди ТОВ «Еконива», прийняті державними реєстраторами.

В обґрунтування своєї скарги ТОВ «Агро-Лан» посилалось, у тому числі, на прийняту Північно-західним апеляційним господарським судом постанову від 21.10.2020 у справі № 903/975/19, якою було скасовано ухвалу Господарського суду Волинської області від 05.08.2020 та прийнято нове рішення, яким у задоволенні клопотання ліквідатора СТОВ «Нива» Пасічника Олександра Олексійовича про припинення права оренди та суборенди земельних ділянок банкрута відмовлено. Таким чином, ТОВ «Агро-Лан» вказувало, що наявність зареєстрованого іншого речового права (права оренди) земельних ділянок за ТОВ «Герман-Агро» та права суборенди за ТОВ «Еконива» перешкоджає поновленню порушених прав ТОВ «Агро-Лан» на підставі судового рішення.

За наслідками розгляду скарги ТОВ «Агро-Лан» від 14.07.2021, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.07.2021 за № СК-370-21, з доповненням до неї від 08.09.2021, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 09.09.2021 за № СК-1523-21, Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної адміністрації, територіальних органів Міністерства юстиції складено висновок від 14.09.2021, яким рекомендовано скаргу ТОВ «Агро-Лан» від 14.07.2021, з доповненнями до скарги від 08.09.2021 задовольнити у повному обсязі; скасувати рішення від 30.06.2021 № 59025841, від 01.07.2021 №№ 59037844, 59037394, 59037598, 59038389, 590381881, 59038592, 59034215, 59034764, 59034489, 59037102, 59036903, 59036697, 59030164, 59030061, 59035169, 59036262, 59033657, 59033892, 5903333, 59032549, 59031878, 59032297, від 02.07.2021 №№ 59065151, 59064612, 59064813, 59069601, 59070031, 59069830, S9072536, 59065575, 59065292, 59065835, 59058429, 59057634, 59058265, 59055179, 59055084, 59054978, 59072773, 59069321, 59069087, S9069463, 59054894, 59054797, 59059622, 59058873, 59058630, 59072962, 59073125, 59055869, 59055734, 59056019, 59061138, 59061855, 59061513, 59073679, 59073430, 59057266, 59056596, 59057002, 59055327, 59055327, 59055596, 59070944, 59072349, 59072174, 59072016, 59064271, 59064083, 59064083, 59063818, 5907085, 59070378, 5907085, 5907022, 59060828, 59060027, 59060241, 59062579, 59062054, 59062862, від 06.07.2021 №№ 59124639, 59125458, 59124075, 59124515, 59125638, 59123684, 59123501, 59123333, 59123155, 59122954, 59122610, 59121633, 59119471, 59122168, 59121979, 59119296, 59122392, 59118799, 59118981, 59118611, 59118458, 59108806, 59117655, 59118015, 59117363, 59117080, 59116138, 59117514, 59115853, 59115199, 59115664, 59114615, 59114787, 59112726, 59112502, 59112862, 59113248, 59113504, 59113057, 59113885, 59113721, 59108917, 59135117, 59135304, 59135304, 59109186, 59109070, 59109459, 59109296, 59109762, 59109875, 59110260, 59110025, 59110396, 59110533, 59110679, 59110993, 59110842, 59114967, 59111548, 59111836, 59111697, 59112204, 59112339, 59112013, 59119146, від 06.07.2021 № 59114787, від 07.07.2021 №№ 59133240, 59133585, 59144642, 59148700, 59144801, 59148902, 59149111, 59133274, 59133257, 59133661, 59134198, 59133250, 59134313, 59143502, 59134431, 59134643, 59134533, 59133295, 59139566, 59140744, 59141302, 59139363, 59139751, 59140565, 59134887, 59135004, 59150500, 59150070, 59150264, 59149604, 59149405, 59142436, 59136880, 59136718, 59136718, 59137732, 59136169, 59136338, 59133378, 59138534, 59138341, 59138173, 59138724, 59142241, 59142022, 59141658, 59139144, 59138944, 59135811, 59135996, 59133342, 59134076, 59133431, 59133521, 59133467, 59133736, 59144484, 59143660, 59144184, 59144024, 59144314, 59143854, 59133313, від 07.07.2021 №№ 59134198, 59149835, 59137539. від 30.07.2021 №№ 59149835, 59137539, 59576474, 59571350, 59572858, 59572697, 59573177, 59570539, 59570201, 59569847, прийняті державним реєстратором Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області Федоричем Андрієм Миколайовичем, від 29.04.2021 №№ 57946514, 57946036, 57946141, від 11.08.2021 № 53561287, прийняті державним реєстратором Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області Шкітаком Володимиром Михайловичем, від 17.03.2021 № 57134529, від 18.03.2021 № 57158991, від 21.05.2021 № 58278598, від 13.08.2021, 59836792, 59837694, 59831233, 59837918, 59832534, 59837335, 59836018, 59834246, 59836382, 59834700, 59836139, 59837493, 59836627, 59833530, 59837766, 59837845, 59835253, 59835136, 59838884, 59838835, 59838737,59836515, 59836988, 59822233, 59837578, 59834534, 59836887, 59839032, 59834396, 59836269, 59834998, 59838315, 59832100, 59831796, 59837987, 59837421, 59833914, 59838245, 59837072, 59835660, 59838167, 59835886, 5983891, 59835503, 59835370, від 14.08.2021 №№ 59840595, 59840544, 59840466, від 16.08.2021 №№ 59867244, 59863028, 59858829, 59862882, 59858664, 5956589, 59865909, 59859825, 59854574, 59865053, 59864006, 59847559, 59866215, 59860590, 59860439, 59863373, 59859001, 59865354, 59857740, 59854830, 59866275, 59860753, 59855419, 59864933, 59867287, 59867337, 59862586, 59862740, 59858218, 59858358, 59847000, 59859969, 59848180, 59867367, 59862440, 59858081, 59862039, 59862285, 59861377, 59857924, 59867083, 59865247, 59861053, 59867144, 59861886, 59861230, 59866584, 59856124, 59866369, 59855524, 59847691, 59847375, 59847826, 59867195, 59859332, 59855304, 59866649, 59856361, 59856490, 59863685, 59855783, 59855889, 59855681, 59864586, 59855059, 59865149, 59864802, 59866960, 59866894, 59864664, 59858515, 59854702, 59866043, 59865579, 59848029, 59866129, 59860320, 59866448, 59865740, 59859692, 59859161, від 02.09.2021 № 60145999, 60146566, 60145529, 60147319, 60147209, 60147433, 60147532, 60145685, 60147997, 60194943, 60195196, 60148483, 60148571, 60147729, 60147829, 60147631, 60148307, 60145827, 60144841, 60146426, від 03.09.2021 № 60166295, від 06.09.2021 № 60199908, 60192465, 60194599, 60198347, 60198215, 60194115, 60193781, 60193656, 60199038, 60196687, 6019823, 60192267, 60195563, 60195422, 60198794, 60198592, 60195289, 60198710, 60201859, 60202143, 60192547, 60202510, прийняті державним реєстратором Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області Шкітаком Володимиром Михайловичем, від 13.08.2021 № 53603685, від 20.08.2020 № 53705792, прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаним Володимиром Дмитровичем.

Наказом Міністерства юстиції України № 3707/5 від 15.10.2021 «Про задоволення скарги» скаргу ТОВ «Агро-Лан» від 14.07.2021, з доповненнями до скарги від 08.09.2021 задоволено в повному обсязі, скасовано зазначені вище рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки за ТОВ «Герман-Агро та прав суборенди на земельні ділянки за ТОВ «Еконива».

Наказом Міністерства юстиції України № 3923/5 від 03.11.2021 внесено зміни до наказу Міністерства юстиції України від 15.10.2021 № 3707/5 «Про задоволення скарги», а саме виправлено в пункті 2 наказу номери рішень з « 59833914» на « 59833974», з 5983891» на « 59838916».

Наказом Міністерства юстиції України № 29/5 від 06.01.2022 внесено зміни до наказу Міністерства юстиції України від 15.10.2021 № 3707/5 «Про задоволення скарги», а саме виправлено в пункті 2 розпорядчої частини наказу рішення з «№ 590381881» на рішення «№ 59038181», а також дату рішень №№ 5903592, 59037598, 59038181 з « 01.02.2021» на « 01.07.2021».

2.1 Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.05.2023 позов задоволено повністю.

Рішення аргументоване відсутністю порушених прав ТОВ «Агро-Лан» як суборендаря, оскільки на момент звернення до відповідача зі скаргою ТОВ «Агро-Лан» не мало статусу суборендаря частини земельних ділянок, щодо яких зокрема оскаржувались реєстраційні дії щодо реєстрації прав оренди на ці земельні ділянки за позивачем;

- здійснюючи оцінку укладених позивачем із власниками земельних ділянок договорів, а також обставин щодо ліквідаційної процедури у справі № 903/975/19 про банкрутство СТОВ «Нива», у пункті 8 висновку Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної адміністрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 18.05.2021 відповідач фактично вийшов за межі своїх повноважень, перейнявши на себе повноваження суду;

- Колегією у висновку надано оцінку не діям державних реєстраторів, а документам, які були подані для державної реєстрації та правочинів, на підставі якого позивач набув право оренди, що є перевищенням повноважень при розгляді скарги по суті.

- Міністерством юстиції України скасовано, у тому числі, рішення державних реєстраторів, які не заявлялись ТОВ «Агро-Лан» у поданій ним скарзі;

- доводи позивача стосовно порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», положень Порядку № 1128 знайшли своє підтвердження;

- з огляду на те, що в період з моменту реєстрації відповідачем скарги (14.07.2021) по момент прийняття оскаржуваного наказу (15.10.2021) відбулася державна реєстрація цього права в частині земельних ділянок за іншою особою (позивачем-2), відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про відмову у задоволенні скарги;

- на момент прийняття оскаржуваного наказу за наслідками розгляду скарги в провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/2845/21 за позовом ТОВ «Герман-Агро» до ТОВ «Агро-Лан» про визнання права оренди та суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0354, а також права оренди та суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0217.

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 у справі № 910/2546/22 рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Постанова аргументована тим, що ні вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ні вимогами Порядку № 1128 не заборонено подання відповідних уточнень до раніше поданих скарг, а тому розгляд Міністерством юстиції України скарги ТОВ «Агро-Лан» від 14.07.2021 з відповідними доповненнями від 08.09.2021 - не суперечить вимогам закону і відповідно, жодним чином не спростовує презумпцію правомірності прийнятого Міністерством юстиції України наказу, у який також було внесено відповідні виправлення (описки) в частині зазначення вірних реквізитів скасованих рішень, які за своєю правовою суттю стосуються державної реєстрації прав щодо позивачів та ТОВ «Агро-Лан».

Матеріалами справи підтверджується, що право суборенди ТОВ «Агро-Лан» виникло у 2018-2019 роках, внаслідок укладення договорів суборенди з СТОВ «Нива», яке в свою чергу, уклало договори оренди з власниками спірних земельних ділянок також протягом 2012-2018 років, а договори оренди землі між позивачем-1 та власниками земельних ділянок укладені у 2020 році, тобто пізніше.

Доказів державної реєстрації розірвання договорів оренди та суборенди, на підставі яких було проведено державну реєстрацію права оренди та суборенди ТОВ «Агро-Лан» та СТОВ «Нива», матеріали справи не містять, а отже, договори оренди та суборенди, на підставі яких було проведено державну реєстрацію права оренди та суборенди ТОВ «Агро-Лан» та СТОВ «Нива», були чинні на час здійснення державної реєстрації права оренди та суборенди ТОВ «Еконива» та ТОВ «Герман-Агро» на земельні ділянки, і відповідні докази наявності у ТОВ «Агро-Лан» права на спірні земельні ділянки, документально було підтверджено шляхом надання разом з відповідною скаргою доказів, які наведені у додатках до такої скарги.

Наявність у Державному реєстрі речових прав нерухомого майна державної реєстрації права оренди та суборенди ТОВ «Еконива» та ТОВ «Герман-Агро» на земельні ділянки на підставі оскаржуваних рішень, свідчить про порушення права ТОВ «Агро-Лан» на поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право суборенди на земельні ділянки шляхом подання заяв про скасування державної реєстрації припинення права оренди СТОВ «Нива» та права суборенди ТОВ «Агро-Лан» у порядку, визначеному частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Доводи позивачів щодо відсутності порушених прав ТОВ «Агро-Лан» спростовуються тим, що внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про право оренди позивача на земельні ділянки унеможливило поновлення у повному обсязі прав ТОВ «Агро-Лан» щодо цих земельних ділянок, які були порушені внаслідок постановлення незаконної ухвали Господарського суду Волинської області від 05.08.2020 у справі № 903/975/19. Таким чином, після скасування вказаної ухвали постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2020, третя особа мала право оспорити державну реєстрацію права оренди та суборенди позивачів на спірні земельні ділянки, і відповідно звернутися з відповідною скаргою до Міністерства юстиції України у встановленому порядку.

Під час розгляду скарги від 14.07.2021 (з відповідними доповненнями) відповідач надав оцінку договорам оренди землі, укладеним ТОВ «ГЕРМАН-АГРО» з власниками спірних земельних ділянок, та договорам оренди землі, укладеним між позивачами, лише у контексті того, чи відповідали вони встановленим законом та іншими нормативно-правовими актами вимогам, і чи давали вони підстави для виникнення у позивачів права оренди/суборенди на спірні земельні ділянки. Міністерство юстиції України у висновку щодо скарги від 14.07.2021 не надавало оцінку дійсності цих договорів, а лише вказало на недоліки в їх оформленні, які згідно з частиною першою статті 22, пунктом третім частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виключали проведення державної реєстрації.

Враховуючи те, що за ТОВ «Еконива» було зареєстровано право суборенди щодо частини спірних земельних ділянок, а не право оренди, Міністерство юстиції України не мало правових підстав відмовляти у задоволенні скарги від 14.07.2021 відповідно до пункту 2 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також у Міністерства юстиції України були відсутні підстави для відмови у задоволенні скарги від 14.07.2021 (з відповідними доповненнями) на підставі пункту 4 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Спір у справі № 914/2845/21 виник стосовно стверджуваних неправомірних дій ТОВ «АГРО- ЛАН», які полягали у перешкоджанні володінню та користуванню позивачу-1 земельними ділянками з кадастровими номерами :02:000:0354 та :04:000:0217, які належать позивачу-1 на праві оренди та позивачу-2 на праві суборенди (створювалися фізичні перешкоди у зборі врожаю). У свою чергу, підставою для звернення третьою особою зі скаргою від 14.07.2021 є прийняття Державними реєстраторами рішень про державну реєстрацію права оренди ТОВ «ГЕРМАН-АГРО» на спірні земельні ділянки та права суборенди позивача-2 на частину з них, в тому числі на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0217, з порушенням норм чинного законодавства та прав ТОВ «АГРО-ЛАН» на спірні земельні ділянки. Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними доводами скаржника ТОВ «Агро-Лан», підстави звернення позивача-1 до суду із позовною заявою у справі № 914/2845/21, а третьої особи - до Міністерства юстиції України зі скаргою від 14.07.2021, є різними.

На офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України було розміщено оголошення, що 09 вересня 2021 року за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка 15, в Офісі протидії рейдерству відбудеться засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції. Запрошуються скаржники/їх представники, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується та заінтересовані особи/х представники для розгляду, зокрема, скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Лан» від 14.07.2021, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.07.2021 за № СК-370-21.

Також, ТОВ «Еконива» було повідомлено додатковим способом - телефонограмою (підтверджується копією телефонограми від 10.09.2021). Як вбачається, з витягу з протоколу № 197 засідання Центральної Колегії Міністерства юстиції України від 09.09.2021 на засіданні був присутній представник ТОВ «Герман-Агро» - адвокат Василюк Ігор Миколайович. Засідання Колегії 09.09.2021 було відкладено на 14 вересня 2021 року з метою належного з`ясування усіх обставин та належного інформування сторін. Також представник позивачів І. Василюк був присутнім на засіданні Колегії 09 вересня 2022 року та 14 вересня 2022 року, що підтверджується витягами з протоколів засідань Колегії від 09.09.2022 та 14.09.2022. Отже, усіх учасників було повідомлено про розгляд справи згідно пунктів 10-12 Порядку № 1128, що свідчить про дотримання відповідачем процедури розгляду скарги ТОВ «Агро-Лан».

У свою чергу, строк розгляду скарги впливає лише на права та законні інтереси скаржника, і не тягне за собою будь-який вплив на права та законні інтереси позивачів, оскільки жодним чином не змінює суб`єктивний стан прав та інтересів особи, яка не зверталася зі скаргою. Незначне перевищення строку розгляду скарги не є суттєвим порушенням і не може впливати жодним чином на правомірність прийнятого рішення.

Стосовно доводів скаржника ТОВ «Агро-Лан» про те, що його не було залучено в якості відповідача по справі - суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачі, звертаючись з відповідним позовом до суду, визначили відповідачем Міністерство юстиції України, як особу, чий розпорядчий акт вони оскаржують, і просять вчинити певні дії. Таким чином, у випадку спору між сторонами стосовно прав на відповідні спірні земельні ділянки, вони не позбавлені звернутись до суду з відповідними вимогами. Проте, в контексті даного спору справі № 910/2546/22 - склад учасників спору визначений вірно і в цій частині доводи скаржника судом апеляційної інстанції не приймаються.

3.1. ТОВ «Герман-Агро» та ТОВ «Еконива» звернулися до Верховного Суду з касаційними скаргами в яких просять рішення судів попередніх інстанцій скасувати і позовні вимоги задовольнити.

Підставами касаційного оскарження є пункти 1, 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Скаржники вважають, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.04.2021 у справі № 915/2349/19, від 31.10.2023 у справі № 910/3134/22, від 14.06.2023 у справі № 910/5635/22, від 07.12.2022 у справі № 910/21303/21, від 17.05.2023 у справі №910/12859/20, від 19.05.2021 у справі №640/17492/20, від 15.08.2019 у справі № 826/3539/17, від 28.03.2018 у справі №826/19452/16, від 19.06.2019 у справі № 826/9614/17, від 11.10.2019 у справі № 810/1701/18, від 15.08.2019 у справі № 826/3539/17, від 27.05.2021 у справі №420/4037/20, від 09.03.2021 у справі № 910/11359/19, від 06.02.2019 у справі № 826/4906/17, від 21.04.2021 у справі № 910/12641/19, від 06.02.2019 у справі № 826/4906/17, від 21.04.2021 у справі №910/12641/19, від 29.06.2021 у справі № 910/8399/20 щодо застосування статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної адміністрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015.

Щодо підстави оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, заявники вказують на відсутність висновку Верховного Суду, щодо застосування статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при визначенні: критеріїв вмотивованості рішення, яке належить прийняти Міністерству юстиції України за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації; правових можливостей відповідача здійснювати розгляд скарги у сфері державної реєстрації за наявної інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Стосовно пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржники зазначають, що апеляційним судом надано формальну оцінку та безпідставно враховано як належний доказ інформування відповідачем заінтересованих осіб про засідання колегії без зазначення реквізитів земельних ділянок, без інформування заінтересованих осіб; перевищення відповідачем повноважень та скасування рішень державних реєстраторів за відсутності відповідних вимог зі сторони скаржника та без розміщення відповідної інформації в оголошеннях відповідача. Вказані обставини апеляційним судом встановлені на підставі недопустимих доказів.

3.2. У відзивах на касаційну скаргу Міністерство юстиції України та ТОВ «Агро-Лан» вказують на безпідставність доводів скаржників та просять залишити без змін оскаржені судові рішення.

4.1. Перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

Справа, у якій виникло питання щодо відступу від висновків Верховного Суду, стосується оскарження наказу Міністерства юстиції України в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частин першої, дев`ятої, десятої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України. Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (див., зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21), від 29 травня 2019 року у справі № 826/9341/17.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.02.2022 у справі № 757/34482/19-ц, враховуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 в адміністративній справі № 826/9341/17 зазначено, що «у справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, підтверджують, що цей спір виник між особами, речові права на майно яких оспорюється та щодо яких здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому Міністерство юстиції України як орган, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав, є неналежним відповідачем у цій справі. У зв`язку з цим в задоволенні позовних вимог до Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії необхідно відмовити із зазначеної підстави».

Подібні висновки наведені у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 707/477/20, від 31.08.2022 у справі № 592/4422/20, від 31.05.2022 у справі № 727/842/20, від 19.10.2022 у справі № 369/757/20, від 07.12.2022 у справі № 607/10025/20, від 10.05.2023 у справі № 640/9468/20, від 14.06.2023 у справі № 815/1446/18, від 05.07.2023 у справі № 757/53069/21-ц.

Вказані правові висновки обґрунтовані також висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 802/385/18-а, в якій зазначено, що «спір про скасування наказу Мін`юсту, яким скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою було зареєстровано аналогічне право щодо тих же земельних ділянок. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої було здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь Мін`юсту та державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач чи третя особа вважають їх винними у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про скасування наказу Мін`юсту безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо земельних ділянок з ПАФ «Вікторія», яка заперечує законність дій державного реєстратора з реєстрації за СТОВ «Подільська зоря» права оренди цих же земельних ділянок. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб`єктний склад сторін спору його слід вирішувати за правилами господарського чи цивільного судочинства».

Таким чином, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дотримується практики, відповідно до якої при вирішенні приватноправових спорів про скасування наказу Міністерства юстиції України, яким скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що належним відповідачем у таких справах є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої було здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, Міністерство юстиції України не може бути єдиним відповідачем у таких справах незалежно від доводів та підстав позову, оскільки з ним у позивача відсутній спір про право цивільне. Тому належним відповідачем є також особа (особи), на майнові права та інтереси якої може вплинути вирішення відповідного спору.

У той же час, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду розглядаючи справи щодо оскарження наказів Міністерства юстиції України, якими скасовані рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав позивачів на майно, не убачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в разі визначення відповідачем лише Міністерство юстиції України. Фактично, вважаючи, що саме за рахунок Міністерства можливо задовольнити такі позовні вимоги, а Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду розглядає такі спори по суті (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2024 у справі № 910/6143/23, від 25.06.2024 у справі 910/3017/23, від 04.06.2024 у справі № 910/12439/22, від 16.04.2024 у справі № 910/20417/21, від 10.04.2024 у справі № 910/8568/23, від 17.04.2024 у справі № 910/2438/23, від 31.10.2023 у справі № 910/3134/22, від 17.05.2023 у справі № 910/12859/20 та інших).

Крім того, колегія суддів зауважує, що Велика Палата Верховного Суду постановою від 03.04.2024 розглянула справу № 916/4093/21, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спрінт А» до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , Виробничий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Баварія»». Попри те, що Велика Палата Верховного Суду не викладала у цій постанові жодного висновку щодо належного складу учасників у такій категорії спорів, але і не знайшла підстав для відмови у задоволенні позову внаслідок незалучення до справи належного відповідача (особи, право на майно якої оспорюється) попри наявність процесуального обов`язку встановлення належності відповідачів та відмови у позові в разі неправильного їх визначення. Очевидно, що Велика Палата Верховного суду, зважаючи на той факт, що вказана особа була залучена у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, вважала можливим розгляд такого спору за наявного складу учасників.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Частиною першою статті 47 ГПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

За змістом наведених норм сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які захищають свої інтереси і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, можливо було би задовольнити позовні вимоги. В судовому порядку підлягають захисту порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача.

Отже, належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача належить іншій особі - належному відповідачеві. Таким чином, належним відповідачем є особа, яка дійсно є суб`єктом відповідного правовідношення.

Тож визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц).

Тобто саме суд на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені як ГПК України, так і ЦПК України, ураховуючи завдання господарського/цивільного судочинства має визначити характер спірних правовідносин та суб`єктів, які є учасниками цих правовідносин (сторони спору), і за результатами цього вирішити відповідний спір.

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

У свою чергу, існує інститут третьої особи, врегульований статтями 50, 51 ГПК України, який застосовується у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (частина четверта статті 50 ГПК України).

Частиною п`ятою статті 50 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу.

Аналогічні положення наведені у статті 53 ЦПК України.

Верховний Суд зауважує, що суть інституту третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, полягає в тому, що його застосування слугує процесуальним забезпеченням права регресу, а умова, що за законом третя особа залучається чи вступає у справу на стороні позивача чи відповідача, передбачає, що участь у процесі третьої особи випливає з тих відносин, які пов`язують її з однією із сторін у процесі. Подібні за змістом висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 201/2760/20 та від 27.02.2024 у справі № 912/164/20, від 30.05.2024 у справі № 912/3032/19.

У розумінні статті 50 ГПК України підставою участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є їх заінтересованість у результатах вирішення спору, а саме: ймовірність виникнення в них у майбутньому права на позов або можливості пред`явлення до них позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача.

Тобто, існування статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в господарському (цивільному) процесі покликане забезпечити саме дотримання права на справедливий суд тих осіб, які не є позивачем чи відповідачем, однак рішення суду може вплинути на їх права чи обов`язки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17 вказала, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у випадку звернення з позовом про скасування наказу, яким скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень предметом спору є акт Міністерства юстиції України, а позивач має на меті захистити своє цивільне право та/або інтерес на майно саме шляхом скасування такого акта і належним відповідачем є особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тобто саме Міністерство юстиції України. В межах розгляду таких спорів суди досліджують обставини дотримання Міністерством (його колегією з розгляду скарг у сфері державної реєстрації) норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної адміністрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015. Саме Міністерство може належним чином спростовувати доводи позову та доводити дотримання ним норм законодавства.

У той же час, визначення Міністерства відповідачем не змінює характеру спірних правовідносин. Такий спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ про скасування державної реєстрації прав на майно, не має публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про скасування державної реєстрації ухвалюється за скаргою іншої особи, а не позивача. Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу. На подібні обставини акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі № 802/385/18-а.

Більше того, в ухвалі від 05.06.2024 у справі № 757/51866/19-ц, Велика Палата Верховного Суду посилалася на свій висновок, що крім судового розгляду справи, оскарження рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав до Міністерства юстиції України є додатковим механізмом захисту права власності. Таке оскарження може бути оперативним механізмом захисту державою порушених помилковими діями та рішеннями державного реєстратора прав власника, однак не може підміняти собою судовий розгляд. Міністерство юстиції України оцінює помилковість дій та рішень державного реєстратора, однак не досліджує помилки або протиправні дії скаржника, інші аспекти захисту прав власника нерухомого майна. Тобто Міністерство юстиції України оцінює законність проведеної державним реєстратором адміністративної процедури, а не вирішує по суті спір. При розгляді скарги на рішення державного реєстратора Міністерство юстиції України не вправі вирішувати спір між сторонами, зокрема робити висновки про права сторін на майно.

Колегія суддів зауважує, що у подібній категорії спорів достатнім є визначення Міністерства юстиції України відповідачем, а особу, прав на майно якої стосується, або яка подавала скаргу до Міністерства юстиції України або щодо якої було здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Така особа також не позбавлена можливості звернутися із самостійними вимогами.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 09.02.2022 у справі № 757/34482/19-ц, від 03.03.2021 у справі № 707/477/20, від 31.08.2022 у справі № 592/4422/20, від 31.05.2022 у справі № 727/842/20, від 19.10.2022 у справі № 369/757/20, від 07.12.2022 у справі № 607/10025/20, від 10.05.2023 у справі № 640/9468/20, від 14.06.2023 у справі № 815/1446/18, від 05.07.2023 у справі № 757/53069/21-ц, в яких вказано на необхідність відмовляти у задоволенні позову про скасування наказу Міністерства юстиції України, яким скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у випадку визначення відповідачем лише Міністерства юстиції України, а також від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.06.2019 у справі № 802/385/18-а про те, що належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої було здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

4.2. Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на наявність іншого підходу щодо розгляду справ під час оскарження наказів Міністерства юстиції України.

Так, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2024 у справі № 640/14353/19 та від 09.08.2023 у cправі № 910/18929/21, суди дійшли висновку, що належним способом захисту прав позивача, у такій категорії спорів є позовна вимога до особи, чия скарга була задоволена Міністерством юстиції України про витребування майна з його володіння.

Зазначені висновки щодо способів захисту прав сформульовані для випадку, як у справі № 910/18929/21, коли наказом Мін`юсту скасована державна реєстрація права власності позивача, причому до такої реєстрації право власності було зареєстроване за особою, яка звернулась до Мін`юсту зі скаргою; внаслідок виконання наказу Мін`юсту за цією особою знов було зареєстроване право власності, у зв`язку з чим така особа є належним відповідачем за позовом про витребування нерухомого майна.

У свою чергу, у постанові 17.04.2024 у справі № 640/14353/19 зазначено, що позивач був самоправно позбавлений володіння правом постійного користування. Таке позбавлення відбулося внаслідок прийняття спірного наказу Мін`юсту, але на користь власника земельної ділянки - держави в особі ГУ Держгеокадастру у Київській області. Отже, на думку відповідної колегії Верховного Суду, саме держава в особі ГУ Держгеокадастру у Київській області є фактичним відповідачем у цій справі, а пред`явлений позивачем позов про визнання протиправним та скасування наказу Мін`юсту не відповідає належному (адекватному) способу захисту, оскільки належною є вимога про введення позивача у володіння речовим правом.

Таким чином, існують різні підходи як до визначення складу учасників, так і до визначення способів захисту у цій категорії спорів, які засновано на трактуванні одних і тих же висновків Великої Палати Верховного Суду, що свідчить про наявність виключної правової проблеми.

Частиною п`ятою статті 302 ГПК України встановлено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду виключна правова проблема має, як правило, оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного критеріїв. Кількісний критерій відображає той факт, що вона наявна не в одній якійсь конкретній справі, а в невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини: відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. ЄСПЛ зазначає, що дотримання принципу правової визначеності пов`язане з забезпеченням єдності судової практики. Однак він не наполягає на її незмінності, оскільки неспроможність забезпечити динамічний та еволюційний підхід у тлумаченні може призвести до ризику створення перепон при проведенні реформ або запровадженні покращень. Разом з тим наявність глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці, неспроможність правової системи держави подолати їх все ж таки призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

При визначенні того, чи існування конфліктуючих судових рішень у подібних справах суперечить принципу правової визначеності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції враховується: 1) наявність «глибоких та довгострокових розходжень» у відповідній судовій практиці національних судів; 2) чи передбачає національне законодавство механізми подолання таких розбіжностей; 3) чи були такі механізми запроваджені і, якщо так, то чи були вони ефективні.

Крім того, виключна правова проблема є такою, що впливає на застосування норм права у подібних та/або у тотожних правовідносинах та судами декількох юрисдикцій, у зв`язку із чим її невирішення призведе до різного тлумачення або застосування судами норм права та неоднакового вирішення спорів з однаковими фактичними обставинами та правовим регулюванням.

Колегія суддів зауважує, що в судах усіх інстанцій, як господарської юрисдикції, так і в судах загальної юрисдикції постійно розглядаються спори за позовами щодо оскарження наказів Міністерства юстиції України, яким скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (зокрема в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Подібні справи неодноразово розглядав Верховний Суд, що підтверджується посиланнями на постанови, викладені у цій ухвалі. У свою чергу, наведення переліку справ які на теперішній час розглядаються судами у подібних правовідносинах, колегія суддів не вважає за доцільне з оглянути на постійні зміни стадій їх розгляду та неможливості охопити всього обсягу всіх справ. Водночас навіть та обставина, що лише Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово розглядала такі справи, підтверджує, на думку Суду, наявний кількісний критерій задля передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Щодо якісного критерію колегія суддів звертає увагу, що від вирішення правової проблеми як щодо належних відповідачів за позовами про скасування наказів Міністерства юстиції України, так і загалом ефективного та належного способу захисту прав позивачів у подібних правовідносинах, сприятиме формування однозначної практики судів з цього питання.

Наявність фактично трьох підходів щодо розгляду такої категорії спорів, може призвести до подальших розходжень у судовій практиці. Більше того, невизначеність щодо правильного обрання складу учасників процесу, а також способу захисту у подібних правовідносинах, зумовлюватиме складнощі не лише для судів різних юрисдикцій, які розглядають такі справи, але і для сторін, які не можуть достеменно розуміти як саме необхідно заявляти позовні вимоги з метою захисту свого порушеного права та/або інтересу.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це в перш за все, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, в якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, які потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи при цьому судам нижчого рівня результат вирішення конкретної судової справи.

Оскільки у цьому випадку наявні якісний та кількісний критерії визначення виключної проблеми і вона має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, існують обґрунтовані припущення, що аналогічні проблеми щодо тлумачення правових норм неминуче виникатимуть у майбутньому у значній кількості судових спорів.

Частиною першою статті 303 ГПК України унормовано, що питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Ураховуючи наведені вище норми та мотиви, Верховний Суд вважає за необхідне з власної ініціативи передати справу № 910/2546/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 300- 302 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 910/2546/22 разом із касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Герман-Агро» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Еконива» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ