номер провадження справи 33/245/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.07.2024 Справа № 908/3676/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича, розглянувши заяву Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 20.02.2024 у справі № 908/3676/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ГРАФТРЕЙД, 69002, м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 4-А

до відповідача Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3 в особі Філії Відокремлений підрозділ Запорізька атомна електрична станція Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, 71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133

про стягнення коштів

за участю секретаря судового засідання Краснікової С.І.,

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не зя`вився;

від відповідача: Левченко О.О., відомості з ЄДР (самопредставництво) в режимі відеоконференції;

установив

05.07.2024 до суду надійшла заява Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 20.02.2024 у справі № 908/3676/23 до 20.02.2025.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.07.2024, вказану вище заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Запорізької області № П-224/24 від 05.07.2024, враховуючи встановлений десятиденний строк розгляду відповідних заяв, перебування судді Мірошниченко М.В. у відпустці з 10.07.2024 по 24.07.2024 та з метою не допущення порушення процесуального строку розгляду заяви, справу № 908/3676/23 призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2024, вказану заяву передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду 08.07.2024 прийнято заяву до розгляду. Розгляд заяви призначено на 17.07.2024.

Судове засідання 17.07.2024 проводилось з використанням системи відеоконференцзв`язку.

Представник позивача в засідання суду не з`явився.

Представник відповідача (заявника) підтримала заяву про відстрочення виконання рішення суду від 20.02.2024, просить її задовольнити.

У судому засіданні 17.07.2024 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та заяву про відстрочення виконання рішення, суд зазначає наступне.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.02.2024 позовну заяву позивача про стягнення з відповідача 1 728 824,27 грн, задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 793 847,20 грн, втрати від інфляції в розмірі 220 108,20 грн, 3% річних в розмірі 426 72,01 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 12679,50 грн.

Як було встановлено судом під час розгляду справи, заборгованість відповідача перед позивачем виникла на підставі укладеного сторонами договору поставки товару № 53-121-01-21-10893 від 22.11.2021. Взяті на себе зобов`язання за договором з поставки товару позивач виконав, товар був поставлений відповідачу 23.12.2021. За умовами договору відповідач мав провести оплату за поставний позивачем товар 21.02.2022. Внаслідок не виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором в обумовлений його умовами строк, виникла заборгованість перед позивачем з оплати товару в сумі 793 847,20 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2024 у справі № 908/3676/23 рішення Господарського суду Запорізької області від 20.02.2024 залишено без змін.

03.07.2024 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 20.02.2024 у справі № 908/3676/23 видано відповідний наказ.

Відповідач просить виконання рішення суду відстрочити до 20.02.2025. Свої вимоги щодо відстрочення виконання рішення суду відповідач обґрунтовує тим, що внаслідок військової агресії з боку російської федерації та введення воєнного стану в Україні, відповідачем на теперішній час втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії. Від початку військової агресії та окупації м. Енергодар Запорізької області та Запорізької атомної електричної станції, що знаходиться на його території, відповідач продовжує нести витрати з утримання об`єктів і персоналу ВП ЗАЕС, не одержуючи від діяльності цього відокремленого підрозділу жодного доходу. За період 2022 року відповідачем отриманий збиток в розмірі 12,4 млрд. грн, що підтверджується звітом про сукупний дохід за 2022 рік. За 2023 рік відповідачем отримані збитки в розмірі 11 256 369 тис. грн, що підтверджується звітом про фінансові результати за 2023 рік. У зв`язку зі складною ситуацією на ринку електричної енергії, зокрема, в зв`язку зі зниженням рівня оплати електричної енергії, дефіцитом коштів за відпущену електроенергію, нерегулярністю та не в повному обсязі розрахунків з відповідачем, тривалим перебуванням ВП ЗАЕС в умовах тимчасової окупації, перебоями постачання електроенергії, відповідач позбавлений можливості виконати зобов`язання в частині оплати стягнутої рішенням суду суми заборгованості, яке залишено апеляційною інстанцією без змін.

Стаття 1291 Конституції України та ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Разом з тим, за приписами ч. ч. 1-5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про відстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання судового рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тобто, можливість відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про відстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

Рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відстрочення виконання судового рішення, що набрало законної сили та підлягає негайному виконанню, у свою чергу, має сприяти реальному його виконанню на користь стягувача та в найкоротший термін.

Вирішуючи питання відстрочення виконання судового рішення суд має оцінити надані заявником докази на предмет того, що запропонований ним строк відстрочення дійсно сприятиме виконанню судового рішення, буде ефективним та не призведе до безпідставного затягування виконання рішення суду.

Дослідивши надані відповідачем в обґрунтування заяви про відстрочку виконання судового рішення докази та обставини, на які він посилається, суд не знаходить достатньо правових підстав для задоволення цієї заяви з урахуванням наступного.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду заявник посилається на втрату виробничих потужностей, спричинених військової агресією російської федерації, що забезпечували половину його доходу від реалізації електроенергії, що вплинуло негативно на його фінансовий стан.

Необхідно насамперед звернути увагу на ті обставини, що спірні правовідносини між позивачем і відповідачем виникли ще до введення воєнного стану, порушення відповідачем зобов`язань щодо оплати за договором №53-121-01-21-10893 від 22.11.2021 виникло на початку 2022 року, до початку військової агресії.

Війна, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Суд зазначає, що введення на території України режиму воєнного стану є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у даній справі (ТОВ «Графтрейд») також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому боргу за рішенням суду.

Слід звернути увагу, що і позивач у справі (стягувач за наказом) не перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі обставини, стосуються обох сторін договору.

При цьому, складний фінансовий стан підприємства не є беззаперечною підставою для надання відстрочки виконання рішення. Неможливість виплати за судовим рішенням відповідачем має доводитися в загальному порядку.

Наявність у відповідача даної кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом господарської діяльності відповідача, як самостійного суб`єкта господарювання.

Але у будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частина 2 статті 617 ЦК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, не вважаються такими, що звільняють від відповідальності, випадками, зокрема, недотримання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Це так звані фактори звичайного комерційного ризику, які не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку виконати договір.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

При цьому, суд враховує те, що невиконання рішення суду боржником ставить у невигідне фінансове становище стягувача, оскільки останній фактично не отримує кошти, що позбавляє його користуватися останніми за відсутності будь-якої неправомірної поведінки з боку стягувача, що є порушенням принципу справедливості та добросовісності господарських взаємовідносин.

Слід вказати, що процедура апеляційного оскарження рішення суду від 20.02.2024, ініційована відповідачем, вже посприяла відстроченню дати набрання рішенням законної сили до 18.06.2024, а отже відстроченню виконанню цього рішення.

Відповідач, заявляючи про відстрочення виконання рішення, не надав суду доказів, актуальних на даний час, скрутного матеріального становища (балансів, звітів про результати фінансової діяльності за поточний рік), які б підтверджували фінансовий стан підприємства.

Так, відповідачем надано копії Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2022 рік, розшифровку витрат на збут по ДП «НАЕК «Енергоатом» за 2022 рік, Довідку щодо реалізації електричної енергії ДП «Гарантований покупець» по Постанові КМУ від 05.06.2019 № 483 за 01.07.2019-30.11.2021 та Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2023 рік.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд вважає, що відповідачем не подано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту неможливості виконання рішення.

З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись статтями 232-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 20.02.2024 у справі № 908/3676/23, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалу підписано 01.08.2024.

Суддя І.С. Горохов