СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Харків Справа № 917/1700/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О. , суддя Пуль О.А.

за участі секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна логістична компанія "Меркурій" (вх. № 753 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.02.2024 у справі №917/1700/23 (прийняте у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Ківшик О.В., повний текст рішення складено та підписано 19.02.2024)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна логістична компанія "Меркурій", м. Полтава,

про стягнення 785 103,84 грн,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна логістична компанія "Меркурій" 785 103,84 грн плати за користування вагонами за час їх затримки на коліях станції.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.02.2024 у справі №917/1700/23 позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна логістична компанія "Меркурій" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 785 103,84 грн плати за користування вагонами за час їх затримки на коліях станції та 11 776,56 грн судового збору.

Рішення суду обґрунтовано тим, що вагон № 64169709 простояв на станції П`ятихатки з вини відповідача (власника вагона) з 05 год. 30 хв. 02.04.2021 до 16 год. 04 хв. 14.04.2023, сума нарахованих платежів (плата за користування вагоном) складає 657 409,80 грн з ПДВ; вагон № 64056856 простояв на станції Рокувата з вини відповідача (власника вагона) з 16 год. 25 хв. 20.08.2021 до 20 год. 10 хв. 15.02.2022, сума нарахованих платежів (плата за користування вагоном) складає 127 694,04 грн з ПДВ. Станом на 23.06.2023 заборгованість відповідачем не сплачена, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 785 103,84 грн плати за користування вагонами за час їх затримки на коліях станції, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна логістична компанія "Меркурій" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 19.02.2024 у справі №917/1700/23 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Скарга обґрунтована тим, що відповідач не отримував з боку позивача копії позовної заяви з додатками. При цьому причина неотримання зазначених процесуальних документів відповідачу невідома, хоча останній не змінював ані свої офіційні контакти (засоби зв`язку), ані свого місцезнаходження, продовжуючи здійснювати свою підприємницьку діяльність за адресою, зазначеною у витязі з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - 36011, Полтавська область, м.Полтава, пр-кт Першотравневий, буд. 19/2, офіс 406, орендуючи за цією адресою офісне приміщення в офісному центрі, в якому прийом будь-якої кореспонденції здійснюється черговим вахтером, після чого передається кінцевому адресату.

Також зазначає, що відповідач не отримував ухвали Господарського суду Полтавської області від 18.09.2023 про відкриття провадження по справі, у зв`язку з чим був необізнаний з приводу наявності в провадженні господарського суду цієї справи.

Посилається на те, що задовольняючи позов, суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення зазначив, що «відповідач не забезпечив відповідність власних вантажних вагонів, що виходять на залізничні колії загального користування, за конструкцією, терміном служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним вимогам, які встановлено для вагонів інвентарного парку залізниць, чим порушив умови укладеного між сторонами договору №ПЗ/М-188063/НЮ». Також суд зазначив, що «відповідач не вживав заходів щодо організації ремонту вагонів та користувався вагонами за час затримки на коліях станцій: вагон № 64169709 по станції П`ятихатки в період з 02.04.2021 по 03.04.2023; вагон № 64056856 по станції Рокувата в період з 20.08.2021 по 04.04.2023». Проте, на думку апелянта, такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам, які були викладені відповідачем та підтверджені письмовими доказами, з урахуванням того, що належні відповідачу вагони № 64169709 та № 64056856 були побудовані та введені в експлуатацію в березні 2019 року, після чого ці вагони постійно курсували на коліях загального користування Укрзалізниці, таким чином перебуваючи у фактичному володінні позивача. Посадові особи позивача, діючи відповідно до вимог чинного законодавства України, постійно перевіряли технічний стан цих вагонів. Після зупинки вагона № 64169709 відповідач власними засобами завіз на територію депо необхідні матеріали та запасні частини для проведення відповідного ремонту вагону та заміни деталей візків вагону, сплатив на користь вагонного депо П`ятихатки вартість робіт з розвантаження поставлених матеріалів та запасних частин, а також здійснив передоплату на користь вагонного депо за проведення ремонту напіввагона №64169709 із заміною деталей візків, тобто виконав усі можливі та необхідні дії для своєчасного проведення ремонту цього вагона. Вагон №64056856 на виконання вимог вказівки №ЦЦТ-10/131 від 15.02.2021 спочатку був зупинений іншим структурним підрозділом позивача, де цей вагон пройшов технічне обслуговування ТОв-2 та був визнаний придатним до експлуатації, про що свідчить повідомлення форми ВУ-36М. Тобто, позивач надав гарантію, що технічний стан цього вагону відповідає усім нормативним вимогам та він не загрожує безпеці руху, після чого цей вагон, виїхавши на колії загального користування, знову опинився у фактичному володінні позивача. Проте, через неповних два місяця, коли вагон №64056856 потрапив на територію Придніпровської залізниці, посадові особи позивача знову зупинили цей вагон, після чого тривалий час не вирішували питання щодо місця та порядку проведення технічного обслуговування цього вагону. При цьому позивач вперше повідомив відповідача про порядок проведення технічного обслуговування із заміною забракованих деталей належних відповідачу вагонів №64169709, №64056856 лише 16 лютого 2023 року, коли на виконання вимог АМКУ, направив на адресу відповідача відповідний лист. А тому відповідач вважає, що в його діях відсутня вина щодо тривалого перебування вагонів на станціях позивача, при цьому відповідач вживав усі можливі заходи щодо організації ремонту вагонів. У зв`язку з чим, заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а прийняте судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню.

До апеляційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна логістична компанія "Меркурій" додано додаткові документи, а саме: копію листа-повідомлення №378 від 02.04.2021 про зупинення та виведення зі складу поїзду на станції П`ятихатки Придніпровської залізниці напіввагону №64169709 власності ТОВ ТЛГ Меркурій згідно вказівки Укрзалізниці ЦЦТ-10/131 від 15.02.2021, копію Акту виконаних робіт за №1 від 22.04.2021 та калькуляції на розвантаження матеріалів та запасних частин від 21.04.2021, копію рахунку №201/260 від 11.05.2021 на здійснення передоплати за технічне обслуговування напіввагону №64169709 на суму 29 043,02 грн, копію платіжного доручення №3 від 12.05.2021 про перерахування на користь структурного підрозділу П`ятихатське вагонне депо РФ Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця передоплати у сумі 29 043,02 грн за проведення ремонту напіввагону №64169709, копію акту звірки взаємних розрахунків станом на 30.09.2021 між ТОВ ТЛГ Меркурій та структурним підрозділом П`ятихатське вагонне депо РФ Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця, копію повідомлення №6967 на ремонт або технічне обслуговування вагону №64056856 форми ВУ-23М від 16.05.2021, копію повідомлення №2483 про приймання вагону №64056856 з ТОв-2 форми ВУ- 36М від 29.06.2021, копію акту виконаних робіт №993/396 від 27.07.2021 щодо ремонту вагону №64056856, копію рахунку №993/396 від 27.07.2021 щодо оплати послуг у розмірі 7405,57 грн за технічне обслуговування вагона №64056856, копію платіжного доручення №972 від 11.08.2021 про оплату послуг у розмірі 7405,57 грн за технічне обслуговування вагона №64056856, копію довідки ГІОЦ УЗ №3996 Про комплектацію вагону №64056856 змінними деталями, копію листа ТОВ ТЛГ МЕРКУРІЙ вих.№090 від 03.09.2021 щодо проведення деповського ремонту напіввагону №64056856, копію довідки ГІОЦ УЗ №3996 Про комплектацію вагону №61618211 змінними деталями, копію відповіді ТОВ ТЛГ Меркурій (вих.№01/20 від 20.06.2022) на лист-повідомлення від 08.06.2022, копію листа Антимонопольного комітету України Про розгляд заяви від 23.03.2023, копію листа керівництва АТ Укрзалізниця від 16.02.2023 щодо порядку та умов проведення ремонту вагонів №64169709, №64056856 та №61618211, копію платіжної інструкції №160220 від 22.03.2023 про повернення коштів у розмірі 29 043,02 грн ТОВ ТЛГ Меркурій.

24.05.2024 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2021), в якому останній проти апеляційної скарги заперечує, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що вперше саме про заміну візків, а не про ремонт вагонів, який технічно неможливо було виконати на коліях станцій, відповідач звернувся до залізниці лише у квітні 2023 (гарантійні листи від 03.04.2023 №01/01 та від 04.04.2023 №04/04). Придатні для використання візки також були надані лише у квітні 2023. Цим, власне, і обумовлюється виконання робіт по заміні візків на станційних коліях їх дислокації лише у квітні 2023. З огляду на те, що додаткові документи, додані ТОВ «ТЛГ «Меркурій» до апеляційної скарги, не були надані до суду першої інстанції через недобросовісну поведінку самого відповідача, а саме через незабезпечення ним отримання кореспонденції за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, підстав для прийняття додаткових документів немає. Просить поновити строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.263 ГПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Частиною 1 ст.118 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна логістична компанія "Меркурій" (вх.№753 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.02.2024 у справі №917/1700/23; призначено справу до розгляду; встановлено позивачу строк до 08.05.2024 для подання: відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; письмового ставлення щодо додаткових документів доданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна логістична компанія "Меркурій" до апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що відзив на апеляційну скаргу подано позивачем до суду 24.05.2024. При цьому, позивач просить поновити строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що спір виник з діяльності РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», управління та підрозділи якої територіально знаходиться у прифронтових Дніпропетровській та Запорізьких областях. Справу також супроводжують фахівці цієї філії. Як загальновідомо, залізниця є об`єктом критичної інфраструктури та, відповідно, однією з основних цілей для ракетних ударів. Як приклад, 19.04.2024 країна агресор масово обстріляла цивільні об`єкти філії, внаслідок чого були поранені та загиблі серед працівників. Звідси, під час сигналів повітряної тривоги (сирени), які в м. Дніпро є доволі частими, об`єкти залізниці є зоною підвищеної небезпеки. Тому, працівники залізниці з метою власної безпеки змушені евакуйовуватись до укриттів та перебувати там до закінчення тривоги, що своєю чергою унеможливлює перебування на робочому місці. До вказаного переліку слід додати й постійні перебої зі світлом, зв`язком та інтернетом. Означене вкрай ускладнювало комунікацію з підрозділами залізниці (вагонними депо), які знаходяться поза межами управління філії та могли надати відповідні фахові технічні пояснення з приводу наведених в апеляційній скарзі аргументів. У сукупності вказані обставини негативно вплинули на робочий процес та стали наслідком пропуску строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судовому засіданні проти поновлення пропущеного строку подання відзиву не заперечував.

Враховуючи наведені позивачем підстави в обґрунтування причин пропущення строку на подання апеляційної скарги обґрунтованими, колегія суддів вважає за можливе поновити пропущений позивачем строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 12.06.2024 було оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 24.07.2024 до 14 год. 00 хв.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.07.2024 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача 24.07.2024 приєднався до судового засідання в режимі відеоконференції, однак зв`язок з представником було втрачено.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.05.2024 та протокольною ухвалою суду від 12.06.2024 задоволено клопотання представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №917/1700/23. Попереджено учасників справи, що згідно з частиною п`ятою статті 197 Господарського процесуального кодексу України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.07.2018 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна логістична компанія "Меркурій" (замовник) укладено договір № ПЗ/М-188063/НЮ про організацію курсування на коліях загального користування власних вантажних вагонів відповідача, а також вагонів інших юридичних осіб, які замовник використовує на підставі договорів оренди, сумісної діяльності, управління майном тощо та надання послуг, пов`язаних із цим.

Відповідно до п.2.1.10 договору замовник зобов`язаний забезпечувати відповідність власних вантажних вагонів, що виходять, на залізничні колії загального користування, за конструкцією, терміном служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом вимогам, які встановлено для вагонів інвентарного парку залізниць.

Згідно з п.2.1.12 договору у випадку відсутності договору на гарантійне обслуговування вагонів замовник зобов`язується разом із вартістю робіт відшкодовувати витрати, пов`язані із затримкою власного вагона з моменту надання повідомлення про затримку за ставками, передбаченими Збірником тарифів.

Однак, як зазначає позивач, відповідач не забезпечив відповідність власних вантажних вагонів, що виходять на залізничні колії загального користування, за конструкцією, терміном служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом вимогам, які встановлено для вагонів інвентарного парку залізниць, чим порушив умови договору, а саме:

1) 02.04.2021 о 04 год. 25 хв. на 13 колію південного парку станції П`ятихатки регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" прибув поїзд № 3582, формуванням станція Жовті Води-1, склад 174, призначенням на ст.Бехи регіональної філії "Південно-західна залізниця" АТ "Укрзалізниця". О 05 год. 25 хв. при виконанні технічного огляду вагонів поїзда на 13 колії південного парку станції П`ятихатки регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", оглядачем було виявлено вагон № 64169709, який перебував у власності відповідача, на якому було порушено маркування деталей візків вагону за критеріями, визначеними вказівкою від 13.01.2015 № ЦЗТ-8/10, а саме: на боковій рамі № 79591.12.08 наявне витравлення цифри 9 електрозварюванням; на боковій рамі № 6238.12.08 виправлені всі цифри номеру; на брусі № 35314.12.98 виправлено номер року, про що складено відповідний акт від 02.04.2021.

Вказівкою від 13.01.2015 № ЦЗТ-8/10 (від 13.01.2015 № 00013/ЦВ) заборонено випуск з планових ремонтів та технічного обслуговування з відчепленням, а також приймання нових вантажних вагонів, бокові рами та надресорні балки візків яких мають дефекти у цифрах клейма року виготовлення (хоча б одна) виконані електрозварюванням або мають виправлення електрозварюванням більш ніж 50 %.

Пункт 2 наведеної вказівки передбачає обов`язок причетних підрозділів позивача вилучати з експлуатації, до підтвердження власником вагонів легітимності походження, бокові рами, які мають дефекти, що полягають:

- у невідповідності ідентифікаційного (порядкового) номеру із зовнішньої сторони з дублюючим номером та має сліди виправлення цифр електрозварюванням;

- у наявності хоча б однієї цифри ідентифікаційного (порядкового) номера виконаної зварюванням за умови відсутності дублюючого номера;

- у виконанні електрозварюванням одних і тих же цифр ідентифікаційного (порядкового) та дублюючого номерів;

- у повному виконанні електрозварюванням цифр клейма заводу-виробника.

Відповідно до п.1.1 вказівки від 15.02.2021 № ЦЦТех-10/131 причетні підрозділи позивача зобов`язані забезпечити у період до наступного планового ремонту контроль литих деталей візків при проведенні технічного обслуговування вантажних вагонів, побудованих ТОВ "ДМЗ "Карпати" з використанням старопридатного литва, відповідно до переліку, що додається до цієї вказівки.

Вагон № 64169709 входить до цього переліку.

Пунктом 1.3 вказівки від 15.02.2021 № ЦЦТех-10/131 передбачено обов`язок причетних підрозділів позивача у випадку виявлення у вагонах за переліком недоліків, зокрема, порушення маркування деталей (з урахуванням критеріїв вказівки від 13.01.2015 № ЦЗТ-8/10 (від 13.01.2015 № 00013/ЦВ) - вагони переводити до неробочого парку шляхом відчеплення до ТОВ-2 по коду 200 та коду виявленої несправності.

Вагон № 64169709 було побудовано ТОВ "ДМЗ "Карпати" 14.03.2019.

Відповідно до вимог вказівки від 15.02.2021 № ЦЦТех-10/131 на вагон було виписано повідомлення ВУ-23М № 9712 та переведено до неробочого парку з найменуванням несправності "діагностика візків вагона".

Листом від 02.04.2021 № 378 відповідачу та оператору вагона ТОВ "Альфара" повідомлено про відчеплення вагона № 64169709 з проханням направити представника для комісійного розслідування випадку відчеплення вагона та вирішення питання щодо його ремонту.

2) 20.08.2021 о 13 год. 23 хв. на 5 колію станцію Рокувата прибув поїзд № 3103, формуванням станція Кривий Ріг-Сортувальний, склад 670, призначенням на станцію Рокувата. При виконанні технічного огляду вагонів поїзда на 5 колії ст. Рокувата, оглядачем вагонів було виявлено вагон № 64056856 власності ТОВ "ТЛГ "Меркурій", в якому було порушено маркування деталей візків вагона за критеріями визначеними вказівкою Укрзалізниці від 13.01.2015 № ЦЗТ 8/10 (від 13.01.2015 № 00013/ЦВ), а саме: виявлено виправлення номера виробника бокової рами № 15004 та не правильний рік виготовлення (відповідно до довідки № 2731 рік виготовлення цього вагону 1998, а на рамі зазначена дата виготовлення - 1989 рік).

Вагон № 64056856 було побудовано ТОВ ДМЗ Карпати (клеймо підприємства 1383) 12.03.2019.

Згідно з вимогами вказівки від 15.02.2021 ЦЦТех-10/131 на вагон № 64056856 було виписано повідомлення ВУ-23М № 3159 переведено до неробочого парку з кодом несправності 200.

Телеграмою від 20.08.2021 №18, за підписом начальника ПТО стації Рокувата структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" Венець С.В., власнику ТОВ "ТЛГ Меркурій" було повідомлено про відчеплення вагону № 64056856, з проханням направити представника для комісійного розслідування випадку відчеплення вагону та вирішення питання щодо його ремонту.

Як зазначає позивач, виявлені дефекти вагонів № 64169709 та № 64056856 свідчать про те, що вони загрожують безпеці руху поїздів. Відповідно до п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом від 20.12.1996 № 411 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854 забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. У зв`язку з цим відправити вищевказані вагони в адресу вагоноремонтних підприємств для проведення заміни та подальшого ремонту візків не було можливим.

Відповідно до абз.2 п.4.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17 (далі - Правила № 17), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за №168/26613 для організації безперебійної експлуатації власних вантажних вагонів на коліях загального користування власник (орендар, оператор) вагонів може укласти договір із залізницею (вагоноремонтним підприємством) про гарантоване усунення несправностей, що виникають під час руху, з відчепленням від поїзда.

Абзац 4 вказаного пункту передбачає, що у разі відсутності договору про гарантоване обслуговування власних вантажних вагонів вагоноремонтне підприємство, у районі обслуговування якого відчеплено вагон, надсилає за місцезнаходженням власника (орендаря, оператора) запит про ремонт вагона. Власник самостійно вирішує питання ремонту таких вагонів.

Позивач посилається на те, що відповідач протягом тривалого часу не вживав будь-яких заходів щодо забезпечення ремонту вагонів № 64169709 та № 64056856.

За твердженням позивача, гарантійний лист від 03.04.2023 № 01/01 від ТОВ "ТЛГ Меркурій" стосовно ремонту вагона № 64169709 надійшов на адресу структурного підрозділу "Вагонне депо Кам`янське" лише 06.04.2023.

Гарантійний лист від 04.04.2023 № 04/04 від ТОВ "ТЛГ Меркурій" стосовно ремонту вагона № 64056856 на адресу структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" надійшов 04.04.2023.

Отже, як зазначає позивач, відповідач не вживав заходів щодо організації ремонту вагонів та користувався вагонами за час затримки на коліях станцій: вагон № 64169709 по станції П`ятихатки в період з 02.04.2021 по 03.04.2023; вагон № 64056856 по станції Рокувата в період з 20.08.2021 по 04.04.2023, внаслідок чого утворилась заборгованість плати за користування вагонами за час їх затримки на коліях станції в розмірі 785 103,84 грн.

Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про неналежне повідомлення його позивачем про подання позовної заяви, а також судом про відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим він був необізнаний з приводу наявності в провадженні господарського суду цієї справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 7 ст.120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п. п. 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 992 Правил).

Системний аналіз ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна логістична компанія "Меркурій" зареєстровано за адресою: 36011, Полтавська область, м.Полтава, пр.Першотравневий, 19/2, офіс 406.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідачу позовну заяву було направлено за адресою: 36011, м.Полтава, пр.Першотравневий, 19/2, офіс 406, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком, доданим до позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали.

Ухвала суду від 18.09.2023 була направлена відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та яка співпадає з адресою, зазначеною у витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак, повернулася до Господарського суду Полтавської області з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Враховуючи вищевикладене та факт направлення позивачем позовної заяви та судом ухвали про відкриття провадження у справі на офіційну адресу відповідача та повернення вказаної ухвали із відміткою поштового відділення адресат відсутній за вказаною адресою, суд доходить висновку про належне повідомлення учасника справи, в зв`язку з чим посилання апелянта на неналежне його повідомлення про порушення справи є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги додані відповідачем до апеляційної скарги додаткові документи, з огляду на наступне.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на неналежне повідомлення його про порушення провадження у даній справі, неотримання з боку позивача копії позовної заяви з додатками, а також ухвали суду про відкриття провадження у справі, в зв`язку з чим він був позбавлений реальної можливості надати на адресу суду відзив на позов разом з відповідними доказами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника, а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

За загальним правилом, усі докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції додаткові докази подаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14, де, зокрема, вказано, що положення статті 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи", і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою).

Відповідно до висновку щодо застосування приписів ст. ст. 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі №916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

При цьому, за імперативним приписом ч. 4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів ст. 269 ГПК України, що є неприпустимим, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Разом з цим, загальне посилання апелянта на неотримання відповідної кореспонденції без відповідних доказів в обґрунтування такого твердження (довідок Укрпошти про неотримання пошти, яка надходила від позивача або Господарського суду Полтавської області тощо), не свідчить про наявність об`єктивних обставин, які унеможливили своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від заявника.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає додані відповідачем до апеляційної скарги додаткові докази.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.526 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Згідно положень ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положенням ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 17 Статуту залізниць України визначено, що перевезення вантажів залізничним транспортом організовується на договірних засадах.

Відповідно ст. 71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором.

Відповідно до п.2.1.12 договору у випадку відсутності договору на гарантійне обслуговування вагонів відповідач зобов`язався разом із вартістю робіт відшкодовувати витрати, пов`язані із затримкою власного вагона з моменту надання повідомлення про затримку за ставками, передбаченими Збірником тарифів.

Статтею 119 Статуту залізниць України встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Частиною 2 Статуту залізниць України передбачено, що зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (далі - Правила № 113) визначено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23. За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Пункт 14 Правил користування вагонами і контейнерами визначено, що розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством.

У відповідності до чинного законодавства розрахунок плати за користування вагонами здійснюється на підставі розділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги.

Відповідно до пункту 15 Правил № 113, якщо вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї, або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

Відповідно до вимог п.9.1 Правил технічної експлуатації залізниць України рухомий склад має утримуватися у справному стані.

Як свідчать матеріали справи, вагон № 64169709 простояв на станції П`ятихатки з 05 год. 30 хв. 02.04.2021 до 15 год. 30 хв. 14.04.2023, що підтверджується повідомленням форми ВУ-23М №9712 від 02.04.2021 про ремонт або технічне обслуговування вагона, власником якого є ТОВ "ТЛГ "Меркурій", та переведення вагона до неробочого парку з найменуванням несправності діагностика візків вагона код 200; актом загальної форми ГУ-23 №64 від 14.04.2023.

Листом від 02.04.2021 №378 відповідачу було направлено повідомлення про відчеплення вагона №64169709 з проханням направити представника для комісійного розслідування випадку відчеплення вагона та вирішення питання щодо його ремонту.

Гарантійний лист від 03.04.2023 №01/01 від ТОВ "ТЛГ "Меркурій" стосовно ремонту вагона № 64169709 надійшов на адресу структурного підрозділу Вагонне депо Кам`янське 06.04.2023.

Структурним підрозділом "Вагонне депо Кам`янське" було виставлено рахунок ТОВ "ТЛГ "Меркурій" від 01.05.2023 № 147/(262) на суму 657 409,80 грн разом з актом № 147 від 01.05.2023, які направлені відповідачу 05.05.2023.

Повторно листом від 25.05.2023 № 547 направлено рахунок та акт.

Вагон № 64056856 простояв на станції Рокувата з 16 год. 25 хв. 20.08.2021 до 20 год. 10 хв. 15.02.2022, що підтверджується повідомленням форми ВУ-23М №3169 від 20.08.2021 про ремонт або технічне обслуговування вагона, власником якого є ТОВ "ТЛГ "Меркурій", та переведення вагона до неробочого парку з кодом несправності 200; актом загальної форми ГУ-23 №92 ЕП від 15.02.2022.

Телеграмою від 20.08.2021 №18 відповідача було повідомлено про відчеплення вагону з проханням направити представника для комісійного розслідування випадку відчеплення вагону та вирішення питання щодо його ремонту.

Гарантійний лист від 04.04.2023 №04/04 від ТОВ "ТЛГ "Меркурій" стосовно ремонту вагона №64056856 надійшов на адресу структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" 04.04.2023.

Структурним підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" було виставлено рахунок "ТЛГ "Меркурій" від 30.04.2023 № 130/253 на суму 127 694,04 грн разом з актом № 1 користування вагонами від 30.04.2023.

Експлуатаційним вагонним депо Батуринська 17.05.2023 направлено на адресу ТОВ "ТЛГ "Меркурій" цінним листом з описом вкладення вимогу від 17.05.2023 № 253/949 щодо перерахування на розрахунковий рахунок регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" заборгованості за користування вагону № 64056856 на суму 127 694,04грн з ПДВ в семиденний термін з моменту отримання.

Проте, доказів оплати ТОВ "ТЛГ "Меркурій" заборгованості матеріали справи не містять.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що в його діях відсутня вина щодо тривалого перебування вагонів на станціях позивача, відповідач вживав усі можливі заходи щодо організації ремонту вагонів, з огляду на те, що будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачем до суду першої інстанції надано не було.

Апелянтом не спростовано, що вагон № 64169709 простояв на станції П`ятихатки з 05 год. 30 хв. 02.04.2021 до 15 год. 30 хв. 14.04.2023, а вагон № 64056856 простояв на станції Рокувата з 16 год. 25 хв. 20.08.2021 до 20 год. 10 хв. 15.02.2022, як і не спростовано, що гарантійний лист стосовно ремонту вагона № 64169709 надійшов на адресу структурного підрозділу Вагонне депо Кам`янське 06.04.2023, а гарантійний лист стосовно ремонту вагона № 64169709 надійшов на адресу структурного підрозділу Вагонне депо Кам`янське 06.04.2023.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 785 103,84 грн плати за користування вагонами за час їх затримки на коліях станції, є обґрунтованими.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Полтавської області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 19.02.2024 у справі №917/1700/23 без змін як такого, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна логістична компанія "Меркурій" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 19.02.2024 у справі №917/1700/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 31.07.2024

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.А. Пуль