ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1305/24

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд»

до Держави в особі Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

прo стягнення 1342,00 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

За участю секретаря судового засідання Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Палькевич Н.С.

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (надалі ? позивач) до Держави в особі Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - відповідач) прo стягнення 1 342,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.06.2024 року відкрито провадження у справі № 911/1305/24 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 27.06.2024 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.06.2024 року розгляд справи № 911/1305/24 перенесено на 04.07.2024 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.06.2024 року виправлено описку в ухвалі Господарського суду Київської області від 13.06.2024 року про перенесення розгляду справи № 911/1305/24, датою судового засідання призначено 09.07.2024 року.

У судовому засіданні 09.07.2024 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Розгляд справи відкладався на 25.07.2024 року.

У судовому засіданні 25.07.2024 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач в ході розгляду справи позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 25.07.2024 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, рішенням Господарського суду Київської області від 23.08.2022 року у справі №911/259/22 був задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» (позивач) до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» про стягнення заборгованості.

З метою виконання вказаного рішення позивач звернувся до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (відповідач) з заявою про примусове виконання наказу господарського суду Київської області від 20.02.2023 рокуу справі №911/259/22 про стягнення з ДП «УКРСПИРТ`на користь позивача заборгованості в розмірі 366 912,47 грн. (з них: 275 509,44 грн. - заборгованість за спожитий природний газ, 25 415,47 грн. - 3 % річних, 60 565,21 грн. - інфляційні та 5422,35 грн. - судовий збір).

15.03.2023 року відповідачем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №71305199 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 20.02.2023 року у справі №911/259/22, яке в подальшому було приєднано до зведеного виконавчого провадження №65374812.

27.03.2023 року відповідачем винесено постанову про розшук майна боржника, згідно з якою в розшук було оголошено 91 транспортний засіб, в тому числі транспортний засіб КАМАЗ VIN/номер шасі: ХТС541120М0029990 , який нібито належав боржнику - ДП «УКРСПИРТ».

Разом з тим, рішенням Господарського суду Київської області від 18.01.2024 року у справі №911/2518/23 задоволено позов ТОВ «Сталь Груп Енерджі» до ДП «УКРСПИРТ» та ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» про зняття з розшуку транспортного засобу. Як вбачається з вказаного рішення, власником зазначеного вище транспортного засобу є ТОВ «Сталь Груп Енерджі», а не ДП «УКРСПИРТ» (боржник по виконавчому провадженню). Дане рішення господарського суду набрало законної сили, а отже встановлені судом обставини щодо власника спірного транспортного засобу є преюдиційними та не потребують доказування згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Також відповідно до вказаного рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2024 року у справі №911/2518/23 з позивача було стягнуто витрати зі сплати судового збору в розмірі 1342,00 грн.

На виконання рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2024 року у справі №911/2518/23 позивач сплатив на користь ТОВ «Сталь Груп Енерджі» судові витрати в розмірі 1342,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №396 від 19.02.2024 року.

Згідно зі ст.1 Закону Укра/ни «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ч.2 та ч.3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» надає можливість виконавцю оголошувати в розшук майно боржника шляхом винесення постанови про такий розшук. Проте, постанова відповідачавід 27.03.2023 року не відповідає вимогам закону «Про виконавче провадження» в частині оголошенняв розшуку транспортного засобу КАМАЗ VIN/номер шасі: ХТС541120М0029990, оскільки вказаний транспортний засіб не належав боржнику на праві власності. Внаслідок незаконного рішення відповідача власник транспортного засобу - ТОВ «Сталь Груп Енерджі» був змушений звернутися до суду з позовом про зняття з розшуку транспортного засобу, а з позивача згідно з рішенням суду був стягнутий судовий збір.

Таким чином, позивачу була завдана матеріальна шкода в розмірі 1342,00 грн.

Відповідно до ст. 3 Конституції України держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ч.1 ст.1174 Цивільного кодексу України).

Аналіз судової практики свідчить про те, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. На відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статей 1173, 1174 цього Кодексу допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів чи їх посадових або службових осіб.

Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадової або службової особи до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії (рішення) такої особи чи органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (рішенням) і заподіяною шкодою.

Разом з тим, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 910/6355/20 ухвалення попереднього судового рішення про визнання протиправними дій (бездіяльності) державного виконавця не є обов`язковим для вирішення іншої справи, у якій розглядаються позовні вимоги про відшкодування збитків (шкоди), завданих такими діяннями, оскільки законодавство не містить обмежень у засобах доказування обставин, що можуть свідчити про протиправність діянь державного виконавця, а господарський суд може самостійно встановити наявність чи відсутність складу відповідного цивільного правопорушення, яке стало підставою для звернення до суду, шляхом оцінки наданих сторонами доказів.

Попереднє рішення суду може бути враховано під час розгляду такого спору та слугувати підставою для звільнення учасників процесу від доказування певних обставин з урахуванням передбачених статтею 75 ГПК України правил, зокрема, що преюдиціальне значення надається виключно обставинам, установленим судовими рішеннями, серед яких можна виокремити обставини (факти) того, чи мали місце ці діяння та чи вчинені вони цією особою, а не правовій оцінці таких обставин, яка може полягати, зокрема, у висновках суду про те, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною.

Відповідач виніс постанову, якою оголосив в розшук, в тому числі, транспортний засіб, який не належав боржнику по виконавчому провадженню. Позивачу завдана матеріальна шкода, під якою розуміються витрати у вигляді судового збору в розмірі 1342,00 грн, що присуджені до стягнення рішенням Господарського суду Київської області від 18.01.2024 року у справі №911/2518/23, та сплачені позивачем на виконання рішення. Причинний зв`язок між незаконним рішенням і заподіяною шкодою - з метою захисту своїх прав власник оголошеного в розшук транспортного засобу звернувся до суду з позовом про зняття з розшуку належного йому транспортного засобу. Позов був пред`явлений до позивача (стягувач по виконавчому провадженню) та ДП «УКРСПИРТ» (боржник по виконавчому провадженню), адже в даній категорії справ згідно зі сформованою практикою та правовими висновками Великої Палати ВС відповідачами є боржник та стягувач, а орган ДВС виступає в таких справах лише як третя особа. Отже, жодним чином не порушуючи прав ТОВ «Сталь Груп Енерджі», позивач, будучи відповідачем у справі про зняття з розшуку транспортного засобу, поніс судові витрати. Тобто, якби посадова особа відповідача ретельно перевіряла інформацію щодо майна боржника при здійсненні виконавчого провадження та не оголошувала в розшук транспортний засіб, який не належав боржнику, у ТОВ «Сталь Груп Енерджі» не було б необхідності звертатися в суд з даним позовом, а з позивача не стягувалися б витрати у вигляді судового збору у справі про зняття з розшуку транспортного засобу.

Таким чином, матеріальна шкода, заподіяна позивачу внаслідок винесення безпідставного винесення відповідачем постанови від 27.03.2023 року про розшук майна боржника в частині розшуку транспортного засобу - КАМАЗ VIN/номер шасі: ХТС541120М0029990 .

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» до Держави в особі Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прo стягнення 1 342,00 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (07400, Київська область, м.Бровари, бульвар Незалежності, 39, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» (08131, Київська область, с.Софіївська Борщагівка, вул. Київська, 34-А, ) матеріальну шкоду в розмірі 1342,00 грн. та 3028,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 06.08.2024 року