ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2024 р. Справа№ 910/19197/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Тітов В.В.

від відповідача - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс"

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 16.05.2024 р. (повний текст складено 20.05.2024 р.)

у справі № 910/19197/23 (суддя - Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина-Авто"

про стягнення 1335022,83 грн

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина-Авто" про стягнення 1335022,83 грн заборгованості за договором про надання транспортно-експедиторських послуг від 12.08.2022 р. № BEL09922022.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.04.2024 р. (повний текст складено 29.04.2024 р.) у справі № 910/19197/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс" задоволено.

22.04.2024 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс" звернулось до Господарського суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина-Авто" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 60000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.05.2024 р. у справі № 910/19197/23 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс" про ухвалення додаткового рішення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина-Авто" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 60000,00 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу були подані ним у межах строків, передбачених ст. 129 ГПК України, зокрема, до судових дебатів.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2024 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс" у справі № 910/19197/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 р. апеляційну скаргу у справі № 910/19197/23 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/19197/23 та призначено до розгляду на 18.06.2024 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 р. було відкладено розгляд справи на 23.07.2024 р.

У судовому засіданні 23.07.2024 р. представник позивача надав усні пояснення по суті апеляційної скарги, представник відповідача у судове засідання вдруге не з`явився, подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, відповідач посилається на те, що між сторонами ведуться переговори щодо укладення мирової угоди у даній справі.

Розглянувши в судовому засіданні вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження проведення між сторонами переговорів щодо мирного врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди, представник позивача у судовому засіданні заперечив проти поданого відповідачем клопотання та вказав, що жодних перемовин щодо укладення мирової угоди сторони не ведуть.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

У випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

При цьому, копію ухвали від 03.06.2024 р. про відкриття апеляційного провадження було доставлено учасникам справи до електронних кабінетів, доказом чого є довідки про доставку електронного документа, що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття провадження у справі № 910/19197/23 від 03.06.2024 р. оприлюднена у реєстрі 04.06.2024 р.

Враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Калина-Авто" повідомлялося належним чином про дату, час та місце судових засідань, а також беручи до уваги відсутність доказів наміру укладення між сторонами мирової угоди, колегія суддів відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи як необґрунтоване та розглядає скаргу на підставі наявних в справі документів, яких достатньо для її вирішення. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 233 ГПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 1 п. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Звертаючись із заявою про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат, позивач посилається на те, що ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу, які, на його думку, підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Як передбачено ч. 1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно із приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс" вказало, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи, становить 81000,00 грн та складається із суми судового збору в розмірі, витрат на правову допомогу та витрат на поштові відправлення.

У заяві від 27.03.2024 р. позивач заявив про стягнення з відповідача 60000,00 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката та з цією заявою подав докази на підтвердження розміру таких судових витрат.

Разом із цим, за ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. ч. 2, 4 ст. 80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 ГПК України).

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що копії договору на надання правничої допомоги № 1/Б від 02.10.2023 р., доповнення № 1 від 03.10.2023 р. до договору на надання правової допомоги, якими безпосередньо визначений розмір та порядок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс" наданих йому адвокатських послуг, а також копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 18 січня 2017 року серії ВН № 566 та посвідчення адвоката Тітова В.В. від 26 листопада 2007 року № 566, якими підтверджується статус вказаної особи як адвоката та представника позивача в справі, не були подані разом із позовною заявою, хоча ці документи існували на момент подачі позову до суду.

Отже позивач при зверненні з позовною заявою письмово не повідомив суду причин, з яких вказані документи на підтвердження понесених судових витрат не могли бути подані у визначений Кодексом строк, а також не просив встановити додатковий строк на їх подачу.

Так, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у від 10.01.2024 р. у справі № 285/5547/21 та від 22.04.2024 р. у справі № 346/2744/21.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс" про ухвалення додаткового рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду м. Києва від 16.05.2024 р. у справі № 910/19197/23.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 16.05.2024 р. у справі № 910/19197/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Бєлко Логістікс".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 30.07.2024 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко