номер провадження справи 18/124/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2024 справа № 908/1631/24

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом комунального підприємства Водоканал (вул. Святого Миколая, буд. 61, м. Запоріжжя, 69002)

до відповідача: комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (вул. Перемоги, буд. 129-А, м. Запоріжжя, 69005)

про стягнення 9819876,79 грн.

Господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут В.В.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

учасники справи:

від позивача: Гриценко О.І., довіреність № 9 від 29.12.2023

від відповідача: не з`явився

Комунальне підприємство Водоканал звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради про стягнення 9819876,79 грн., з яких: 9720545,70 грн. основного боргу за надання послуг з водопостачання на підставі договору про надання послуг з водопостачання № 3633/4 від 01.05.2019, 31438,50 грн. пені, 25769,27 грн. 3% річних та 42123,32 грн. інфляційних втрат.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2024 справу № 908/1631/24 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою від 26.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 18/124/24; ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 01.08.2024.

В судовому засіданні 01.08.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані існуванням у відповідача заборгованості за договором про надання послуг з водопостачання №3633/4 від 01.05.2019 за період з січня по березень 2024 року по оплаті послуг з водопостачання, надання яких підтверджується складеними Актами, актами-рахунками, актами технічного обстеження водопроводу за вказаний період. Всупереч умов договору споживач оплату за спожиті послуги в повному обсязі не здійснив, оплатив їх частково. Заборгованість відповідача за надані послуги станом на час подання позову становила 9720545,70 грн. Неналежне виконання відповідачем умов договору, за доводами позивача, є підставою для застосування до відповідача відповідальності у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат. Посилаючись на ст.ст. 11, 526, 628, 629 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, позивач просив позов задовольнити.

Від відповідача 03.05.2023 через підсистему Електронний суд надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач повністю визнав позовні вимоги та розрахунки позивача, просив відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України розподілити судові витрати з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.ст. 46, 191 ГПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Заява відповідача судом прийнята.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальним підприємством Водоканал (Водоканал, позивач у справі) та комунальним підприємством Облводоканал Запорізької обласної ради (Споживач, відповідач у справі) 01.05.2019 укладений договір № 3633/4 про надання послуг з водопостачання (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Водоканал надає Споживачу послуги з централізованого водопостачання на господарсько-питні, побутові і технічні потреби для потеб Споживача та споживачів (населення та утримання тварин, обслуговування автотранспорту, бюджетні установи, інші споживачі) Запорізького району Запорізької області, у т.ч. за напрямками м. Вільнянськ, смт. Балабине, смт. Кушугум, смт. Малокатеринівка, по яким Споживач є виконавцем послуг (п. 1.1 Договору в редакції додаткової угоди від 01.08.2023).

Відповідно до розділу 2 Договору він діє з 01 травня 2019 по 31 грудня 2019. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення його терміну, про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін. Відносини сторін до укладення нового договору регулюються даним договором.

У відповідності до п.п. 3.1.1 Договору Водоканал зобов`язався, зокрема, забезпечити Споживачу подачу питної води в точці підключення вводу Споживача до мереж Водоканалу згідно схеми мереж водопостачання.

За визначенням п. 3.2.1 Договору, Споживач зобов`язався, зокрема, своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання, експлуатувати водопровідні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку та у відповідності з цим договором та нормативними документами, вказаними в п. 1.1 договору.

В розділі 5 Договору визначено порядок розрахунків.

Так, згідно з п. 5.1 Договору основним документом на оплату є Акт-рахунок. Споживач в останній день кожного місяця надає Водоканалу Звіт про показники приладу обліку питної води та об`єми водопостачання за визначеною формою. На підставі даних Звіту або акту, зазначеному у п. 3.1.2 даного договору, Водоканал визначає обсяги наданих Споживачу послуг і розмір оплати та протягом 2-ох робочих днів виписує Акт-рахунок у 2-х примірниках, підписаних представником Водоканалу. Споживач зобов`язаний протягом 5-ти банківських днів, з дня надання звіту, самостійно отримати у Водоканалі та підписати всі примірники Акту-рахунку. Оплата Споживачем на розрахунковий рахунок Водоканалу суми, вказаної в Акті-рахунку здійснюється до 12-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Якщо споживач відмовляється підписати Акти-рахунки, представником Водоканалу в Акті-рахунку робиться відповідний запис про таку відмову. Документи пересилаються Споживачу поштою. Оформлений таким чином Акт-рахунок є обов`язковим для сплати у вказані в ньому терміни, а також підставою для розрахунків за водопостачання. Відсутність заперечень до актів-рахунків у термін трьох банківських днів з моменту отримання, підтверджує визнання Споживачем обсягу, якості наданих послуг, розміру плати за них та прийняття їх в повному обсязі. Водоканал розглядає зауваження/заперечення Споживача у термін не більше ніж 2 (два) дня з дня отримання письмового зауваження/заперечення Споживача. У разі визнання Водоканалом зауважень/заперечень споживача обґрунтованими, Водоканал вживає заходів щодо усунення таких недоліків, при цьому Акт-рахунок є обов`язковим для прийняття виконання у вказані строки в частині наданих послуг, які визнаються сторонами без заперечень. У разі, якщо заперечення Споживача визнані Водоканалом необґрунтованими, акт-рахунок є обов`язковим для прийняття та виконання у встановлені строки, а також є підставою для розрахунків за водопостачання, при цьому споживач має право в порядку, передбаченому чинним законодавством, в процесі судового розгляду обґрунтовувати і доводити свої зауваження/заперечення, вказані в акті-рахунку.

Згідно п. 6.2 Договору, у разі несвоєчасного здійснення оплати за надані водоканалом послуги споживач зобов`язаний сплатити водоканалу пеню в розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення оплати, але загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу згідно Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Відповідно до розділу 8 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання умов договору при настанні форс-мажорних обставин. При цих умовах водоканал не несе відповідальності за збитки, заподіяні відключенням подачі води. Доказом форс-мажорних обставин є довідка Торгівельно-промислової палати України. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень цього договору, якщо це невиконання стало наслідком непереборної сили. Такі причини включають стихійне лихо, екстремальні погодні умови, умови, пов`язані з ліквідацією наслідків, викликаних винятковими погодними умовами і непередбаченими ситуаціями, пожежі, війни, страйки, військові дії, громадські безладдя і таке інше, але не обмежуються ними. Період звільнення від відповідальності починається з моменту оголошення не виконуючою стороною форс-мажору і закінчується чи закінчився б, якщо не виконуюча сторона вжила б заходів, які вона і справді могла вжити для виходу з форс-мажору. Форс-мажор автоматично продовжує термін виконання зобов`язань на період його дії та ліквідації наслідків.

Додатковими угодами до договору від 24.06.19 № 1/24/06/2019 та від 09.10.19 №1/12/10/2019 сторонами внесено зміни до розділу 10 договору Юридичні адреси та реквізити сторін.

Позивачем на підставі Актів № 3633/4 про покази засобів обліку по об`єкту споживача за період з січня по березень 2024 року відповідно до умов п. 5.1 Договору визначено обсяги наданих відповідачу послуг і розмір їх оплати та виставлено відповідачу до сплати Акти-рахунки на загальну суму 9747429,97 грн.:

- Акт-рахунок № 3633/4 від 31.01.2024 на суму 2618319,25 грн. (по об`єкту с. Люцерна) підписаний обома сторонами без зауважень;

- Акт-рахунок № 3633/4 від 31.01.2024 на суму 630009,94 грн. (по об`єкту смт. Балабине, смт. Кушугум, смт. Малокатеринівка) підписаний обома сторонами без зауважень;

- Акт-рахунок № 3633/4 від 29.02.2024 на суму 2294068,57 грн. (по об`єкту с. Люцерна) підписаний обома сторонами без зауважень;

- Акт-рахунок № 3633/4 від 29.02.2024 на суму 976285,43 грн. (по об`єкту смт. Балабине, смт. Кушугум, смт. Малокатеринівка) споживач з актом обзнайомлений, від підпису відмовився;

- Акт-рахунок № 3633/4 від 31.03. 2024 на суму 2552127,64 грн. (по об`єкту с. Люцерна) підписаний обома сторонами без зауважень;

- Акт-рахунок № 3633/4 від 31.03.2024 на суму 676619,14 грн. (по об`єкту смт. Балабине, смт. Кушугум, смт. Малокатеринівка) споживач підписав із запереченнями, викладеними у листах № 04/0335 від 25.03.2024 та № 04/0265 від 08.03.2024.

На заперечення відповідача щодо непідписання акта за березень позивачем надана відповідь листом від 04.04.2024 №1674/24/08, заперечення визнані необґрунтованими.

Акт-рахунок № 3633/4 від 29.02.2024, не підписаний споживачем, з записом про відмову споживача від підписання, направлений поштою з описом вкладення.

Всупереч умовам Договору відповідач оплату за надані послуги здійснив лише частково. Узгодженням № 2 про проведення зарахувань взаємних вимог від 22.02.2024 на загальну суму 31001,22 грн. здійснено часткове погашення заборгованості відповідача за Договором № 3633/4 за період січень 2024 в сумі 26884, 27 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо вчасної сплати послуг водопостачання стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд визнав, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Аналогічні приписи містять ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" на підставі договору з:

підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням;

підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення;

об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення водовідведення на підставі укладених ними договорів;

власниками будинків, що перебувають у приватній власності;

індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Укладений сторонами договір про надання послуг з водопостачання за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Нормами ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до частини 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення здійснюються позивачем за тарифами, встановленими відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 1040 від 18.06.2019 з 01.07.2019 та № 283 від 04.02.2020 по тарифам, встановленим споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем у період з січня по березень 2024 року включно відповідачу надано обумовлені Договором послуги на загальну суму 9747429,97 грн.

Про факт надання позивачем послуг в рамках договору про надання послуг з водопостачання № 3633/4 за період з січня по березень 2024 свідчать складені акти № 3633/4 про покази засобів обліку по об`єкту споживача, акти-рахунки передачі за надані послуги та рахунки на оплату, а також акти технічного обстеження водопроводу, долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо оплати наданих послуг у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, є доведеним.

Відповідачем за спірний період частково погашено заборгованість в сумі 26884,27 грн. шляхом підписання узгодження № 2 про проведення зарахування взаємних вимог від 22.02.2024.

З огляду на викладені обставини, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 9720545,70 грн. заявлена обґрунтовано.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд визнав позовну вимога в частині стягнення з відповідача 9720545,70 грн. основного боргу за договором обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 31438,50 грн. пені, 25769,27 грн. 3% річних та 42123,32 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В пункті 6.2 Договору сторонами узгоджено, що у разі несвоєчасного здійснення оплати за надані Водоканалом послуги Споживач зобов`язаний сплатити Водоканалу пеню в розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення оплати, але загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми борну згідно Закону Про житлово-комунальні послуги.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 31438,50 грн. пені, нарахованої згідно з наданим до позовної заяви розрахунком за загальний період з 13.02.2024 по 15.04.2024.

Перевіривши надані позивачем розрахунок пені за загальний період з 13.02.2024 по 15.04.2024, виходячи з дати настання зобов`язання по оплаті та розміру заборгованості за кожним окремо актом-рахунком, суд встановив, що розрахунок позивача є правильним. Вимога про стягнення пені задовольняється у визначеній позивачем сумі 31438,50 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 25769,27 грн. 3% річних, які нараховані за загальний період з 13.02.2024 по 15.04.2024.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період з 13.02.2024 по 15.04.2024, виходячи з дати настання зобов`язання по оплаті та розміру заборгованості за кожним окремо актом-рахунком, суд встановив, що розрахунок позивача є правильними. Вимога про стягнення з відповідача 3% річних задовольняється судом в заявленій сумі 25769,27 грн.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала наступні роз`яснення:

- сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця;

- якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці;

- методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

1) час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

2) час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок інфляційних втрат за загальний період з лютого по березень 2024 року, суд визнав його правильним, до стягнення підлягає 42123,32 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги КП Водоканал визнав в повному обсязі, розмір заявлених до стягнення сум ним не заперечується, а також відсутність у суду сумнівів щодо достовірності обставин справи, суд дійшов висновку, що визнані учасниками справи обставини, не потребують додаткового доведення.

Пунктом 6 ст. 236 ГПК України визначено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд визнав позовні вимоги про стягнення з відповідача 9720545,70 грн. основного боргу, 31438,50 грн. пені, 25769,27 грн. 3% річних та 42123,32 грн. інфляційних втрат обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас, відповідно до частини 3, якою доповнено статтю 7 Закону України Про судовий збір згідно із Законом України від 03.10.2017 N 2147-VIII, передбачено, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання відповідачем заявлених позовних вимог в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, суд визнав за необхідне застосувати положення ч. 1 ст. 130 ГПК України та повернути комунальному підприємству Водоканал з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого на підставі платіжної інструкції № 16612 від 22.05.2024 на суму 147298,15 грн., що складає 73649,07 грн., - за наявності відповідного клопотання позивача.

Решта сплаченого позивачем судового збору у сумі 73649,08 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 185, 191, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (вул. Перемоги, буд. 129-А, м. Запоріжжя, 69005; ідентифікаційний код 03327115) на користь комунального підприємства Водоканал (вул. Святого Миколая, буд. 61, м. Запоріжжя, 69002; ідентифікаційний код 03327,70 грн. (дев`ять мільйонів сімсот двадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять грн. 70 коп.) основного боргу, 31438,50 грн. (тридцять дну тисячу чотириста тридцять вісім грн. 50 коп.) пені, 25769,27 грн. (двадцять п`ять тисяч сімсот шістдесят дев`ять грн. 27 коп.) 3% річних, 42123,32 грн. (сорок дві тисячі сто двадцять три грн. 32 коп.) інфляційних втрат та 73649,08 грн. (сімдесят три тисячі шістсот сорок дев`ять грн. 08 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 06.08.2024.

Суддя В.В. Левкут