РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.07.2024Справа № 910/6147/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Комунальної організації «Київмедспецтранс»

до Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних

технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України

про стягнення 287.062,78 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

20.05.2024 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Комунальної організації «Київмедспецтранс» до Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України про стягнення 287.062,78 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем були укладені договори про надання послуг з проведення товарознавчої експертизи № 03/04 від 11.04.2023, № 05/04 від 11.04.2023, № 14/04 від 12.04.2023, № 18/04 від 12.04.2023, № 01/05 від 01.05.2023 та № 02/05 від 01.05.2023. У подальшому між позивачем та відповідачем підписано акти здачі-приймання висновків № 112/23 від 24.04.2023, № 116/23 від 18.05.2023, № 111/23 від 16.05.2023, № 117/23 від 26.04.2023, № 156/23 від 09.06.2023, № 157/23 від 31.05.2023. Позивач зазначає, що всі зазначені акти та висновки підписані експертом Дібровим В.К. На підставі договорів позивачем було сплачено послуги на загальну суму 287.062,78 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 950 від 24.04.2023, № 995 від 01.05.2023, № 994 від 01.05.2023, № 951 від 24.04.2023, № 1133 від 16.05.2023 та № 1132 від 16.05.2023. Відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/40141/23 від 01.02.2024 експерта ОСОБА_1 визнано винним у вчинені ним кримінального правопорушення, зокрема у складанні завідомо неправдивих висновків експерта, передбаченого ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України. Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань, передбачених договорами, відповідач має відшкодувати позивачу завдані цим збитки та повернути позивачу сплачені ним грошові кошти у сумі 287.062,78 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 відкрито провадження у справі № 910/6147/24 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 27.05.2024 було надіслано відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 29.05.2024 о 17:58 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 14.06.2024 включно.

13.06.2024 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на наступне. Згідно з рахунком-фактурою № 82 від 01.05.2023 до договору від 01.05.2023 № 01/05 позивачем сплачено за експертизу № 156/23 кошти в сумі 40.865,58 грн, а також за рахунком-фактурою № 83 від 01.05.2023 до договору від 01.05.2024 № 02/05 позивачем сплачено за експертизу № 157/23 кошти в сумі 40.387,62 грн. Ці експертизи проводилися на підставі звернень позивача від 14.04.2023 № 404-4 та від 14.04.2023 № 405-4 позивач просив провести транспортно-товарознавчі експертизи у зв`язку з кримінальними провадженнями № 0000201 та № 0001115, що робить проведені дослідження судовими експертизами, а тому витрати на їх проведення є судовими витратами і повинні відшкодовуватися у рамках того провадження, у якому ці експертизи проводилися. Відповідач зазначає, що згідно зі ст. 70 КПК України, ст. 14 Закону України «Про судову експертизу» та п. 2.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, саме судовий експерт несе відповідальність (у тому числі цивільно-правову) за складений ним висновок, а не експертна установа. У той же час з рішення, яке міститься у ЄДРСР, неможливо зробити висновок, що саме ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 2 ст. 384 КК України у зв`язку зі знеособленням учасників судового процесу. Крім того, між відповідачем та ОСОБА_1 наказом № 96/04 від 07.08.2023 припинено трудові відносини за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач наголошує, що вживав усі необхідні на належне виконання кожного з договорів дії, а неотримання належного кінцевого результату, про який вказує позивач та який би його задовольнив, відбулося через обставини, які не залежали від волевиявлення відповідача та були йому невідомі на момент укладення договорів на надання відповідних послуг.

21.06.2024 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.

21.06.2024 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування у Шевченківського районного суду міста Києва вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 01.02.2024 у справі № 761/40141/23 та про визнання поважними причини пропуску строку на подання даного клопотання.

28.06.2024 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6147/24 від 11.07.2024 в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальною організацією «Київмедспецтранс» (далі - замовник, позивач) та Науково-дослідним центром судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України (далі - виконавець, відповідач) були укладені наступні договори (далі разом - договори):

- договір № 03/04 від 11.04.2023, предметом якого є надання послуги з проведення товарознавчої експертизи щодо договору № 9к від 11.01.2022; загальна вартість послуг за договором № 03/04 від 11.04.2023 згідно специфікації (додаток № 1) становить 30.111,48 грн з ПДВ;

- договір № 05/04 від 11.04.2023 предметом якого є надання послуги з проведення товарознавчої експертизи щодо договору № 108к від 29.04.2022; загальна вартість послуг за договором № 05/04 від 11.04.2023 згідно специфікації (додаток № 1) становить 60.222,96 грн з ПДВ;

- договір № 14/04 від 12.04.2023 предметом якого є надання послуги з проведення товарознавчої експертизи щодо договору № 43к від 31.01.2022; загальна вартість послуг за договором № 14/04 від 12.04.2023 згідно специфікації (додаток № 1) становить 39.001,54 грн з ПДВ;

- договір № 18/04 від 12.04.2023 предметом якого є надання послуги з проведення товарознавчої експертизи щодо договору № 179к від 24.06.2022; загальна вартість послуг за договором № 18/04 від 12.04.2023 згідно специфікації (додаток № 1) становить 60.222,96 грн з ПДВ;

- договір № 01/05 від 01.05.2023 предметом якого є надання послуги з проведення товарознавчої експертизи щодо договору № 193к від 07.07.2022; загальна вартість послуг за договором № 01/05 від 01.05.2023 згідно специфікації (додаток № 1) становить 49.038,70 грн з ПДВ;

- договір № 02/05 від 01.05.2023 предметом якого є надання послуги з проведення товарознавчої експертизи щодо договору № 592к від 30.11.2021; загальна вартість послуг за договором № 02/05 від 01.05.2023 згідно специфікації (додаток № 1) становить 48.465,14 грн з ПДВ.

У подальшому між позивачем та відповідачем були підписані:

- акт № 112/23 здачі-приймання висновку експерта № 112/23 від 24.04.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 03/04 від 11.04.2023;

- акт № 116/23 здачі-приймання висновку експерта № 116/23 18.05.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 05/04 від 11.04.2023;

- акт № 111/23 здачі-приймання висновку експерта № 111/23 від 16.05.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 14/04 від 12.04.2023;

- акт № 117/23 здачі-приймання висновку експерта № 117/23 від 26.04.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 18/04 від 12.04.2023;

- акт № 156/23 здачі-приймання висновку експерта № 156/23 від 09.06.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 01/05 від 01.05.2023;

- акт № 157/23 здачі-приймання висновку експерта № 157/23 від 31.05.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 02/05 від 01.05.2023.

На підставі виставлених відповідачем за договорами рахунків-фактур позивачем здійснено оплату наданих послуг в загальному розмірі 287.062,78 грн, а саме:

- згідно платіжної інструкції № 950 від 24.04.2023 на суму 30.111,48 грн за послуги з проведення товарознавчої експертизи № 112/23 згідно договору № 03/04 від 11.04.2023;

- згідно платіжної інструкції № 995 від 01.05.2023 на суму 60.222,96 грн за послуги з проведення товарознавчої експертизи № 116/23 згідно договору № 05/04 від 11.04.2023;

- згідно платіжної інструкції № 994 від 01.05.2023 на суму 39.001,54 грн за послуги з проведення товарознавчої експертизи № 111/23 згідно договору № 14/04 від 12.04.2023;

- згідно платіжної інструкції № 951 від 24.04.2023 на суму 60.222,96 грн за послуги з проведення товарознавчої експертизи № 117/23 згідно договору № 18/04 від 12.04.2023;

- згідно платіжної інструкції № 1133 від 16.05.2023 на суму 49.038,70 грн за послуги з проведення товарознавчої експертизи № 156/23 згідно договору № 01/05 від 01.05.2023;

- згідно платіжної інструкції № 1132 від 16.05.2023 на суму 48.465,14 грн за послуги з проведення товарознавчої експертизи № 157/23 згідно договору № 02/05 від 01.05.2023.

Спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань, передбачених договорами, а тому відповідач має відшкодувати позивачу завдані цим збитки та повернути позивачу сплачені ним грошові кошти у сумі 287.062,78 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Всі наведені вище акти здачі-приймання висновку експерта зі сторони відповідача підписано представником (працівником) відповідача - судовим експертом, науковим співробітником лабораторії криміналістичних та інженерно-технічних видів досліджень відповідача ОСОБА_1 ; містять відбиток печатки відповідача. Всі експертні висновки, які є предметом вищевказаних договорів, укладених між позивачем та відповідачем, були проведені та підписані експертом ОСОБА_1 .

13.02.2024 в Єдиному державному реєстрі судових рішень забезпечено надання загального доступу до вироку у справі № 761/40141/23, ухваленого 01.02.2024 Шевченківським районним судом міста Києва по кримінальному провадженню 0004159 (далі - вирок) щодо ОСОБА_1 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368-4, ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України.

У мотивувальній частині вироку зазначено, що «відповідно до відомостей реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України та свідоцтв Міністерства юстиції України:

- № 103-Д від 05.11.2020 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію судового експерта з дозволом на проведення інженерно-транспортної експертизи строком до 05.11.2023;

- № 307-22/Д від 09.08.2022 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію судового експерта з дозволом на проведення інженерно-технічної та інженерно-транспортної експертиз строком до 09.08.2025;

- № 308-22/Д від 09.08.2022 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію судового експерта з дозволом на проведення інженерно-транспортної експертизи строком до 09.08.2025;

- № 110-23/Д від 28.02.2023 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію судового експерта з дозволом на проведення транспортно-товарознавчої експертизи строком до 28.02.2026.

Таким чином, ОСОБА_1 здійснював судово-експертну діяльності як атестований судовий експерт у державних спеціалізованих експертних установах, тобто є особою, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг - послуг експерта.

Відповідно до наказу директора Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України Тюлєнєва С.А. № 15/04 від 02.03.2023 «Про переведення працівників Центру» ОСОБА_1 переведено з посади судового експерта сектору технічної творчості лабораторії права промислової власності Центру на посаду наукового співробітника сектору інженерно технічних видів досліджень лабораторії криміналістичних та інженерно-технічних видів досліджень Центру з 02.03.2023.

Відповідно до посадової інструкції наукового співробітника сектору інженерно-технічних видів досліджень лабораторії криміналістичних та інженерно-технічних видів досліджень Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, затвердженого директором Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Тюлєнєвим С.А. від 02.03.2023, науковий співробітник:

- за дорученням керівництва Центру проводить судові експертизи і експертні дослідження, які вимагають високого рівня науково-методологічного і методичного забезпечення;

- має право у межах своєї компетенції підписувати та візувати документи, пов`язані з науково-дослідною діяльністю сектору та лабораторії;

- має право за наявності відповідної кваліфікації судового експерта, проводити експертні дослідження, приймати участь в апробації та впровадженні в експертну практику нових методів досліджень, проводити рецензування експертних висновків у порядку, визначеному Мін`юстом;

- несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені посадовою інструкцією у межах, визначених чинним законодавством України;

- несе відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності, у межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України.»

Відповідно до інформації, що міститься у реєстрі судових експертів Міністерства юстиції України в мережі Інтернет за адресою: https://rase.minjust.gov.ua/ особою (експертом), яка одержала, наведені у вироку, свідоцтва № 103-Д від 05.11.2020, № 307-22/Д від 09.08.2022, № 308-22/Д від 09.08.2022, № 110-23/Д від 28.02.2023 є ОСОБА_1 .

Також в мотивувальній частині вироку вказано, що ОСОБА_1 в період часу з 24.04.2023 по 09.06.2023, діючи умисно, перебуваючи в приміщенні Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України за адресою: м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, в порушення п. 15, 16, 52 постанови Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 «Про затвердження національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», склав на користь службових осіб КО «Київмедспецтранс» завідомо неправдиві висновки експерта та передав їх до канцелярії Центру, а саме:

- висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 112/23 від 24.04.2023 (за договором № 9к від 11.01.2022);

- висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 117/23 від 26.04.2023 (за договором № 179к від 24.06.2022);

- висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 111/23 від 16.05.2023 (за договором № 43к від 31.01.2022);

- висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 116/23 від 18.05.2023 (за договором № 108к від 29.04.2022);

- висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 157/23 від 31.05.2023 (за договором № 592к від 30.11.2021);

- висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 156/23 від 09.06.2023 (за договором № 193к від 07.07.2022).

Водночас у мотивувальній частині вироку зазначено, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та беззаперечно, підтвердив, що він дійсно при вказаних обставинах вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 368-4, ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України. Тим самим, на час розгляду справи в суді, встановлено достатність фактичних даних для визнання винуватим ОСОБА_1 у складанні завідомо неправдивих висновків експерта.

У резолютивній частині вироку зазначено, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання.

Стаття 384 Кримінального кодексу України визначає кримінальним правопорушенням складання завідомо неправдивого висновку експерта.

Згідно інформації, розміщеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вищезгаданий вирок набрав законної сили 05.03.2024.

Зі змісту вироку по справі № 761/40141/23, ухваленого 01.02.2024 Шевченківським районним судом міста Києва по кримінальному провадженню 0004159, вбачається, що наведені в ньому події стосуються виключно і лише обставин забезпечення відповідачем організації процесу виконання господарсько-договірних зобов`язань за укладеними із позивачем договорами № 03/04 від 11.04.2023, № 05/04 від 11.04.2023, № 14/04 від 12.04.2023, № 18/04 від 12.04.2023, № 02/05 від 01.05.2023 та № 01/05 від 01.05.2023, оскільки на виконання саме цих договорів відповідачем були надані позивачу висновки експерта № 112/23 від 24.04.2023, № 116/23 від 18.05.2023, № 111/23 від 16.05.2023, № 117/23 від 26.04.2023, № 156/23 від 09.06.2023, № 157/23 від 31.05.2023, які згідно зазначеного вироку визнані судом завідомо неправдивими.

Зазначений у вироку ОСОБА_1 , судовий експерт, науковий співробітник лабораторії криміналістичних та інженерно-технічних видів досліджень Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності (працівник відповідача) в межах своїх посадових (трудових обов`язків) проводив експертизи за всіма договорами, укладеними між позивачем та відповідачем.

Отже, з огляду на встановлені вироком обставини, відповідачем не було вжито всіх необхідних організаційних заходів, спрямованих на належне виконання кожного з договорів, укладених із позивачем, в результаті чого позивачем фактично не отримано якісного надання відповідачем послуг, обумовлених цими договорами та фактично не отримано належного кінцевого результату (об`єктивних, фахових експертних висновків з усіх питань, які були поставлені перед експертом), оскільки всі без винятку отримані позивачем від відповідача висновки експерта визнані судом завідомо неправдивими, за що експерта притягнуто до кримінальної відповідальності та призначено йому покарання.

Враховуючи наведене відповідачем не було належним чином виконано зобов`язання, передбачені умовами договорів.

Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному сайті відповідача за адресою в мережі Інтернет https://intelect.org.ua/about-us/history/ пунктом 2.1. Статуту відповідача визначено, що метою діяльності відповідача є задоволення потреб органів дізнання, досудового слідства, судових органів, інших державних органів та надання державних послуг юридичним і фізичним особам по забезпеченню їх незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки.

Згідно пунктів 1.2. договорів послуги, згідно з договорами, виконуються з додержанням вимог чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про судову експертизу», постанови Кабінету Міністрів України № 804 від 27.07.2011 «Деякі питання надання платних послуг науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 та відповідно до ДК 021:20-0 (Аналітичні послуги).

Положеннями ст.ст. 3, 12 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження. Незалежно від виду судочинства судовий експерт зобов`язаний, зокрема провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.

З огляду на викладене, належним виконанням зобов`язання по проведенню експертизи є надання обґрунтованого висновку експерта.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок надання експертом необґрунтованих висновків відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договорами.

Частиною 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком доведено, що експерт (працівник) відповідача в порушення пунктів 15, 16, 52 постанови Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» не здійснив аналіз цін продажу (пропонування) на подібне майно та при виявлені завищення цін на товар в документах, наданих на дослідження, не зазначив вказаний факт у висновку, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 КК України, склав завідомо неправдиві висновки експерта, проставив власні підписи та передав їх до Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України.

Таким чином, вироком підтверджено факт складання експертом (працівником) відповідача завідомо неправдивих висновків експерта.

Пунктами 4.2. договорів визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Оскільки вироком підтверджено факт неправдивості висновків експерта, складених експертом, який перебував у трудових відносинах з відповідачем, що призвело до безпідставних витрат позивача з оплати відповідачу послуг експертизи, то такі витрати за своєю правовою природою є збитками в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, передбачених умовами договорів, укладених з позивачем, відповідач повинен відшкодувати позивачеві завдані цим збитки та повернути позивачеві сплачені ним, на підставі договорів, грошові кошти у сумі 287.062,78 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача листом № 09/094-248-1 від 04.03.2024 з проханням повернути сплачені на підставі договорів кошти в сумі 287.062,78 грн.

Листом № 330/418-11-24/3 від 25.03.2024 відповідач відмовив позивачу у поверненні сплачених коштів.

В подальшому позивач звернувся до відповідача з претензією № 09/094-478-7 від 10.04.2024, в якій вимагав повернути позивачу грошові кошти в сумі 287.062,78 грн, сплачені позивачем на підставі договорів.

Станом на день звернення до суду із позовною заявою позивач не отримав відповіді на претензію № 09/094-478-7 від 10.04.2024, грошові кошти в сумі 287.062,78 грн, відповідач позивачеві не повернув.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

На підставі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов`язань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

З огляду на положення статті 224 Господарського кодексу України, статей 22, 611, 614, 623 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що сума в розмірі 287.062,78 грн є збитками позивача, які мали місце внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем за договором.

Отже, позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та понесеними позивачем збитками саме внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобов`язання.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Твердження відповідача про те, що сплачені позивачем експертні висновки № 156/23 та № 157/23 проводилися на підставі звернень позивача № 404-4 від 14.04.2023 та № 405-4 від 14.04.2023, в яких позивач просив провести транспортно-товарознавчі експертизи у зв`язку з кримінальними провадженнями № 0000201 та № 0001115, що робить проведені дослідження судовими експертизами, а тому витрати на їх проведення є судовими витратами і повинні відшкодовуватися у рамках того провадження, у якому ці експертизи проводилися не підтверджені належним чином в порядку ст.ст. 73-79 Господарського процесуального кодексу України, зокрема не доведено що ці висновки були виконані та подані позивачем в рамках кримінальних проваджень № 0000201 та № 0001115.

Посилання відповідача на те, що саме судовий експерт несе відповідальність (у тому числі цивільно-правову) за складений ним висновок, а не експертна установа не приймаються судом до уваги, оскільки в даному випадку експертні висновки складені на виконання договорів укладених з відповідачем, за дорученням якого (згідно посадової інструкції) експертом складені висновки.

Посилання відповідача на те, що між відповідачем та ОСОБА_1 наказом № 96/04 від 07.08.2023 припинено трудові відносини за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України не приймаються судом до уваги, оскільки ОСОБА_1 звільнений після складання ним висновків, а отже не відміняють ту обставину, що ОСОБА_1 склав експертні висновки під час перебування у трудових відносинах з відповідачем.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Комунальної організації «Київмедспецтранс» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, офіс 501; ) на користь Комунальної організації «Київмедспецтранс» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 25; ) 287.062 грн 78 коп. збитків, 4.305 (чотири тисячі триста п`ять) грн 94 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова