РІШЕННЯ

19 липня 2024 року м. ТернопільСправа № 921/252/24

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

за участі секретаря судового засідання: Дика Л.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Тайкач Ігоря, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг Україна», 46007, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 30, ідентифікаційний код 44744228;

про: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг Україна» на користь ФОП Тайкач Ігор суму основного боргу у розмірі 88 000,00 грн. та 4000 Євро за простій машин, а також витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу адвоката.

За участю представників, які були присутні до виходу суду в нарадчу кімнату:

-позивача: Борода Андрій Вікторович, адвокат, ордер серія СВ № 1085689 від 19.04.2024 (в режимі відеоконференції);

-відповідача: не з`явився;

Суть справи.

Фізична особа-підприємець Тайкач Ігор звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 23.04.2024 (вх. №283 від 23.04.2024) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг Україна» про стягнення суму основного боргу у розмірі

88 000,00 грн. та 4000 Євро за простій машин, а також витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу адвоката.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням договору перевезення № 42 від 13.09.2023, а саме, відповідачем не виконано зобов`язання щодо оплати послуг з перевезення, забезпечення завантаження автомобілів, забезпечення митних та інших документів, необхідних для безперешкодного проходження митного контролю і розвантаження вантажу.

Заперечення відповідача.

30.05.2024 до матеріалів справи від відповідача поступив Відзив на позовну заяву № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 30.05.2024 (вх.№4341), в якому зазначає, що вимоги у розмірі 66 000 грн. - визнаються відповідачем.

Відповідач решту позовних вимог не визнає, зазначає що будь-яких доказів на підтвердження домовленості між сторонами щодо зміни маршруту позивачем не надано.

Позивач вказує, що простій автомобілів відбувся з вини відповідача, при цьому не надаючи жодних аргументованих доказів про наявність такої вини відповідача.

Як вказано у заявці №51 дата завантаження визначена 23.12.2023. Дизельне пальне, яке є предметом Заявки № 51 від 22.12.2023, придбане ТОВ «ГТС ТРЕЙДІНГ Україна» у Saksa Ltd. на підставі Контракту № від 15 лютого 2023 року (копія додається).

Згідно листа Saksa Ltd. № 12182023 від 18 грудня 2023, завантаження товарів в транспортні засоби не буде здійснюватися в період з 24.12.2023 по 27.12.2023 у зв`язку з Різдвом та вихідними днями. Завантаження буде відбуватися 23.12.2023 до 15 год.00 хв.

Відтак, простій машини під навантаженням понад нормативного терміну завантаження товару до 27 грудня 2023 року здійснено не з вини Замовника ТОВ «ГТС ТРЕЙДІНГ Україна», а у зв?язку із обставинами, що не залежали від його волі - відсутність можливості здійснити завантаження Продавцем. При цьому, у даному випадку неможливе застосування п. 6.1. Договору, згідно якого сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх зобов?язань або зобов?язань своїх субпідрядників, оскільки Saksa Ltd. є продавцем вантажу, а не субпідрядником.

Так, 31 грудня 2023 року автомобілі прибули до митниці для здійснення розмитнення.

Як вбачається із п. 4.3. Договору, Замовник зобов?язаний забезпечити своєчасне оформлення CMR, митних та інших документів, необхідних для безперешкодного проходження митного контролю і здачі вантажу одержувачу.

ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» доручило фізичній особі-підприємцю Лукачу Олександру Олександровичу виконання митно-брокерських послуг, надання консультаційної допомоги по декларуванню товарів та інших предметів при здійснення зовнішньоекономічної діяльності (п. 1.1. Договору доручення № 15/06/23 від 15 червня 2023 року, копія якого додається).

Так, як вбачається із листа брокера №27/05 від 27.05.2024 року, в рамках договору доручення про надання митно-брокерських послуг № 15/06/23 від 15.06.2023 митним брокером ОСОБА_5 було здійснено 30.12.2023 митне оформлення транспортних засобів: -НОМЕР_2, НОМЕР_3; постачальник: SAKSA LTD;-НОМЕР_4, НОМЕР_10; постачальник: SAKSA LTD;

Документи, які необхідні для формування митної декларації було отримано від ТОВ «ГТС ТРЕЙДІНГ Україна» вчасно, жодних затримок зі сторони. Митним брокером Лукач О.О. було здійснено оформлення митних декларацій 23UA30U8 та митної декларації 23UA27U7, 30.12.2023 ОСОБА_1 подано митні декларації 23UA30U8 та 23UA30U7 для митного оформлення пального, яке доставлялося автомобілями із номерними знаками НОМЕР_4, НОМЕР_10 UA та НОМЕР_2, НОМЕР_3 UA.

Вказане підтверджує, що ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» виконано обов?язок, передбачений п. 4.3. Договору та вчасно подано документи для проходження митного контролю, а відтак відсутня вина відповідача у простої транспортних засобів строком 4 дні з 02.01.2024 по 06.01.2024.

Як вбачається із CMR, транспортні засоби прибули до митниці 31 грудня 2024 року та лише 06 січня 2024 року здійснено розмитнення. При цьому, вказане зумовлено чергою, яка утворилася у пункті пропуску через кордон у зв?язку із новорічними та різдвяними святами.

Відтак, простій автотранспортних засобів відбувся не з вини Замовника, а у зв?язку із чергою із вантажних транспортних засобів у пунктів пропуску.

Позивачем не надано доказів дати доставлення вантажу ТОВ «ГТС Трейдінг Україна».

У пункті 24 CMR АИМ та АИМ наявні записи, вчинені

Галабіцьким В.Б. Вказана особа не є працівником ТОВ «ГТС Трейдінг Україна». А тому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а також заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат.

Відповідь на відзив.

06.06.2024 до матеріалів справи від позивача поступила Відповідь на відзив № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 05.06.2024 (вх.№4317), в якій позивач зазначає, зокрема, про те що посилання відповідача на лист Saksa Ltd. від 18.12.2023, про те, що завантаження товарів в транспортні засоби не буде здійснюватися в період з 24.12.2023 по 27.12.2023 у зв?язку з Різдвом та вихідними днями не може спростувати вину відповідача, оскільки заявку направляє сам відповідач та має безпосередньо відповідає за власних контрагентів.

Крім того, отримавши даний лист повинен був усвідомити неможливість фактичного виконання даної заявки та зобов?язаний був повідомити про це Позивача та відповідно внести зміни до Заявки. Але цього чомусь не було здійснено в порушення принципу доброчесності.

Затримка в завантаженні призвела до подальших негативних наслідків.

Прибувши на митницю 31.12.2024 розмитнення здійснено лише 6-7 січня, що зумовлене чергою, яка утворилася у пункті пропуску через кордон у зв?язку із новорічними та різдвяними святами (за твердженням відповідача).

Знову ж таки, відповідач несе повну відповідальність, як за погоджені строки (згідно договору та заявки) так і за сам процес розмитнення (не тільки за оформлення документів, оскільки перевізник взяв на себе зобов?язання лише по перевезенню товару).

Позивачем виконано свої зобов?язання в повному обсязі, але фактичне розвантаження товару в місті Порубне здійснити неможливо. Відповідачем (у відповідності до п.5.1. Договору) скореговано маршрут та відповідно змінено адресу доставки з міста Порубне (пропускного пункту) до міста Тернопіль, де зареєстровано Текстильна, буд. 30, м. Тернопіль.

У позивача не виникло жодних сумнівів у можливості доставки даного товару до міста Тернопіль, де зареєстрований відповідач, та відповідно виставлено Рахунок за перевезення безпосередньо за вказаною адресою відповідачем (автозаправна станція мережі заправок ГТС), оскільки ні заявка, ні договір не містять конкретної адреси вивантаження.

Про те, що товар нібито отриманий не уповноваженою особою позивачу стало відомо вперше, оскільки жодних претензій про неотримання товару від відповідача не надходило.

Позивачем як усно, так і претензією повідомлялося відповідача про необхідність оплати за надані послуги, в тому числі і стосовно збільшення вартості перевезення, але відповідач жодним чином не реагував, про факт неотримання товару також не повідомляв.

Крім того, товар, який перевозив позивач являється акцизним, отже про рух товару також може бути підтверджено наявністю акцизної накладної, яка виписується відповідачем та може підтвердити отримання/рух акцизного товару.

Щодо заперечень відповідача щодо заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу,зазначає, що враховуючи, що мінімальна рекомендована ставка згідно Рекомендацій щодо застосування ставок адвокатського гонорару (копія надається) становить 10000,00 грн. лише за складання позовної заяви у справах по ГПК, заявлена сума в розмірі 7000,00 грн. за повне ведення справи співмірна з розміром ціни позову та критерію реальності.

Натомість незрозумілим являється твердження представника відповідача, про те, що з огляду на вказане, заперечуємо щодо заявленого розміру витрат (7000,00 грн.) на правову допомогу у зв?язку із неспівмірністю таких витрат. При цьому відповідач зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідач поніс і які очікує понести в зв?язку із розглядом справи: витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 грн.

Заперечення на відповідь на відзив.

11.06.2024 до матеріалів справи від відповідача поступили Заперечення на Відповідь на відзив № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 10.06.2024 (вх.№4648), відповідач зазначає, що лист Saksa Ltd. від 18 грудня 2023

року був отриманий ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» від Saksa Ltd. y месенджері Viber після формування заявки, що унеможливило врахувати вказані дані при її формуванні.

Знову ж таки черги на кордоні не залежать від волі Замовника, а тому у простої з цієї причини немає його вини.

Щодо твердження представника позивача про неможливість розвантаження товару в місті Порубне, то так, ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» як Замовником замовлено послуги з доставки товару до м. Порубне. Паливо, яке було предметом перевезення, реалізоване на підставі Договорів поставки іншим контрагентам. Відтак, перевезення пального із міста Порубне позивачем здійснено в межах інших договірних відносин.

Щодо покликання представника позивача на необхідність дослідження акцизної та податкової накладних зазначає, що акцизна та податкова накладні складаються при реалізації пального. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 231.3 та ст. 201.7 ПКУ ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» за CMR АИМ та АИМ акцизні та податкові накладні не оформлялися. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рух справи.

Ухвалою від 26.04.2024 прийнято позовну заяву № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 23.04.2024 (вх. №283 від 23.04.2024) Фізичної особи-підприємця Тайкач Ігоря до розгляду та відкрито провадження у справі №921/251/274 за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче засідання на 22.05.2024 на 11 год. 00 хв.

Ухвалою (протокольна) від 22.05.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 31.05.2024 до 11 год. 30 хв;

Ухвалою від 31.05.2024 Клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 30.05.2024 (вх. №4335 від 30.05.2024) - задоволено, поновлено строк на подання відзиву та приєднати поданий Відзив на позовну заяву № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 30.05.2024 (вх. №4341 від 30.05.2024) до матеріалів справи; відкладено підготовче засідання на 19.06.2024 на 09 год. 30 хв.

Ухвалою (протокольна) від 19.06.2024 відкладено підготовче засідання на 24.06.2024 на 15 год. 30 хв.

Ухвалою від 24.06.2024 Клопотання відповідача про приєднання доказів № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 19.06.2024 (вх.№4892 від 20.06.2024) задоволено частково та приєднано до матеріалів справи в якості доказів адвокатський запит від 28.05.2024, відповідь на запит 02.35362-24-Вих від 05.06.2024, адвокатський запит від 10.06.2024, відповідь на запит 1 від 17.06.2024, відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам; в задоволенні решти Клопотання відповідача про приєднання доказів № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 19.06.2024 (вх.№4892 від 20.06.2024) - відмовлено; закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/252/24 до судового розгляду по суті на 10.07.2024 на 15 год. 00 хв.

Ухвалою (протокольна) від 10.07.2024 відкладено розгляд справи по суті на 19.07.2024 на 14 год. 00 хв.

Явка сторін.

Представник позивача в судове засідання з`явився (в режимі відеконференції), просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, 18.07.2024 від представника відповідача надійшла Заява № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 18.07.2024 (вх.№ 5723 від 18.07.2024), в якій просить суд провести судове засідання 19.07.2024 за відсутності представника відповідача, позовні вимоги у розмірі основного боргу - 66 000 грн. відповідач визнає, решту позовних вимог заперечує.

Розгляд заяв та клопотань.

Жодні заяви та клопотання не поступили.

Технічна підтримка.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) сервісу відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ВКЗ).

Господарський процес.

Судом оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Суд, розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступні фактичні обставини.

13.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг Україна»(надалі-Замовник) з одного боку, та Фізичною особою-підприємцем Тайкач Ігор (надалі-Перевізник) з іншого боку, укладено Договір перевезення № 42 (далі-Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору предметом договору є взаємовідносини сторін, що виникають при організації та виконанні Перевізником міжнародного перевезення вантажів Замовника.

Відповідно до п. 2.1 Договору на кожне окреме завантаження Замовник оформляє і відправляє Перевізнику факсом або електронною поштою транспортне замовлення (Заявку), яке повинне містити наступну інформацію:

2.2.1. точні адреси місць завантаження і розвантаження вантажу;

2.2.2. дату і час подачі автомобіля під завантаження;

2.2.3. вагу, кількість і тип вантажу:

2.2.4, адреси відправника і одержувача вантажу із зазначенням контактних телефонів та e-mail;

2.2.5. адреси (пункти) митного оформлення вантажу;

2.2.6. термін доставки вантажу одержувачу;

2.2.7. вартість перевезення вантажу;

Відповідно до п. 2.3. Договору заявка оформляється Сторонами в двох примірниках - по одному для кожної Сторін. Заявка вважається узгодженою, якщо вона підписана обома Сторонами (уповноваженими представниками).

Відповідно до п. 2.4. Договору перевізник підтверджує Замовнику по факсу або електронною поштою прийняття Заявки до виконання із зазначенням реєстраційних номерів автомобіля. Нормативний час ( включаючи митні операції):

*навантаження - 24 годин;

*розвантаження - 24 годин, якщо інше не обумовлено Сторонами в заявках.

Понаднормовий час вважається простоєм. В нормативний час не входять вихідні та святкові дні.

Розділом 3 Договору визначено обов`язки перевізника.

Розділом 4 Договору визначено обов`язки замовника.

Замовник зобов`язаний:

Згідно п.4.1. Договору заздалегідь інформувати Перевізника про готовність вантажів до відправки і відправляти Перевізнику заявки. Термін направлення заявки становить не менше 24 годин до запланованої дати навантаження.

Згідно п.4.1. Договору забезпечити завантаження автомобілів.

Згідно п.4.3. Договору забезпечити своєчасне оформлення CMR, митних та інших документів, необхідних для безперешкодного проходження митного контролю і здачі вантажу одержувачу.

Відповідно до п. 5.1. Договору вартість перевезення визначається виходячи з маршруту перевезення, обсягу наданих транспортних послуг,а також актуальної ситуації на ринку,що обумовлено Сторонами в Заявках.

Відповідно до п.5.2. Договору підтвердженням факту надання послуги с оригінал або копія товарно-транспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відмітками відправника вантажу, перевізника (Перевізника), одержувача вантажу та митних органів.

Відповідно до п.6.1. Договору сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх зобов?язань або зобов?язань своїх субпідрядників відповідно до:

6.2.Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (КДПВ) при міжнародних перевезеннях.

6.3.Митної Конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки

МДП 1975 р. (Конвенція МДП).

6.4.Перевізник відповідає за дії/ бездіяльність залучених ним субпідрядників як за власні.

Відповідно до п.6.6. Договору за простій машини під навантаженням/ вивантаженням понад нормативного терміну зазначеного в пункті 2.4 Договору або терміну, додатково узгодженого в Заявці, з вини Замовника, останній оплачує штраф в розмірі 100 Євро за кожну повну добу.

Згідно п.9.1. Договору перевезення №42 даний Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом року, та автоматично пролонговується на кожен наступний календарний рік, якщо на це нема письмових заперечень Сторін.

Даний договір підписаний сторонами та скріплений печатками сторін.

22.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг Україна» (надалі-Замовник) з одного боку, та Фізичною особою-підприємцем Тайкач Ігор (надалі-Перевізник) з іншого боку, було укладено Договір-Заявку, з такими умовами перевезення:

Завантаження - София Болгария.

Адреса завантаження: Терминал Saksa Ltd, Пб Сакса,1280 Курило, гр. ОСОБА_6, Болгария.

Дата замитнення: 22.12.2023;

Дата завантаження 23.12.2023

Погран перехід: Порубне;

Тип, марка машини,державні номера: MERCEDES BENZ HMK, BILCON TS-240, MAN TGX 28-480 HMK, BILCON TS-240 НОМЕР_4, НОМЕР_10 та НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Водій: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Розвантаження: Порубне, Україна

Адреса вивантаження: -

Розмитнення: 24.12.2023;

Вантаж : дизельне пальне.

Вага вантажу, тон: 28500, 29500

Вартість перевезення: 216000,00 грн.

Як зазначає позивач, він належним чином виконав умови Договору № 42 від 13.09.2023 та здійснив перевезення вантажу відповідно до узгоджених умов в Договорі-Заявці, на підтвердження чого надав складені копії міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) № АИМ та №АИМ.

Позивач зазначає, що корегуючи маршрут відповідачем змінено адресу доставки з м. Порубне до м. Тернопіль, що відповідно збільшено вартість перевезення на 11 000, 00 грн. за зміну маршруту кожного авто, на Вартість перевезення збільшилася на загалом на 22000,00 грн.

Позивач зазначає, що фізичною особою-підприємцем Тайкач Ігорем направлено два автотранспортних засоби з причепом (MERCEDES BENZ HMK державний номер НОМЕР_2 з причепом BILCON TS-240 державний номер НОМЕР_3 та MAN TGX 28-480 HMK державний номер НОМЕР_4 з причепом BILCON TS-240 державний номер НОМЕР_5 до Софія, Болгарія, які прибули 22.12.2023 для завантаження товару, проте відповідачем в порушення строків заявки (якою визначено дату завантаження 23.12.2023) згідно (CMR) № АИМ та АИМ навантаження товару здійснено лише 27.12.2023, що спричинило простій автомобілів строком 2 дні з 25.12.2023 по 27.12.2023. За простій двох автотранспортних засобів за повні дві доби нараховано штраф в розмірі 400 євро.

Також позивач зазначає, що 31.12.2023 згідно CMR № АИМ та №АИМ автотранспортні засоби прибули до митниці України для здійснення розмитнення. Відповідачем, в порушення строків заявки/Договору (заявкою визначено 24.12.2023, Договором - 24 години) згідно CMR № АИМ розмитнення здійснено лише 05.01.2024, що спричинило простій автомобіля строком 3 дні з 02.01.2024 по 05.01.2024, а згідно CMR № АИМ здійснено лише 06.01.2024, що спричинило простій автомобіля строком 4 дні з 02.01.2024 по 06.01.2024. За простій двох автотранспортних засобів за повні 7 діб нараховано штраф в розмірі 700 Євро.

Після розмитнення автотранспортні засоби з дизельним пальним продовжували залишатися не розвантаженими в порушення умов Договору, яким визначено, що розвантаження здійснюється протягом 24 годин.

Фактичне розвантаження MAN TGX 28.480 НМК державний номер НОМЕР_6 з причепом BILCON TS-240 державний номер НОМЕР_7 здійснено лише 21.01.2024, що спричинило простій автомобіля строком 14 днів з 08.01.2024 по 21.01.2024. За простій одного автотранспортного засобу за повні 13 діб нараховано штраф в розмірі 1300 Євро.

Фактичне розвантаження MERCEDES BENZ НМК державний номер КА2046IЕ з причепом BILCON TS-240 державний номер НОМЕР_3 здійснено лише 23.01.2024, що спричинило простій автомобіля строком 16 днів з 07.01.2024 по 23.01.2024. . За простій одного автотранспортного засобу за повні 16 діб нараховано штраф в розмірі 1600 Євро.

Позивачем було підписано Акти надання послуг №52 від 21.01.2024 на суму 108 000,00 грн.; Акт №53 від 21.01.2024 на суму 108000,00 грн.; Акт №54 від 21.01.2024 на суму 84000,00 грн.; Акт №55 від 23.01.2024 на суму 92000,00 грн.; Акт №56 від 22.01.2024 на суму 11000,00 грн.; Акт №57 від 24.01.2024 на суму 11000,00 грн.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату №52 від 31.12.2023 на суму 108 000,00 грн.; №53 від 31.12.2023 на суму 108 000,00 грн.; №54 від 21.01.2024 на суму 84 000,00 грн.; №55 від 23.01.2024 на суму 92 000,00 грн.; №56 від 22.01.2024 на суму 11 000,00 грн.; №57 від 24.01.2024 на суму 11 000,00 грн.

Акти надання послуг та рахунки були направлені відповідачу 07.02.2024.

Відповідачем оплачено 28.12.2023 частково за надані послуги в розмірі 100 000,00 грн. та17.01.2024 в розмірі 50 000,00 грн. на загальну суму 150 000,00 грн., що підтверджується фільтрованою випискою АТ «Приватбанк» за період з 22.12.2023 по 23.01.2024.

Враховуючи фактичне надання послуг на суму 238000,00 грн. з урахуванням проведених оплат в сумі 150 000,00 грн. по договору перевезення № 42 від 13.09.2023 залишок основної заборгованості становить 88 000,00 грн.

07.02.2024 позивач направив відповідачу претензію № без номера, без дати з вимогою сплатити заборгованість. Дана претензія залишена без відповіді.

З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за послуги з перевезення вантажу, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 88 000,00 грн. та 4000 Євро за простій машин.

Оцінивши подані позивачем та відповідачем докази на предмет належності, допустимості, достовірності, вірогідності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до норм статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання Глави 64 ЦК України та Глави 32 Господарського кодексу України (далі-ГК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 307 ГК України.

Суд встановив, що позивач своє зобов`язання за Договором з перевезення вантажу виконав належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи належним чином засвідчені копії міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) № АИМ та №АИМ.

Вищевказані накладні відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", будь-які істотні недоліки у них відсутні, відтак суд приймає зазначені накладні як належний доказ на підтвердження здійснення позивачем перевезення вантажу на виконання та відповідно до умов Договору № 42 від 13.09.2023 і Договору-Заявки від 22.12.2023.

Частиною першою статті 916 ЦК України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Вартість перевезення сторони визначили в Договорі -заявці від 22.12.2023 в розмірі 216 000,00, а також позивачем зазначено що корегуючи маршрут відповідачем змінено адресу доставки з м. Порубне до м. Тернопіль, внаслідок чого відповідно збільшено вартість перевезення на загальну суму 22000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 ЦК України.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд встановив, що відповідачем було сплачено позивачеві 150 000,00 грн. Докази сплати решти суми боргу в матеріалах справи відсутні.

При цьому суд відхиляє доводи позивача щодо збільшення вартості наданих послуг з перевезення на суму 22 000,00 у зв`язку з коригуванням маршруту відповідачем з м.Порубне до м. Тернопіль оскільки наведені твердження не підтверджені жодними доказами.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 88 000,00 грн визнається судом обґрунтованою частково, в сумі 66 000,00 грн. основного боргу.

Крім того, позивачем нараховано до стягнення з відповідача за простій двох автотранспортних засобів строком 2 дні з 25.12.2023 по 27.12.2023 штраф в розмірі 400 євро.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 6.6. Договору за простій машини під навантаженням/ вивантаженням понад нормативного терміну зазначеного в пункті 2.4 Договору або терміну, додатково узгодженого в Заявці, з вини Замовника, останній оплачує штраф в розмірі 100 Євро за кожну повну добу.

Відповідно до ст. 142 Статуту автомобільного транспорту УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 401 від 27.06.1969, простоєм автомобіля вважається затримання під навантаженням або вивантаженням товарів понад установлені строки. Згідно з п. 15.2 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, простій автомобіля розпочинається понад встановлені норми часу. Тобто, простій - це затримка або невикористання транспортного засобу, що починається після закінчення (перевищення) строків, передбачених для вчинення якихось дій, як-то навантажувально-розвантажувальних робіт, здійснення митних операцій тощо, тобто є порушенням строків виконання зобов`язання з перевезення.

Відповідно до ч. 10 п. 142 Статуту автомобільного транспорту підставою для нарахування штрафу за простій автомобілів служать відмітки у товарно-транспортному документі та в путьовому листі про час прибуття і вибуття автомобілів.

Оскільки простій оплачується виходячи з тривалості затримки при перевезенні, то він за своєю правовою природою є штрафною санкцією, якою забезпечується виконання зобов`язання з перевезення.

Аналогічний висновок зроблено Вищим господарським судом України у постанові від 17.04.2012 р. у справі № 1/93/5022-1253/2011, згідно з яким штраф за простій транспорту за своєю правовою природою не є грошовим зобов`язанням, а в розумiннi статей 230, 231, 232 Господарського кодексу України, глави 47 та глави 48 Цивільного кодексу України, є санкцією, якою забезпечується виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 ЦК України).

Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 918 ЦК України встановлено, що завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до п.4.1. Договору Замовник зобов`язаний заздалегідь інформувати Перевізника про готовність вантажів до відправки і відправляти Перевізнику заявки. Термін направлення заявки становить не менше 24 годин до запланованої дати навантаження.

Відповідно до п.4.1. Договору Замовник зобов`язаний забезпечити завантаження автомобілів.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення (ч. 2 ст. 308 ГК України).

Відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення (ч. 3 ст. 310 ГК України).

Відповідно до п.2.4 Договору № 42 від 13.09.2023 нормативний час навантаження (включаючи митні операції) 24 години.

Згідно з умовами Договору-заявки від 22.12.2023, датою завантаження визначено 23.12.2023.

Однак, згідно (CMR) № АИМ та №АИМ навантаження товару здійснено лише 27.12.2023, що спричинило простій автомобілів строком 2 дні з 25.12.2023 по 27.12.2023.

Твердження відповідача про те, що дизельне пальне, яке є предметом Заявки № 51 від 22.12.2023, придбане відповідачем у Saksa Ltd. на підставі Контракту № від 15.02.2023 року та згідно листа Saksa Ltd. № 12182023 від 18.12.2023, завантаження товарів в транспортні засоби не буде здійснюватися в період з 24.12.2023 по 27.12.2023 у зв`язку з Різдвом та вихідними днями, завантаження буде відбуватися 23.12.2023 до 15 год.00 хв., не береться судом до уваги, оскільки згідно договору № 42 від 13.09.2023 нормативний час навантаження 24 години та згідно Договору-заявки від 22.12.2023, датою завантаження зазначено 23.12.2023, у Листі № 12182023 від 18.12.2023 зазначено що завантаження буде відбуватися 23.12.2023 до 15 год.00 хв., а також відповідачем в порушення пункту .4.1. Договору заздалегідь не проінформовано перевізника про не готовність вантажу до відправки і не відправлено Перевізнику заявку.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо оплати за простій двох автотранспортних засобів строком 2 дні з 25.12.2023 по 27.12.2023 в розмірі 400 євро визнаються судом обґрунтованими.

Позивачем також нараховано за простій двох автотранспортних засобів за повні 7 діб згідно CMR № АИМ строком 3 дні з 02.01.2024 по 05.01.2024 та згідно CMR № АИМ строком 4 дні з 02.01.2024 по 06.01.2024 в розмірі 700 євро.

Як вбачається з CMR № АИМ та № АИМ 31.12.2023 автотранспортні засоби прибули до митниці України (Чернівецька митниця ДФС) для здійснення розмитнення.

Згідно з умовами Договору-заявки від 22.12.2023, датою розмитнення визначено 24.12.2023.

Як вбачається з митної декларації 23UA30U8 та митної декларації 23UA27U7 митним брокером ОСОБА_1 було здійснено оформлення митних декларацій 30.12.2023

Проте, згідно CMR № АИМ розмитнення здійснено лише 05.01.2024, а згідно CMR № АИМ розмитнення здійснено лише 06.01.2024.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо оплати за простій двох автотранспортних засобів за повні 7 діб згідно CMR № АИМ строком 3 дні з 02.01.2024 по 05.01.2024 та згідно CMR № АИМ строком 4 дні з 02.01.2024 по 06.01.2024 в розмірі 700 євро визнаються судом обґрунтованими.

Також, позивачем нараховано за простій одного автотранспортного засобу MAN TGX 28.480 НМК державний номер НОМЕР_6 за повні 13 діб з 08.01.2024 по 21.01.2024 в розмірі 1300 євро та за простій одного автотранспортного засобу MERCEDES BENZ НМК державний номер НОМЕР_8 з причепом BILCON TS-240 державний номер НОМЕР_3 за повні 16 діб з 07.01.2024 по 23.01.2024 в розмірі 1600 євро.

Доводи відповідача, про те що у CMR № АИМ та CMR № АИМ вказано одержувача ТОВ «ГТС Трейдінг Україна», із чого слідує, що обов`язком перевізника було видати в обумовленому пункті призначення ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» вантаж. При цьому, надані позивачем міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) не містять відміток про доставку вантажу та отримання його вантажоотримувачем, що дає підстави стверджувати про невиконання перевізником, тобто позивачем, обов?язків з належної передачі вантажу вантажоотримувачу в обумовлених місцях вивантаження, а також те, що у пункті 24 CMR № АИМ та № НОМЕР_9 наявні записи, вчинені ОСОБА_4 , але вказана особа не є працівником ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» не беруться судом до уваги.

На спростування твердження про те що ОСОБА_4 , чиї записи містяться у пункті 24 CMR № АИМ та № АИМ, не є працівником відповідача, відповідачем належних та допустимих доказів (засвідчених копій Звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування «ГТС ТРЕЙДІНГ Україна») суду не надано.

Відповідачем жодних претензій щодо виконання позивачем послуг з перевезення вантажу пред`явлено не було, напроти, відповідачем оплачено частково послуги з перевезення у розмірі 150 000,00 грн., також відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечувався основний борг за надані послуги з перевезення в розмірі 66 000,00 грн.

А тому, з огляду на викладене, вимоги позивача щодо оплати за простій одного автотранспортного засобу MAN TGX 28.480 НМК державний номер НОМЕР_6 за повні 13 діб з 08.01.2024 по 21.01.2024 в розмірі 1300 євро та за простій одного автотранспортного засобу MERCEDES BENZ НМК державний номер НОМЕР_8 з причепом BILCON TS-240 державний номер НОМЕР_3 за повні 16 діб з 07.01.2024 по 23.01.2024 в розмірі 1600 євро визнаються судом обґрунтованими.

Таким чином, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 66 000,00 грн. основного боргу за наданні послуги з перевезення та 4000 євро (за простій машин).

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 2, 3 статті 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Судовий збір.

Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд зазначає, що частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 3086,96 грн. згідно платіжної інструкції № 23043.33 від 24.04.2024.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахуванням п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору на суму 2 822,96 грн. на користь позивача.

Витрати на правову допомогу.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч.1 ст.124 ГПК України).

Згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у позові, очікувані витрати позивача на правничу допомогу становлять 7 000,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 2 статті 126 ГПК України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Зі змісту ч. 3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України випливає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката позивачем надано належним чином засвідчені копії Договору про надання правової допомоги від 01.04.2024; Рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару.

Також у матеріалах справи наявний ордер на надання правничої (правової) допомоги серія СВ №1085689 від 19.04.2023, адвоката Бороди Андрія Вікторовича на представництво інтересів позивача.

Виходячи з аналізу положень ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18).

Суд встановив, що 01.04.2024 між замовником - Фізичною особою-підприємцем Тайкач Ігор,з однієї сторони та виконавцем - Адвокатським об`єднанням «Північна Фортеця» (надалі- Адвокатське об`єднання) було укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого, серед іншого, є надання замовнику правової юридичної (правової) допомоги (послуги) пов`язану з питаннями представництва та захисту інтересів замовника у Господарському суді Тернопільської області у взаємовідносинах з ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» (п.1. договору).

Відповідно до п.5 договору про надання правової допомоги від 01.04.2024 визначено, що вартість юридичних послуг складає: 7 000,00 грн. без ПДВ.

Отже, представник позивача надав суду докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 27.11.2020 у справі № 911/4242/15, від 12.11.2020 у справі № 910/3233/18, від 30 січня 2024 року у справі № 925/790/17(925/580/20)).

У відповідності до наведеної норми Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача у Відзиві на позовну заяву № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 30.05.2024 (вх.№4341 від 30.05.2024) заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат.

Втручання суду в договірні відносини між адвокатом та клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору та правовій природі даному виду винагороди.

Проте, представником відповідача у своїх запереченнях щодо розміру витрат на правову допомогу не наводить жодних обґрунтувань щодо таких заперечень, також заперечуючи щодо задоволення витрат на правову допомогу позивача у розмірі 7000, 00 грн та доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам суду не надано.

Суд звертає увагу, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 19.07.2024 по справі № 921/252/24, позовні вимоги були задоволені частково.

За приписами ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у даному випадку - витрати на правничу допомогу), у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, оскільки позовні вимоги у цій справі задоволені частково, складність справи, то суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 6 401,35 грн.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг Україна», 46007, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 30, ідентифікаційний код 44744228, на користь Фізичної особи-підприємця Тайкач Ігор, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 :

-66 000,00 грн. - (основного боргу);

-4000 євро (за простій машин);

-2822,96 грн.00 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат;

- 6 401,35 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Копію рішення надіслати:

-позивачу ФОП Тайкач Ігорю (в Електронний кабінет підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд»);

-представнику позивача Бороді Андрію Вікторовичу (в Електронний кабінет підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд»);

-відповідачу ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» (в Електронний кабінет підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд»).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У зв`язку із перебуванням судді у відпустці з 31.07.2024 по 02.08.2024 повне рішення складено та підписано: 06 серпня 2024 року.

Суддя С.О. Хома