ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2024 р. Справа№ 910/8313/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Олексієнко М.Г. (в залі суду);

при розгляді апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024, повний текст рішення складено 01.04.2024

у справі № 910/8313/23 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент"

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 1 499 976,75 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» з вимогою про стягнення заборгованості у сумі 1 499 976,75 грн за договорами купівлі-продажу товарів № 09/03/1152-МТР від 26.09.2022 та № 09/03/1169-МТР від 26.09.2022 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/8313/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" 1 499 976 грн. 75 коп. основного боргу, 17 999 грн 72 коп. судового збору.

Рішення мотивоване тим, що судом встановлено, що на виконання умов вказаних договорів позивач на підставі видаткових накладних №№ РН-01785 від 10.10.2022, РН-02152, РН-02153 від 05.12.2022, копії яких додані до матеріалів справи, та які підписані сторонами без зауважень, поставлено товар відповідачу на загальну суму 1 799 972,10 грн. Поясненнями позивача, викладеними в позовній заяві, стверджується факт оплати відповідачем отриманого товару у розмірі 299 995,35 грн. Всупереч ст. 74 ГПК України доказів здійснення відповідачем повної оплати за одержаний товар суду не подано. Посилання відповідача на часткову оплату суми боргу безпідставні, оскільки доказами не підтверджені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/8313/23, Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/8313/23 та відкрити апеляційне провадження у справі. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/8313/23 у повному обсязі. Ухвалити у справі № 910/8313/23 нове рішення, яким відмовити ТОВ «Технохімреагент» у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПАТ «Укрнафта»: боргу у розмірі 1 499 976,75 грн. та судового збору у розмірі 17 999 грн. 72 коп. Покласти на ТОВ «Технохімреагент» судові витрати, понесені Публічним акціонерним товариством «Укрнафта».

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що ПАТ «Укрнафта», незважаючи на певні зміни (передача частини акцій статутного капіталу Товариства у державну власність в особі Міністерства оборони України) та обставини (виконання мобілізаційних завдань), запропонувало ТОВ «Технохімреагент» відстрочку виконання зобов`язання, однак Господарський суд міста Києва не звернув увагу на цю пропозицію відповідача щодо сплати заборгованості.

На думку скаржника, судом не проаналізовано надану відповідачем інформацію, що починаючи з 2023 року Кабінет Міністрів України затверджує фінансові плани ПАТ «Укрнафта»: розпорядження Уряду України «Про затвердження фінансового плану публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на 2023 рік» від 26.05.2023 № 466-р та розпорядження Уряду України «Про затвердження фінансового плану публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на 2024 рік» від 01.03.2024 № 172-р, водночас, наявність фінансових планів, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, встановлює певні обмеження щодо оперативного вирішення фінансових питань Товариством, у тому числі - виконання зобов`язань за укладеними договорами.

Також на думку скаржника, враховуючи, що відповідно до п.8.1 Договору купівлі-продажу від 26.09.2022 № 09/03/1152-МТР та Договору купівлі-продажу від 26.09.2022 № 09/03/1169-МТР спори і розбіжності, що виникли в ході виконання цього Договору, вирішуються шляхом переговорів, однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що сторонами договору було визначено, що усі спори або розбіжності, що виникають при виконанні цього договору, сторони врегульовують шляхом ведення переговорів, пошуку взаємоприйнятних рішень.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що відповідач, посилаючись на лист ПАТ «Укрнафта» від 21.02.2023 № 01/01/03/12-02/04/32, у якому пропонувалось сплатити заборгованість протягом шести місяців (протягом березня - серпня 2023), не зазначив, яким чином цей лист унеможливив оплату отриманого товару у визначені договором строки, не пояснюється. Цей лист не мав за мету виконання договірних зобов`язань, оскільки відповідач не оплатив отриманий товар у визначені договором строки, і не оплатив його у запропоновані відповідачем строки (протягом березня - серпня 2023), також відповідачем не надано пояснень тому, що наявність фінансових планів, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, встановлює певні обмеження щодо виконання зобов`язань за укладеними договорами у визначені договорами строки, однак, дозволяють виконувати зобов`язання протягом березня - серпня 2023р.

Узагальнені доводи відповіді на відзив на апеляційну скаргу

Відповідач наголошує на тому, що у листі відповідач пропонував здійснити оплату отриманого товару у вищезазначений період, але позивач відмовився, тому й оплата за договорами купівлі-продажу № 09/03/1152-МТР від 26.09.2022 та № 09/03/1169-МТР від 26.09.2022 на умовах, запропонованих у листі відповідача від 21.02.2023 № 01/01/03/12-02/04/32, не здійснювалась; фінансовий план ПАТ «Укрнафта» на 2023 рік було затверджено у травні 2023 року (розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.05.2023 № 466-р); кожен з договорів купівлі продажу від 26.09.2022 за № 09/03/1152-МТР та № 09/03/1169-МТР містить п.8.1, який передбачає, що спори і розбіжності, які виникли в ході виконання Договору, вирішуються шляхом переговорів.

Також відповідач зазначає про те, що ТОВ «Технохімреагент» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами щодо внесення змін до вищевказаних договорів купівлі-продажу від 26.09.2022 за № 09/03/1152-МТР та № 09/03/1169-МТР (судові справи № 910/18778/23, № 910/533/23).

Явка учасників справи

Позивач не направив свого представника у судове засідання 25.06.2024, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними довідками про доставлення документа до електронного кабінету позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.06.2024 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/8313/23 у повному обсязі. Ухвалити у справі № 910/8313/23 нове рішення, яким відмовити ТОВ «Технохімреагент» у задоволенні позовних вимог.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу передачі судової справи № 910/8313/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/8313/23. Призначено справу № 910/8313/23 до розгляду у судовому засіданні 04.06.2024.

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 оголошено перерву у розгляді справи № 910/8313/23 за Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 до 25.06.2024.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/8313/23 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 26.09.2022 між позивачем (продавцем) та відповідачем (покупцем) укладено договори купівлі-продажу №№ 09/03/1152-МТР, 09/03/1169-МТР, відповідно до п. 1.1 якого, у порядку та на умовах, визначених цим договором, позивач, за договором продавець, зобов`язався передавати товар у власність відповідача, за договором покупця, а відповідач - прийняти цей товар та оплатити його вартість на умовах, визначених цими договорами.

Відповідно до умов п. 3.2 договорів оплата вартості товару здійснюється на умовах, визначених додатками, після отримання покупцем примірника, належним чином підписаного сторонами оригіналу договору.

Згідно умов п. 3 додатку № 1 до договору № 09/03/1152-МТР умови оплати товару: по факту поставки партії товару протягом 30 календарних днів.

Згідно умов п. 3 додатку № 1 до договору № 09/03/1169-МТР умови оплати товару: 25% передоплата, решта по факту поставки партії товару протягом 30 календарних днів.

На виконання умов вказаних договорів позивач на підставі видаткових накладних №№ РН-01785 від 10.10.2022, РН-02152, РН-02153 від 05.12.2022, копії яких додані до матеріалів справи, та які підписані сторонами без зауважень, поставлено товар відповідачу на загальну суму 1 799 972,10 грн.

Поясненнями позивача, викладеними в позовній заяві, стверджується факт оплати відповідачем отриманого товару у розмірі 299 995,35 грн, що не заперечується і відповідачем у справі.

Однак, матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем повної оплати за поставлений позивачем та одержаний відповідачем товар, водночас, посилання відповідача на часткову оплату суми боргу безпідставні, оскільки доказами не підтверджені.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у оскаржуваному рішенні, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вже зазначалось, матеріалами справи підтверджено виконання позивачем зобов`язань за договорами та передання відповідачу товару на загальну суму 1 799 972,10 грн, відповідно до видаткових накладних №№ РН-01785 від 10.10.2022, РН-02152, РН-02153 від 05.12.2022, копії яких додані до матеріалів справи, та які підписані сторонами без зауважень, водночас відповідачем свої зобов`язання щодо оплати прийнятого Товару відповідно до Договорів виконано частково, у зв`язку із чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на суму у розмірі 1 499 976,75 грн.

Докази оплати поставленого позивачем товару на вказану суму відповідачем не надано.

Таким чином, апеляційний господарський суд, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 499 976,75 грн, за поставлений товар згідно із договорами є такою, що підтверджена матеріалами справи та відповідає чинному законодавству.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

За приписами ч. 1 ст. 617 ЦК України, яка кореспондується з ч. 2 ст. 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 ст. 617 ЦК України встановлено, що не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доводи скаржника про те, що у листі від 21.02.2023 № 01/01/03/12-02/04/32 відповідач пропонував здійснити оплату отриманого товару у вищезазначений період, але позивач відмовився, тому й оплата за договорами купівлі-продажу № 09/03/1152-МТР від 26.09.2022 та № 09/03/1169-МТР від 26.09.2022 на умовах, запропонованих у листі, не здійснювалась, є безпідставними, оскільки договори не містять умов щодо можливості відстрочення виконання зобов`язань.

Також колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про те, що відповідно до п.п. 12.2 договорів ніякі зміни, доповнення до цього договору або будь-які угоди, пов`язані з цим договором, не будуть дійсними до тих пір, доки вони не будуть складені в письмовій формі українською мовою та належним чином підписані сторонами.

Натомість доказів погодження сторонами за договорами відстрочення оплати поставленого позивачем та отриманого відповідачем товару у матеріалах справи відсутні.

Доводи скаржника про те, що відповідно до п. 8.1 договорів спори і розбіжності, що виникли в ході виконання цього договору, вирішуються шляхом переговорів, спростовуються змістом п. 8.2 договорів, відповідно до яких, спори, що прямо чи опосередковано стосуються та випливають з цього договору, які передані на врегулювання до суду, вирішуються у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Крім того, умови п. 8.1 договорів не позбавляє учасників договорів права звернутись до суду за захистом своїх прав.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду, з огляду на те, що факт поставки товару та його отримання відповідачем підтверджується первинними документами (видатковими накладними), які відповідають вимогам законодавства щодо оформлення первинних документів, засвідчують здійснення господарської операції та підписані відповідачем без зауважень, відповідачем доводів позивача не спростовано, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості на суму у розмірі 1 499 976,76 грн, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/8313/23, відсутні.

Враховуючи викладене, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення та не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/8313/23.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржене рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/8313/23 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/8313/23 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/8313/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/8313/23 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/8313/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 30.07.2024, у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич