ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" липня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1871/24

За заявою б/н від 18.07.2024 року Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення позову у справі № 911/1871/24

за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Багрян»

прo визнання права іпотеки на нерухоме майно та звернення стягнення

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Багрян» прo визнання права іпотеки на нерухоме майно та звернення стягнення.

Так, у позовній заяві Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» просить суд:

- визнати за АТ «Райффайзен Банк» () право іпотеки на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. В, площею 227,4 кв.м. за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «БАГРЯН» () згідно з Договором іпотеки 18.08.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 року за реєстровим № 956;

- в рахунок погашення заборгованості, визначеної рішенням Васильківського міськрайонного суду у справі № 362/5858/14-ц за виконавчим листом, виданим 24.02.2016 року у сумі 26 264 394,18 грн., звернути стягнення в порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку» на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. В, площею 227,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «БАГРЯН» () згідно з Договором іпотеки 18.08.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 року за реєстровим № 956. Встановити початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оцінюючої діяльності - незалежним експертом - на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

- визнати за АТ «Райффайзен Банк» () право іпотеки на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. «Б», площею 1257,6 кв.м. за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «БАГРЯН» () згідно з Договором іпотеки 18.08.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 року за реєстровим № 956;

- в рахунок погашення заборгованості, визначеної рішенням Васильківського міськрайонного суду у справі № 362/5858/14-ц за виконавчим листом, виданим 24.02.2016 року у сумі 26 264 394,18 грн., звернути стягнення в порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку» на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. «Б», площею 1257,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), що належить на праві власності ТОВ «БАГРЯН» () згідно з Договором іпотеки 18.08.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 року за реєстровим № 956. Встановити початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оцінюючої діяльності - незалежним експертом - на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Крім того, разом з матеріалами позовної заяви Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» подано заяву б/н від 18.07.2024 року про забезпечення позову у справі № 911/1871/24.

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» в заяві б/н від 25.04.2024 року про вжиття заходів забезпечення позову в якості заходів забезпечення позову просить суд:

- накласти арешт на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. В, площею 227,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «БАГРЯН» ();

- накласти арешт на нежитлове приміщення, складське приміщення літ. «Б», площею 1257,6 кв.м. за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Ж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «БАГРЯН» ().

Так, позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» обґрунтовано тим, що заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2015 року у справі № 362/5858/14-ц, зміненим постановою Апеляційного суду Київської області від 14.12.2015 року, зокрема, ухвалено в рахунок погашення заборгованості ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» за генеральною кредитною угодою № 010/04/286.07К від 17.08.2007 року та укладеними в її межах кредитними договорами в сумі 26 264 394, 18 грн., звернути стягнення на майно, передане в іпотеку, відповідно до договору іпотеки від 18.08.2007 року за реєстровим № 814, зі змінами та доповненнями, внесеними договорами про внесення змін від 06.08.2009 року за реєстровим № 922, від 14.06.2011 року за реєстровим № 757, від 17.05.2013 року за реєстровим № 956, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Мойсей Іваном Михайловичем відкрито виконавче провадження № 72195602 на виконання виконавчого листа № 362/5858/14-ц від 24.02.2016 року, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області. Надалі, при здійсненні виїзду з метою вчинення виконавчих дій приватним виконавцем за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що будівля свинарника під літ. «Б», загальною площею 223,8 кв.м. знаходиться на земельній ділянці № :01:021:0041, яка належить на праві власності Дібровській сільській раді () (правонаступником якого 12.06.2020 року стала Калинівська селищна громада Фастівського району Київської області), та згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказаній земельній ділянці знаходиться інший зареєстрований об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення, складське приміщення літ. В, площею 227,4 кв.м. з адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), право власності на який зареєстровано вже за іншою особою - ТОВ «Багрян» (). Дане підприємвство орендує вказану земельну ділянку на підставі договору оренди земельної ділянки від 29.10.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В. за реєстровим № 2587.

Заявник у позові та заяві про забезпечення позову стверджує, що будівля свинарника під літ. «Б», загальною площею 223,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 4), яка належить боржнику ОСОБА_1 і нежитлове приміщення, складське приміщення літ. «В», площею 227,4 кв.м. з адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), яке належить на праві власності ТОВ «Багрян» () є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна. Дане майно оформлено незаконно, як і присвоєно іншу адресу місця знаходження майна.

Окрім того, приватним виконавцем здійснено виконавчі дії за адресою: АДРЕСА_1 та на підставі усних пояснень представника боржника встановлено, що цех вирощування грибів з службово-побутовими приміщеннями під літерою «Г», загальною площею 1283,1 кв.м знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер :01:021:0046), яка належить на праві власності Дібровській сільській раді (). Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказаній земельній ділянці знаходиться інший зареєстрований об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення, складське приміщення літ. Б, площею 1257,6 кв.м. з адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), право власності на який зареєстровано за іншою особою - ТОВ «Багрян» (), яке орендує вказану земельну ділянку на підставі договору оренди земельної ділянки від 29.10.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В. за реєстровим № 2591.

Як стверджує заявник (позивач), цех з вирощування грибів з службово-побутовими приміщеннями під літерою «Г», загальною площею 1283,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 4), який належить боржнику ОСОБА_1 і нежитлове приміщення, складське приміщення літ. «Б», площею 1257,6 кв.м. з адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), яке належить на праві власності ТОВ «Багрян» () є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна. Дане майно оформлено незаконно, як і присвоєно іншу адресу місця знаходження майна.

З огляду на вказані обставини позивач вважає, що вказане майно ТОВ «Багрян» є одними і тими самими об`єктами нерухомого майна, що передавались в забезпечення кредитних зобов`язань ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» перед АТ «Райффайзен Банк». За твердженням позивача, на один і той самий об`єкт нерухомого майна одночасно зареєстровано право власності за різними особами, а земельну ділянку, на якій розташовано об`єкт нерухомого майна, поділено та присвоєно їй нову адресу з додаванням літер алфавіту.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник вказує, що на даний час договір іпотеки від 18.08.2007 року є чинним, проте, права банку (позивача) як іпотекодержателя порушені, майно незаконно відчужено без його згоди, а тому позивач вважає за необхідне забезпечити позов з метою унеможливлення подальшого відчуження спірної нерухомості, оскільки її відчуження призведе до зміни позовних вимог та навантаження на судову систему в рамках здійснення позивачем заходів щодо захисту своїх майнових інтересів.

Зважаючи на вищенаведене, на думку заявника, своєчасне невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України).

Забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Зокрема, ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено способи забезпечення позову, серед яких: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 4 наведеної ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до абз. 2 п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України у п. 2 Постанови № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову та реальність загрози утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Як визначено ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018 року у справі № 910/361/18.

Дослідивши викладені в заяві про забезпечення позову обставини та додані заявником до заяви докази, суд, з урахуванням вищевказаних приписів законодавства, зазначає про відсутність документально підтверджених фактів вчинення відповідачем дій, які містять ознаки наміру ухилення від виконання рішення суду в разі задоволення позову, тому відсутні підстави стверджувати про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову.

Крім того, заява фактично ґрунтується на припущеннях щодо можливого відчуження відповідачем спірного майна. Крім того, ні позов, ні заява не містять належних доказів в підтвердження того, що спірне майно і предмет договору іпотеки є одними і тими самими об`єктами нерухомості. Відповідні твердження позивача є суперечливими, оскільки у державному реєстрі не може існувати одночасно реєстрація одного й того ж майна за двома особами. Крім того, твердження позивача не доведені належними доказами та поясненнями, зокрема, щодо факту, підстав та послідовності переходу прав на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи. В будь-якому випадку, незаконні дії з майном не породжують легітимного права, тому майно або відчужено іпотекодавцем, що є підставою для оскарження відповідного правочину, або зареєстровано за іпотекодавцем, що є підставою для його реалізації. Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні будь-які зобов`язальні правовідносини, обмеження відповідача в його праві власності до оспорення підстав набуття такого права, є неправомірним.

Також, в силу вимог положень процесуального закону, що стосується забезпечення позову, заявник має надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення в період пред`явлення позову до суду. Проте, у поданій заяві заявник посилається лише на потенційну можливість виникнення наведених у заяві обставин. Зокрема, не викладено обставин та не надано доказів, які вказують на реальні наміри відповідача вчиняти відповідні дії, які можуть створити загрозу утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду.

Таким чином, заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин, з якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття та не підтвердив їх належними доказами.

При цьому, саме лише посилання позивача в поданій ним заяві про забезпечення позову на потенційну можливість існування загрози того, що в разі прийняття рішення судом його виконання буде неможливим, без наведення належного обґрунтування та без підтвердження таких посилань відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Оцінивши доводи заявника та надані ним докази щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зважаючи на необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» б/н від 18.07.2024 року про забезпечення позову у справі № 911/1871/24.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з п. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Таким чином, заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» б/н від 18.07.2024 року про забезпечення позову у справі № 911/1871/24 задоволенню не підлягає як не обґрунтована та не доведена.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

Ухвалив:

1. Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» б/н від 18.07.2024 року про забезпечення позову у справі № 911/1871/24.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.Ю. Кошик