СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Харків Справа № 913/767/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О. , суддя Пуль О.А.

за участі секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" (вх. № 492 Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 09.02.2022 у справі №913/767/21 (прийняте у приміщенні Господарського суду Луганської області суддею Голенко І.П., повний текст рішення складено та підписано 14.02.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит", м. Київ,

до Фермерського господарства "Криничне", смт Мілове Міловського району Луганської області,

про стягнення штрафу в сумі 2 214 936,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сателлит" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення з Фермерського господарства «Криничне» штрафу в сумі 2 214 936,00 грн за договором поставки № Р90027 від 30.07.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем договірних зобов`язань в частині поставки насіння соняшника.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 09.02.2022 у справі №913/767/21 у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.

Рішення суду обґрунтовано тим, що після скасування ухвалами суду арешту на врожай сільськогосподарських культур 2020 року та арешту земельних ділянок відповідач не зміг зібрати врожай соняшника через його втрату. Доказів того, що відповідач зібрав врожай соняшника засіяний ним на земельних ділянках, які перебувають у користуванні філій «Стрілецький кінний завод № 60» та «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України», у період з 01.09.2020 по 15.10.2020 в матеріалах справи відсутні. Лист Українського гідрометеорологічного центру від 04.10.2021 № 01-18/1291 про вплив погодних умов на вирощування соняшнику, наданий позивачем, не спростовує інформацію, викладену у листі Луганського обласного центру з гідрометеорології від 08.11.2021. Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини, які склалися, не залежать від волі відповідача і об`єктивно унеможливили належне виконання ним свого зобов`язання за договором у повному обсязі, а тому у діях відповідача відсутня вина та протиправна поведінка зобов`язаної особи, що виключає стягнення з відповідача штрафу. Доводи позивача про те, що обов`язком відповідача було саме поставити обумовлену кількість товару, а не вирощувати чи збирати його, а також те, що відповідач не вжив всіх можливих заходів для придбання товару в інших постачальників з метою виконання договору перед позивачем, відхилені судом через безпідставність. Посилання на часткове виконання ФГ «Криничне» за іншим договором поставки № Р90028 від 30.07.2020 перед ТОВ «Сателлит» з наданням відповідних доказів визнано судом такими, що не має відношення до цієї справи, оскільки предметом позову у цій справі № 913/767/21 є стягнення штрафу, а підставою - саме договір поставки № Р90027 від 30.07.2020, за яким не був поставлений товар. Щодо висновку експертів ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл.проф М. С. Бокаріуса» № 21289/51 від 04.02.2021, суд зазначив, що він не має значення, з огляду на предмет доказування в контексті даної справи, оскільки містить лише дані про врожайність соняшнику на полях ДП «Конярство України» та його вартість на момент дослідження, в зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог відмовлено.

ТОВ "Сателлит" з рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 33224,06 грн та витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 93198,55 грн.

Скарга обґрунтована тим, що в порушення умов договору, відповідач не поставив жодної тони товару по договору №Р90027 від 30.07.2020. Вказана обставина відповідачем не заперечується. Отже, об`єм непоставленого товару склав 1000 т, а його вартість дорівнювала 11 074 680 грн. Відповідно до п. 8.2. договору в разі, якщо поставка товару покупцеві була здійснена пізніше строків, вказаних в п.п. 4.1.п. 4 цього договору, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно поставленого (непоставленого) товару. В разі, якщо прострочення поставки перевищує 6 календарних днів, покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання цього договору, при цьому постачальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару. Позивач звернувся з позовом до Господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з відповідача штрафних санкцій лише в розмірі 20% від вартості непоставленого ФГ «Криничне» товару, а саме 2 214 936,00 грн. ФГ «Криничне» не мало жодних прав на врожай, що вироблявся на землях філій ДП «Конярство України»

Зазначає, що Господарському суду Луганської області було відомо, що щодо ДП «Конярство України» було порушено провадження у справі про банкрутство ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/21682/15 від 15.10.2015. Відповідач уклав з філіями ДП «Конярство України» (державним підприємством, яке знаходиться в процедурі банкрутства та управління яким здійснює Мінекономіки) замість договорів оренди земельних ділянок - низку правочинів, дійсність яких на момент розгляду справи №913/767/21 оспорювалась в межах справи № 910/21682/15 через наявність ознак удаваності, та щодо укладення яких було відкрито ряд кримінальних проваджень. Більше того, право філій ДП на укладання таких договорів та здійснення відповідних погоджень - відповідачем не було доведено.

Вказує, що Господарським судом Луганської області при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, а ФГ «Криничне» не виконало та порушило п. 8.15., 13.1.2., 13.1.4., 13.1.6. договору, а ситуація, що склалась між відповідачем і ДП «Конярство України» не може виправдовувати невиконання договору і не повинна бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за договором. Відповідач порушив всі гарантії, які надав позивачу за договором, та сам винен в порушенні взятого на себе зобов`язання, а також не надав жодних доказів на підтвердження вжиття ним всіх можливих заходів задля належного виконання договору з дотриманням відповідних гарантій.

Посилається на те, що Господарський суд Луганської області не надав жодної оцінки тому, що ФГ «Криничне» одночасно продало один і той же об`єм того самого врожаю насіння соняшника, з одних і тих же земель, різним особам ТОВ «Айдар-Насіння» та ТОВ «Сателлит». Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не було враховано, що предметом спору по даній справі є штрафні санкції за невиконання відповідачем обов`язку саме з поставки насіння соняшника, предмет договору не передбачав обов`язку вирощувати насіння соняшника.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 рішення Господарського суду Луганської області від 09.02.2022 у справі №913/767/21 скасовано та прийнято нове рішення, яким задоволено позов в повному обсязі. Стягнуто з ФГ "Криничне" на користь ТОВ "Сателлит" штраф в сумі 2 214 936,00 грн за договором поставки №Р90027 від 30.07.2020. Стягнуто з ФГ "Криничне" на користь ТОВ "Сателлит" судовий збір за подання позову у розмірі 33224,05 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 49836,06 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд вказував на те, що:

- накладені ухвалами суду арешти врожаю сільськогосподарських культур 2020 року на земельних ділянках, які перебувають у використанні філій «Стрілецький кінний завод № 60» та «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України», арешти сільськогосподарської техніки, а також й арешти земельних ділянок, що належать ДП «Конярство України», на яких знаходився засіяний відповідачем врожай 2020 року, не є форс-мажорними обставинами. Відповідач, не врахував, що зазначені обставини є ризиками власного вибору контрагента та власного способу ведення господарської діяльності, чим заперечив базові принципи цивільного права, встановлені ст. 3 ЦК України;

- низька врожайність насіння соняшника на підприємстві в 2020 році - є саме виною підприємства і відсутній зв`язок між врожайністю та погодними умовами в Луганській області, адже врожайність соняшника всіх інших підприємств по Луганській області є більшою в 2020 році;

- відповідач зібрав більше насіння соняшника ніж поставив позивачу за договором, що також свідчить про його вину в невиконанні зобов`язання за договором, а саме, по даним відповідача він зібрав 1 749,5 т насіння соняшника;

- відповідачем не доведено докладання всіх необхідних зусиль по зведенню до мінімуму всіх можливих несприятливих наслідків від погодних умов та доказів причино-наслідкового зв`язку між погодними умовами та невиконанням зобов`язань за договором;

- надані відповідачем акти обстеження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не відповідають формі та змісту акту огляду посівів соняшнику за Інструкцією №2285.

Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 заяву представника ТОВ "Сателлит" про розподіл судових витрат у справі №913/767/21 задоволено. Стягнуто з ФГ "Криничне" на користь ТОВ "Сателлит" 93198,55 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді першої інстанції. Стягнуто з ФГ "Криничне" на користь ТОВ "Сателлит" 95523,06 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Додаткову постанову апеляційного суду мотивовано тим, що позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката подано суду: договір про надання послуг АО «Юридична фірма «Ілляшев та партнери» від 20.01.2016 № 0793-583 та додаткові угоди до договору, акти здачі-приймання виконаних робіт № 409 від 30.11.2021, № 494 від 31.12.2021, рахунки № № 35463, 35815. Перевіривши подані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката, апеляційним судом встановлено, що позивачем доведено суду понесення таких витрат на оплату послуг адвоката в суді першої та апеляційної інстанцій, зважаючи на положення ст.ст. 126, 129 ГПК України, апеляційний суд зазначив, що наявні підстави для задоволення заяви позивача про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 01.02.2024 касаційні скарги ФГ "Криничне" задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі №913/767/21 скасовано, ухвалено справу направити на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд апеляційної інстанції розглядаючи спір у справі та покладаючи на відповідача відповідальність у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором, щодо своєчасної поставки товару, належним чином не з`ясував всіх обставин у справі та не оцінив усіх доводів та доказів наданих сторонами справи. Так, апеляційний суд розглядаючи справу, прийняв до уваги лист Українського гідрометеорологічного центру від 04.10.2021 про надання експертної оцінки впливу погодних умов на вирощування соняшнику у Білоукраїнському, Старобільському та Новопсковському районах Луганської області, в період з травня по вересень 2020 року, поданий позивачем у справі, в якому зазначено, що засуха могла призвести до погіршення стану посівів, засихання листків, рослин та зменшення урожаю соняшнику, особливо посіяного у пізні строки. Проте, зважаючи на ту обставину, що у травні та червні засухи ще не було, ранні посіви могли сформувати нормальний урожай. З урахуванням інформації, зазначеної у листі від 04.10.2021, апеляційний суд зробив висновок, що низька врожайність насіння соняшника на підприємстві в 2020 році є виною підприємства відповідача, отже, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між врожайністю і погодними умовами у Луганській області. Водночас, апеляційний суд не врахував інформації, викладеної у довідці Луганського обласного центру з гідрометеорології від 08.11.2021 № 9911-1-1331/9911 032, яку надано суду відповідачем, про те, що поблизу населених пунктів с. Новолимарівка Старобільського району та усього Міловського району Луганської області в середині липня й майже до кінця жовтня тривав бездощовий період, опади, які випали, були неефективними та не впливали на покращення стану рослин. Почалася повітряна та ґрунтова посуха. На кінець цвітіння соняшника в більшості районів Луганської області метровий шар ґрунту був сухий зовсім. Опади протягом місяця носили локальний характер. Впродовж серпня переважав підвищений фон температури з короткими періодами похолодання, ефективних опадів не було. Вересень був найбільш посушливим за всі роки спостережень, опадів впродовж місяця не було. Умови, які склалися в період цвітіння соняшника (липень-серпень) були несприятливі для формування врожаю соняшника в 2020 році в Міловському районі через тривалу посуху. Гідротермічний коефіцієнт за вегетаційний період в більшості відповідав критерію «надзвичайно посушливий». Також спостерігався тривалий період з температурою повітря вище +30 С, що могло спричинити неповне запилення насіння соняшника, а низька вологість повітря, суховійні явища та жорсткий дефіцит ґрунтової вологи у період наливу насіння могли призвести до критичного зменшення врожаю та знизити технічні характеристики насіння. Тобто, у вказаній довідці від 08.11.2021 зазначено висновки протилежні висновкам листа від 04.10.2021, щодо можливості впливу погодних умов на врожайність, поблизу населених пунктів с. Новолимарівка Старобільського району та усього Міловського району Луганської області, в середині липня й майже до кінця жовтня. Однак, довідці від 08.11.2021, апеляційним судом не надавалась належна правова оцінка, що призвело до порушення принципу змагальності. Судом апеляційної інстанції не враховано, що неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Отже, у суду наявні можливості, визначені як процесуальним законодавством, так і положеннями матеріального законодавства, запобігти перетворенню неустойки, яка має компенсаторний характер, на неустойку яка має каральну санкцію.

11.03.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3722), в якому останній проти апеляційної скарги заперечує, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що ФГ «Криничне», як сільгоспвиробником, було вжито всіх залежних від нього заходів, спрямованих на засівання майбутнього врожаю соняшника та його виробництво в агросезоні 2020 року. Починаючи з вересня 2020 року діяльність ФГ «Криничне», пов`язана із виробництвом сільськогосподарської продукції, зокрема соняшника, була фактично паралізована внаслідок арешту майна та врожаю господарства. Підприємство не мало доступу до земельних ділянок на якому знаходився належний йому врожай соняшника 2020 року, не могло користуватися спеціальною сільськогосподарською технікою, що у підсумку стало причиною втрати господарством значної кількості врожаю, вирощеного в агросезоні 2020 року та понесення ФГ «Криничне» істотних збитків. Наголошує на доведеності існування двох груп обставин (дії державних органів, пов`язані з накладенням арешту на врожай та сільськогосподарську техніку відповідача, складні погодні умови, які мали місце в 2020 році на території Луганської області в період визрівання врожаю), які не є взаємопов`язаними між собою, але є такими, що у сукупності вплинули на об`єктивну неможливість належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки. Зазначає, що саме за обставин непереборної сили відповідачем не було виконано умови договору перед позивачем, що є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, а тому у задоволені позову слід відмовити повністю. Просить вирішити питання про розподіл судових витрат, докази реальності понесення яких будуть надані протягом 5-ти днів після ухвалення судового рішення (просить вважати це відповідною заявою).

07.06.2024 до суду від апелянта надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №913/767/21 (вх.№ 7834 від 10.06.2024), в якому останній просить визнати поважними причини пропуску процесуального строку, поновити відповідний процесуальний строк та приєднати до матеріалів справи №913/767/21 в якості доказів ухвалу Господарського суду Луганської області від 21.05.2024 у справі №913/275/24 та позовну заяву ТОВ "Сателлит" до ФГ "Криничне" про стягнення збитків в розмірі 4 406 612,30 грн (разом з додатками) у справі №913/275/24. Зупинити провадження у даній справі № 913/767/21 за позовом ТОВ "Сателлит" до ФГ "Криничне" про стягнення штрафу в сумі 2 214 936,00 грн до вирішення та набрання законної сили судовим рішенням у справі №913/275/24, яка перебуває в провадженні Господарського суду Луганської області, за позовом ТОВ "Сателлит" до ФГ "Криничне" про стягнення збитків в розмірі 4 406 612,30 грн.

11.06.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про повернення клопотання про зупинення провадження у справі №913/767/21 Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" від 07.06.2024 без розгляду (вх.№7989 від 12.06.2024), в якому відповідач просить повернути позивачу без розгляду клопотання про зупинення провадження у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" від 07.06.2024.

11.06.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про повернення клопотання про зупинення провадження у справі №913/767/21 Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" від 07.06.2024 без розгляду (вх.№7990 від 12.06.2024), в якому останній просить визнати подання клопотання про зупинення провадження у справі від 07.06.2024 з додаванням до нього копії позову у справі № 913/275/24 з усіма додатками до нього з метою долучення в обхід вже вирішеного судом питання про відмову у долученні відповідних доказів - зловживанням процесуальними правами та повернути вказане клопотання без розгляду. Повернути позивачу без розгляду копію позову у справі № 913/275/24 з усіма додатками до нього у зв`язку із пропуском строку на подання відповідних доказів, що вже було вирішено судом в ухвалах Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2024.

11.06.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі №913/767/21 Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" від 07.06.2024 (вх.№7991 від 12.06.2024), в яких відповідач просить клопотання про зупинення провадження у справі від 07.06.2024 залишити без задоволення.

05.07.2024 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення (вх.№8981), в яких останній зазначає, що відповідно до ухвали слідчого судді Київського апеляційного суду від 09.05.2024 у справі №761/12830/24, відносно керівництва і власників ФГ «Криничне» і ТОВ «Діброва» було проведено обшук в домоволодінні розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером :00:020:0240, під час обшуку було вилучено майно, зокрема, мобільний телефон «SAMSUNG» модель «Galaxy S22», який було визнано речовим доказом та на який накладено арешт в кримінальному провадженні. Було оголошено підозру та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного в кримінальному провадженні №0000235 - керівника та власника ТОВ «Діброва» та ФГ «Криничне», що вбачається з ухвали Київського апеляційного суду від 27.05.2024 у справі №761/14027/24. ФГ «Криничне» та ТОВ «Діброва» після перереєстрації за законодавством рф вели господарську діяльність на непідконтрольній території, а саме реалізовували продукцію, а також надавали відповідну звітність до фіскальних органів рф.

16.07.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про повернення додаткових пояснень ТОВ "Сателлит" (вх.№9427 від 17.07.2024), в яких останній просить:

1. Вжити належних заходів керування судовим процесом у вигляді присічення надання до суду стороною позивача відомостей та матеріалів, які не мають жодного відношення до цієї справи.

2. Запобігти зловживанню позивачем його процесуальними правами у формі подання до суду відомостей та інформації які не мають жодного відношення до розгляду цієї справи з єдиною метою позапроцесуального протиправного впливу та тиску на суд та схиляння останнього до прийняття рішення по справі не на підставі доказів та матеріалів справи, а на підставі немаючих жодного відношення до справи емоційно-дискредитуючих відомостей щодо відповідача на порушення засад недискримінації та змагальності - шляхом вжиття щодо позивача відповідних заходів процесуального примусу.

3. Визнати повідомлення хибних, неправдивих та аморальних відомостей ТОВ «Сателлит» у поясненнях від 05.07.2024 з неправдивою інформацією щодо начебто співробітництва ФГ «Криничне» та ТОВ «Діброва» із окупаційною владою держави-агресора - зловживанням процесуальними правами та повернути вказані пояснення з додатками до них заявнику без розгляду.

4. Визнати повідомлення хибних, неправдивих та аморальних відомостей ТОВ «Сателлит» у поясненнях від 05.07.2024 з неправдивою інформацією щодо начебто співробітництва ФГ «Криничне» та ТОВ «Діброва» із окупаційною владою держави-агресора - втручанням в діяльність судді та звернутись із відповідним повідомленням про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя до Вищої Ради Правосуддя для вжиття заходів в межах компетенції.

24.07.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про повернення без розгляду заяв та клопотань ФГ «Криничне» у справі №913/767/21 (вх.№9785 від 25.07.2024), в яких останній просить:

- приєднати до матеріалів справи № 913/767/21 в якості доказів лист КНЕДП «MASTERKEY» ТОВ «АРТ-МАСТЕР» № 12-11 від 27.02.2024, звернення ТОВ «Сателлит» від 23.04.2024, лист Держспецзв`язку за №11/02/02-4504/СЕД від 03.05.2024, лист КНЕДП «MASTERKEY» ТОВ «АРТ-МАСТЕР» № 12-16 від 03.05.2024;

- повернути без розгляду письмові заяви, які подавались ФГ «Криничне» через Електронний суд та були підписані електронним підписом керівника та електронною печаткою ФГ «Криничне», а саме: відзив на апеляційну скаргу, письмові заперечення, доповнення проти категоричних заперечень, а також інші письмові заяви чи клопотання, як такі, що не підписані ФГ «Криничне».

Представник позивача у судовому засіданні підтримав клопотання про зупинення провадження у справі, про повернення без розгляду заяв та клопотань ФГ «Криничне» у справі №913/767/21 та приєднання до справи додаткових доказів.

Представник відповідача у судовому засіданні проти клопотань позивача заперечував.

Колегія суддів, розглянувши клопотання ТОВ "Сателлит" про зупинення провадження у справі №913/767/21 (вх.№ 7834 від 10.06.2024), зазначає наступне.

В обґрунтування визнання поважними причин пропуску процесуального строку, поновлення відповідного процесуального строку, позивач посилається на те, що вказані докази не могли бути подані раніше, адже лише в травні 2024 року ТОВ «Сателлит» був поданий позов про стягнення збитків та відкрито провадження у справі №913/275/24, тому просить вважати такі обставини поважними та поновити строк на їх подання.

Частиною 1 ст.119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи те, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування причин пропущення строку мали місце в травні 2024 року, а позивачем подано клопотання 07.06.2024, колегія суддів вважає обґрунтованими причини пропущення заявником строку на подання клопотання, тому задовольняє клопотання щодо поновлення позивачем пропущеного строку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

В обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі, позивач посилається на те, що в своєму відзиві на апеляційну скаргу, а також під час судових засідань в суді апеляційної інстанції ФГ «Криничне» ґрунтувало свої заперечення проти позову та апеляційної скарги ТОВ «Сателлит», в тому числі, нібито не співмірністю пред`явлених до стягнення з ФГ «Криничне» штрафних санкцій у порівнянні зі збитками, яких реально зазнало ТОВ «Сателлит» внаслідок невиконання ФГ «Криничне» взятих на себе обов`язків по договору поставки № Р90027 від 30.07.2020. Враховуючи таке пристрасне та невпинне бажання ФГ «Криничне» стосовно отримання від ТОВ «Сателлит» доказів щодо спричинених збитків та їх співмірності з пред`явленими до стягнення у даній справі штрафними санкціями, ТОВ «Сателлит» звернулось до Господарського суду Луганської області з відповідним позовом про стягнення з ФГ «Криничне» збитків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника, а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

Частинами 1, 4 статті 80 ГПК України встановлено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже, за загальним правилом, усі докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції додаткові докази подаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За матеріалами справи, позивач належним чином користуючись своїми процесуальними правами, мав подати вказані докази господарському суду першої інстанції разом з позовною заявою. У разі неможливості подати докази з позовом з об`єктивних причин, мав повідомити про це суд першої інстанції, чого останнім здійснено не було.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14, де, зокрема, вказано, що положення статті 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи", і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою).

Відповідно до висновку щодо застосування приписів ст. ст. 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі №916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

При цьому, за імперативним приписом ч. 4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів ст. 269 ГПК України, що є неприпустимим, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Господарський процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятною є ситуація, коли суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, а позивач просить зупинити провадження у справі для здобуття ним нового доказу, який буде отриманий після прийняття судом рішення у справі. Здобуття нових доказів на стадії апеляційного перегляду справи суперечить основоположним принципам змагальності та рівності сторін господарського судочинства. Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено неможливості подання до господарського суду першої інстанції даних доказів з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Крім того, предметом спору у справі №913/767/21 є вимога про стягнення штрафу. Розгляд Господарським судом Луганської області справи №913/275/24 за позовом ТОВ «Сателлит» до ФГ «Криничне» про стягнення збитків в розмірі 4 406 612,30 грн не свідчить про неможливість вирішення спору у даній справі та не перешкоджає розгляду справи №913/767/21, в зв`язку з чим у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Колегія суддів, розглянувши клопотання позивача про повернення без розгляду заяв та клопотань ФГ «Криничне» у справі №913/767/21 (вх.№9785 від 25.07.2024), як таких, що не підписані ФГ «Криничне», зазначає наступне.

Відповідно до ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 прийнято справу №913/767/21 до провадження та призначено її до розгляду. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про призначення справи до розгляду для подання відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням висновків, викладених в постанові Верховного Суду у цій справі від 01.02.2024, з доказами надсилання його копії скаржнику. Встановлено апелянту строк для надання своїх доводів та міркувань з урахуванням висновків, викладених в постанові Верховного Суду у цій справі від 01.02.2024. Встановлено сторонам у справі п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про призначення справи до розгляду для подання заяв, клопотань.

Відповідно до довідки суду про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді (ухвала суду від 26.02.2024) був надісланий одержувачу ТОВ «Сателлит» в його електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету 26.02.2024 о 23 год 04 хв. Представнику позивача - адвокату Литвин А.Б. ухвала суду від 26.02.2024 була доставлена в його електронний кабінет 27.02.2024 о 22 год. 29 хв.

Враховуючи те, що клопотання надійшло до суду 25.07.2024 (до якого, зокрема, було додано додаткові докази), тобто поза межами встановленого судом строку та без клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів залишає його без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.03.2020 між Філією «Стрілецький кінний завод № 60» Державного підприємства «Конярство України» (замовник) та ФГ «Криничне» (виконавець) укладено договір про виконання сільськогосподарських робіт № 10 (далі - договір № 10), за умовами якого виконавець зобов`язується на свій ризик та власними силами, власною сільськогосподарською технікою, засобами та матеріалами у суворій відповідності до агротехнічних вимог надати замовнику послуги з виконання сільськогосподарських механізованих польових робіт у 2020 році на земельних площах Філії «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України», а замовник зобов`язується прийняти фактично надані послуги та сплатити їх вартість на умовах, визначених даним договором. Між цими сторонами підписано Специфікації №№ 1-3 до договору № 10.

31.03.2020 між Філією «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України» (заставодавець) та ФГ «Криничне» (заставодержатель) укладено договір застави № 11 (далі - договір № 11), відповідно до якого сторони домовилися про виникнення застави, якою забезпечується вимога заставодержателя (ФГ «Криничне»), що випливає з будь-яких господарських договорів укладених протягом 2020 року (про виконання сільськогосподарських робіт), додатків, видаткових накладних, специфікацій до даних договорів, згідно яких заставодавець (Філія «Стрілецький кінний завод № 60») у строк до 30.11.2020 зобов`язується сплатити заставодержателю грошову суму за зобов`язаннями, згідно договорів зазначених в п. 1.1. договору. Для забезпечення належного виконання зобов`язань за вищевказаними договорами заставодавець передає заставодержателю в заставу майбутній врожай сільськогосподарських культур (соняшника), що будуть повністю вирощені із завершенням технологічного циклу в 2020 році на земельних ділянках, що знаходяться на території Міловського району.

31.03.2020 між Філією «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України» (продавець) та ФГ «Криничне» (покупець) укладено договір купівлі-продажу незавершеного виробництва № 12, за умовами якого Філія «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України» зобов`язується передати у власність ФГ «Криничне» майбутній врожай сільськогосподарських культур 2020 року, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. До зазначено договору підписана Специфікація до договору та акт № 1 приймання-передачі від 01.06.2020.

29.04.2020 між Філією «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України» (замовник) та ФГ «Криничне» (виконавець) укладено договір про виконання сільськогосподарських робіт № 12 (далі - договір № 12), за умовами якого виконавець зобов`язується на свій ризик та власними силами, власною сільськогосподарською технікою, засобами та матеріалами у суворій відповідності до агротехнічних вимог надати замовнику послуги з виконання сільськогосподарських механізованих польових робіт у 2020 році на земельних площах Філії «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України», а замовник зобов`язується прийняти фактично надані послуги та сплатити їх вартість на умовах, визначених даним договором. Між цими сторонами підписано Специфікації №№ 1-3 до договору.

29.04.2020 між Філією «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України» (замовник) та ФГ «Криничне» (виконавець) укладено договір застави № 13 (далі - договір № 13), відповідно до якого сторони домовилися про виникнення застави, якою забезпечується вимога заставодержателя (ФГ «Криничне»), що випливає з будь-яких господарських договорів укладених протягом 2020 року (про виконання сільськогосподарських робіт), додатків, видаткових накладних, специфікацій до даних договорів, згідно яких заставодавець (Філія «Лимарівський кінний завод № 61») у строк до 30.11.2020 зобов`язується сплатити заставодержателю грошову суму за зобов`язаннями, згідно договорів зазначених в п. 1.1. даного договору. Для забезпечення належного виконання зобов`язань за вищевказаними договорами заставодавець передає заставодержателю в заставу майбутній врожай сільськогосподарських культур (соняшника), що будуть повністю вирощені із завершенням технологічного циклу в 2020 році на земельних ділянках, що знаходяться на території Біловодського району.

Відповідно до п. 2.1 договору заставодержатель має право у випадку невиконання заставодавцем зобов`язань за договорами поставки (п. 1.1) одержати задоволення з вартості предмету застави переважно перед іншими кредиторами.

29.04.2020 між Філією «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України» (продавець) та ФГ «Криничне» (покупець) укладено договір купівлі-продажу незавершеного виробництва № 14 (далі - договір №14 ), за умовами якого Філія «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України» зобов`язується передати у власність ФГ «Криничне» майбутній врожай сільськогосподарських культур 2020 року, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. До зазначено договору підписана Специфікація до договору та акт № 1 приймання-передачі від 02.06.2020.

Згідно Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року від 29.05.2020 (форма № 4-сг) відповідачем було засіяно 1156,89 га під виробництво культури соняшника, з яких 807,468 га - товарний соняшник та 349,422 га насіннєвий соняшник на земельних ділянках, що перебувають у користуванні.

30.07.2020 між ТОВ «Сателлит» (покупець) та ФГ «Криничне» (постачальник) укладено договір поставки № P90027 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити насіння соняшника українського походження врожаю 2020 року на умовах DAP (Доставлено до місця призначення) ТОВ «Сателлит» Донецька область, м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 76), згідно до Інкотермс 2010.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна кількість товару в заліковій вазі становить 1 000,000 тон +/- 5% за вибором покупця.

Згідно з п. 3.1 договору ціна товару згідно даного договору становить 9 228,90 грн без ПДВ за 1 тонну, крім того ПДВ 20% - 1 845,78 грн, що еквівалентно 399,95 доларів США за 1 тонну, згідно курсу НБУ на момент укладання договору 27, 6867 грн за дол. США.

Загальна вартість товару, що постачається, на дату укладання договору становить 11 074 680,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 1 845 780,00 грн з урахуванням п. 2.1 цього договору, що складає еквівалент у сумі 399 952,33 доларів США +/- 5% згідно курсу НБУ на момент укладання договору (п. 3.4 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється партіями автомобільним транспортом у строк з 1 вересня 2020 року до 15 жовтня 2020 року в суворій відповідності до номера договору, наданого покупцем. Датою поставки та відвантаження товару є дата передачі товару покупцю у місці призначення, вказаному у п. 1.1 даного договору.

Згідно з п. 8.2 договору в разі, якщо поставка товару покупцеві була здійснена пізніше строків, вказаних в п.п. 4.1 п. 4 цього договору, або товар поставлений в обсязі іншому від передбаченому п. 2.1 договору, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно поставленого/непоставленого товару. В разі, якщо прострочення поставки перевищує 6 календарних днів, покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання цього договору, при цьому постачальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що жодна із сторін не відповідає за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором у разі настання таких подій як повінь, пожежа, землетрус чи інших стихійних лих, а також воєнних дій, заколотів, державних заборонних актів чи інших обставин, якщо ці обставини настали після підписання сторонами даного договору і не залежать від їх волі. Якщо яка-небудь із обставин форс-мажору перешкоджає виконанню однією із сторін своїх зобов`язань в період дії договору, то даний договір може бути продовжений на строк протягом якого діяла така обставина.

Сторона, для якої виконання зобов`язань згідного договору стало неможливим внаслідок настання обставин форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше ніж через 10 днів після початку їх виникнення, письмово повідомити іншу сторону про початок, можливий строк дії і очікуваний час припинення цих обставин (п. 9.2 договору).

Відповідно до п. 9.3 договору інформація про дію обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою Палатою України. Відсутність письмового повідомлення, а також несвоєчасне сповіщення про настання обставин форс-мажору позбавляє відповідну сторону права посилатись на ці обставини в якості причини невиконання зобов`язань за договором.

Згідно з п. 9.4 договору сторони зобов`язуються докласти всі необхідні зусилля по зведенню до мінімуму всіх можливих несприятливих наслідків обставин форс-мажору. Якщо обставини форс-мажору перешкоджають виконанню якоюсь із сторін її зобов`язань згідного договору протягом ніж 15 днів, то даний договір може бути розірваний за вимогою однієї із сторін без відшкодування збитків іншій стороні.

Відповідно до п. 13.4 договору цей договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, визначених даним договором. Це договір, додатки, додаткові угоди доданого договору, а також будь-які пов`язані з його виконанням документи (довіреності, акти, розрахункові документи тощо) мають бути завірені печатками кожної зі сторін.

Постачальник підтверджує, що він є безпосереднім сільськогосподарським виробником товару, що поставляється вперше, та є платником єдиного податку, гр. IV в розумінні п. 291.4 Податкового кодексу України, та є платником ПДВ (п. 13.8 договору).

Розділ 14 договору містить реквізити сторін, зокрема, і офіційну електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками без жодних застережень та зауважень.

11.08.2020 на підставі ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі № 428/6444/20 накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000226 на врожай сільськогосподарських культур 2020 року на земельних ділянках, які перебувають у користуванні філій ДП «Конярство України», зокрема, на території земельних ділянок філії «Лимарівський кінний завод № 61» та філії «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України».

На підставі наказу відповідача № 4/1 від 08.09.2020 було проведено обстеження земельних ділянок та встановлено, що стан посівів соняшника незадовільний, засушливі погодні умови вплинули на формування маленької шляпки, насіння щуплого з невеликою натурою, що може призвести до зниження врожайності соняшника, що підтверджується актами обстеження земельної ділянки №№ 1-М, 2-М, 3-М, 5-М, 6-М, 7-М, 1-З, 2-З, 3-З, 4-З, 5-З, 1-С від 10.09.2020 та №№ 1-В, 2-В, 3-В, 4-В від 14.09.2020.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2020 у справі № 759/15457/20 накладено арешт у кримінальному провадженні № 0001014 на земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні, володіння ДП «Конярство України», відокремлених підрозділах - філій, на яких знаходиться врожай сільськогосподарських культур 2020 року, в тому числі на території земельних ділянок філії «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України» та філії «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України».

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 21.09.2020 у справі № 428/6599/20 ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.08.2020 скасовано, у задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором прокуратури Луганської області, про накладення арешту на належне ФГ «Криничне» майно, а саме комбайн зернозбиральний «NewHolland» номерний знак НОМЕР_1 - відмовлено.

09.10.2020 ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі № 428/8081/20 було відмовлено представнику ФГ «Криничне» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000226, щодо врожаю сільськогосподарських культур 2020 року.

23.10.2020 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/45201/20-к скасовано арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.08.2020, на врожай сільськогосподарських культур 2020 року, що знаходяться на земельних ділянках, які перебувають у користуванні філій ДП «Конярство України», зокрема, на врожай, що знаходиться на території земельних ділянок філії «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України», який є власністю ФГ «Криничне».

30.10.2020 ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/47116/20-к та у справі № 757/47119/20-к накладено арешти у кримінальних провадженнях № 0001014, № 0000226 на земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні ДП «Конярство України», відокремлених підрозділах - філій, на яких знаходиться врожай сільськогосподарських культур 2020 року, зокрема, на земельні ділянки філії «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України» та «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України».

02.11.2020 ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 910/21682/15 (910/16691/20), залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2021, забезпечено позов шляхом заборони до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі будь-яким особам, окрім ДП «Конярство України», вчиняти дії з проходу, проїзду техніки та транспортних засобів і збирання врожаю на земельних ділянках філій «Лимарівський кінний завод № 61» та «Стрілецький кінний завод № 60». Зазначені судові рішення були скасовані постановою Верховного Суду від 20.07.2021 та відмовлено у задоволенні заяви ДП «Конярство України» про застосування заходів забезпечення позову.

Ухвалою слідчого судді Міловського районного суду Луганської області від 16.11.2020 у справі № 418/3554/20 повернуто ОСОБА_1 вилучений під час огляду місця події від 11.10.2020 комбайн марки «JohnDeere-95500» з жниваркою, призначеною для збирання насіння соняшника.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2020 у справі № 759/19782/20 скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 30.10.2020 у справі № 757/47119/20 у кримінальному провадженні № 0000226, на земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні, володінні ДП «Конярство України», відокремлених підрозділах, зокрема, філій «Лимарівський кінний завод № 61», «Стрілецький кінний завод № 60».

Під час проведення головою ФГ «Криничне» та членами комісії обстеження незавершеного виробництва соняшника на земельних ділянках, які знаходяться в користуванні філії «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України», встановлено, що врожай не зібрано, про що складені акти №№ 1, 2, 3, 6, 7, 8, 22 від 19.11.2020, №№ 9, 10, 24 від 20.11.2020, №№ 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23 від 21.11.2020.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2020 у справі № 759/20451/20 у межах кримінального провадження № 0000226, скасовано арешт, накладений на комбайни, спеціальний вантажний тягач, Камаз, за результатами розгляду клопотання представника ФГ «Криничне».

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2020 у справі № 759/21167/20 скаргу представника ФГ «Криничне» на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягала у неповерненні тимчасового вилученого майна, задоволено; зобов`язано уповноважених осіб у межах кримінального провадження № 0000226 повернути власнику тимчасово вилучене майно (сільськогосподарську техніку), арешт якого скасований ухвалою від 25.11.2020.

Сертифікатом №3100-21-0937 від 30.11.2021 Торгово-промислової палати України засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): акти та дії державних органів, зокрема, накладення арешту на врожай сільськогосподарських культур, заборона вчиняти дії з проходу, проїзду техніки та транспортних засобів і збирання врожаю. Ці обставини унеможливили виконання зобов`язань відповідачем у строк з 01.09.2020 по 15.10.2020 визначений договором поставки № P90027 від 30.07.2020, що був укладений з ТОВ «Сателлит»; період дії форс-мажорних обставин визначено: дата настання - 11.08.2020, дата закінчення - 20.07.2021.

Крім того, згідно довідки Луганського обласного центру з гідрометеорології від 08.11.2021 № 9911-1-1331/9911 032, поблизу населених пунктів с. Новолимарівка Старобільського району та усього Міловського району Луганської області в середині липня й майже до кінця жовтня тривав бездощовий період, опади, які випали, були неефективними та не впливали на покращення стан рослин. Почалася повітряна та ґрунтова посуха. На кінець цвітіння соняшника в більшості районів Луганської області метровий шар ґрунту був сухий зовсім. Опади протягом місяця носили локальний характер. Впродовж серпня переважав підвищений фон температури з короткими періодами похолодання, ефективних опадів не було. Вересень був найбільш посушливим за всі роки спостережень, опадів впродовж місяця не було. Умови, які склалися в період цвітіння соняшника (липень-серпень) були несприятливі для формування врожаю соняшника в 2020 році в Міловському районі через тривалу посуху. Гідротермічний коефіцієнт за вегетаційний період в більшості відповідав критерію «надзвичайно посушливий». Також спостерігався тривалий період з температурою повітря вище +30 С, що могло спричинити неповне запилення насіння соняшника, а низька вологість повітря, суховійні явища та жорсткий дефіцит ґрунтової вологи у період наливу насіння могли призвести до критичного зменшення врожаю та знизити технічні характеристики насіння.

ФГ «Криничне» здійснювало листування з Луганською обласною прокуратурою щодо припинення незаконних дій невстановлених осіб та працівників поліції Луганської області, під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000226 від 03.07.2020, з Національною поліцією України, щодо повернення арештованого майна (техніки) після скасування арешту та щодо отримання дозволу зібрати врожай та з Міловським ВП ГУНП в Луганській області щодо подання та прийняття заяви ФГ «Криничне» про вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначає відповідач, він 22.09.2020 надіслав позивачу лист-повідомлення № 356 про неможливість відвантажити кількість продукції, яка передбачена договором, у зв`язку з виникненням непередбачуваних обставин, зокрема порушення кримінальних проваджень, в межах яких накладено арешт на врожай сільськогосподарських культур 2020 року на земельних ділянках, які знаходяться в користуванні філій ДП «Конярство України», відсутністю опадів, а також судові процеси щодо скасування накладеного арешту тощо.

23.10.2020 позивач надіслав відповідачу претензію № 22102020.26/010 від 22.10.2020, з вимогою у семиденний строк з моменту отримання цієї претензії сплатити суму штрафу у розмірі 30% від вартості непоставленого товару, що складає 3 322 404, 00 грн, та повідомити про намір виконання договору, а також надіслав повідомлення № 22102020.27/010 про відмову від виконання договору в односторонньому порядку, на підтвердження чого надано опис вкладення та фіскальний чек Укрпошти. Претензія залишена відповідачем без відповіді та без виконання.

Претензія залишена відповідачем без відповіді та без виконання.

Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Предметом спору даної справи є стягнення з відповідача штрафу, нарахованого позивачем за неналежне виконання відповідачем умов договору поставки соняшника врожаю 2020 року.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1 ст.222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

У п. 8.2 договору сторони передбачили, що в разі, якщо поставка товару покупцеві була здійснена пізніше строків, вказаних в п.п.4.1 п.4 цього договору, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно поставленого (недопоставленого) товару.

В разі, якщо прострочення поставки перевищує 6 календарних днів, покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання цього договору, при цьому постачальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Отже, враховуючи предмет і підстави позову у цій справі, визначальним і ключовим для правильного вирішення спору за даних спірних правовідносин є питання визначення наявності підстав для стягнення штрафу з огляду на умови договору.

Так, на підставі укладеного між сторонами договору поставки Р90027 від 30.07.2020 у відповідача виник обов`язок здійснити поставку товару, а у позивача - прийняти та оплатити такий товар на умовах викладених у договорі.

Відповідно до умов п.4.1 договору поставка товару здійснюється партіями автомобільним транспортом у строк з 01.09.2020 до 15.10.2020 в суворій відповідності до номеру договору, наданого покупцем.

З матеріалів справи вбачається, що за умовами п. 1.1., п. 2.1. договору поставки №Р90027 від 30.07.2020, поставці підлягало насіння соняшника українського походження врожаю 2020 року загальною кількістю 1 000,00 т +/-5% за вибором покупця.

З матеріалів справи вбачається, що постачальником у строки, встановлені у п. 4.1. договору, а саме, до 15.10.2020, не виконано зобов`язань за договором поставки у повному обсязі, тобто кількість непоставленого за договором товару становить 1000,00 т, і даний факт відповідачем не заперечується.

Претензією від 22.10.2020 №22102020.26/010 позивач проінформував відповідача про непоставку товару у кількості 1000,00 т, відмову від виконання договору в односторонньому порядку та нарахування штрафу відповідно до п.8.2 договору від 30.07.2020 №Р90027 у розмірі 3 322 404,00 грн.

На момент направлення позивачем на адресу відповідача претензії від 22.10.2020, прострочення виконання зобов`язання ФГ "Криничне" з поставки товару становило більше 6 календарних днів.

За умовами п. 4.1. договору товар мав бути поставлений до 15.10.2020, натомість доказів поставки товару в обсягах, встановлених у п. 2.1. та у строки, встановлені договором, відповідачем не надано.

Оскільки відповідачем насіння соняшника врожаю 2020 року, у строк до 15.10.2020, не поставлено у повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач є таким, що порушив умови договору поставки від 30.07.2020 №Р90027 щодо кількості та строків поставки товару, обумовленому договором.

Факт непоставки товару за договором в обсязі 1000,00 т відповідачем не заперечується. В той же час, заперечуючи проти заявлених позивачем вимог, відповідач наполягає на відсутність його вини у порушенні умов договору щодо поставки товару у строки та обсязі, встановлені договором.

Зокрема, відповідач повідомляє, що ФГ "Криничне" як сільхозвиробником було вжито всіх залежних від нього заходів, спрямованих на засівання майбутнього врожаю соняшника та його виробництво в агросезоні 2020 року.

Посилаючись на дані Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року від 29.05.2020 (форма № 4-сг), що додає до матеріалів справи зазначає, що ФГ "Криничне" було засіяно 1156,89 га під виробництво культури соняшника, з яких 807,468 га - товарний соняшник та 349,422 га насіннєвий соняшник. Очікувана врожайність соняшника на вказаних землях у 2020 році становила 20ц/га. Виходячи з фактично засіяної площі у 1156,89 га, господарством було заплановано зібрати врожай в обсязі 2313,78 т, з яких 1614,90 т товарного соняшника.

Також, з метою виробництва соняшника в агросезоні 2020 року, товариством були укладені договори із філіями Державного підприємства "Конярство України" №10 від 31.03.2020, №11 від 31.03.2020, №12 від 31.03.2020, №12 від 29.04.2020, №13 від 29.04.2020, №14 від 29.04.2020. Загальний обсяг очікуваного до збору врожаю соняшника в агросезоні 2020 року, зважаючи на укладені договори, становив 10 566,90 т, що, як стверджував відповідач, дозволяло покрити потреби у поставці товару за договором поставки №Р90027 від 30.07.2020.

Зокрема, згідно умов договору про виконання сільськогосподарських робіт №10 від 31.03.2020, укладеного з філією "Стрілецький кінний завод №60" ДП "Конярство України" засіяно 3 175,00 га соняшника, що, як зазначав відповідач, при плановій врожайності на відповідних землях у 18ц/га дозволяло господарству розраховувати на отримання врожаю соняшника в обсязі 5715,00 тон.

Згідно умов договору про виконання сільськогосподарських робіт №12 від 29.04.2020, укладеного з філією "Лимарівський кінний завод №61" ДП "Конярство України", засіяно 1798,55 га соняшника, що при плановій врожайності на відповідних землях у 18ц/га дозволяло господарству розраховувати на отримання врожаю в обсязі 3237,00 тон.

Отже, як зазначає відповідач, станом на 01.06.2020, обсяг очікуваного до збору врожаю соняшника в агросезоні 2020 року становив 10 566,90 тон, що дозволяло покрити потреби у поставці товару ТОВ "Сателлит" за договором поставки

Проте, як повідомляв відповідач, у період визрівання та збору ФГ "Криничне" власного врожаю сільськогосподарських культур сталася низка непередбачуваних негативних подій, які знаходяться поза межами розумного контролю господарства та вплинули на об`єктивну неможливість останнього належним чином виконати свої зобов`язання.

Зокрема, на початку вересня 2020 року під час проведення робіт із збирання врожаю соняшника сталося рейдерське захоплення земельних ділянок, на яких знаходився вже вирощений врожай, а також сільськогосподарської техніки ФГ "Криничне", яке супроводжувалося протиправним сприянням рейдерам з боку представників правоохоронних органів; такі обставини мали місце після зміни керівництва ДП "Конярство України", яке сталося в середині липня 2020 року, а саме, призначення в.о. директора Веретюка Є.О. 04.08.2020 керівництво підприємства надіслало на адресу ФГ "Криничне" повідомлення про припинення усіх договорів, укладених між господарством та філіями "Стрілецький кінний завод №60", "Лимарівський кінний завод №61" ДП "Конярство України", у відповідь на яке, ФГ "Криничне" повідомило ДП "Конярство України" про неможливість односторонньої відмови від виконання зобов`язань, вирішення будь-яких спорів стосовно дії договорів та їх розірвання має вирішуватись у судовому порядку в межах юрисдикції господарського суду.

Крім того, відповідач, повідомляв, що поряд із противоправними діями третіх осіб, що стали причиною втрати відповідачем великої частини врожаю соняшника, окремою та самостійною причиною, що вплинула на обсяги зібраного врожаю стала посуха, яка мала місце на території Луганської області та суттєво вплинула на якісні та кількісні показники зібраного врожаю, що відповідач підтверджував довідкою Луганського обласного центру з гідрометеорології ДСУНС №9911-1-1331/9911032 від 08.11.2021.

З метою виявлення недостатнього розвитку рослин, що може призвести до зменшення врожайності наказом голови ФГ "Криничне" від 08.09.2020 №4/1 було створено комісію за участі представників органів місцевого самоврядування, якою здійснено обстеження земельних ділянок, на яких знаходився майбутній врожай соняшника. За результатом комісійного обстеження складено акти обстеження та зафіксовано, що стан посівів соняшника є незадовільним, засушливі погодні умови вплинули на формування маленької шляпки, насіння щуплого з невеликою натурою, що зможе призвести до зниження врожайності соняшника.

Посилаючись на Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду від 04.01.2021 (форма №29-сг) відповідач повідомляв, що загальний обсяг врожаю соняшника (код рядка 0520), зібраного ФГ "Криничне", склав 17 495,00 ц або 1749,5 т, з яких товарний соняшник - 1429,69 т, 319,81 т - насіннєвий соняшник. Обсяг зібраного господарством врожаю є істотним чином меншим, ніж був запланований (20 ц/га), оскільки фактична врожайність соняшника внаслідок важких погодних умов склала 13,9 ц/га.

Станом на 15.10.2020 (кінцевий строк поставки відповідно до п.4.1 договору поставки №Р90027) весь зібраний ФГ "Криничне" врожай товарного соняшнику 2020 року в обсязі 1 256,98 т з урахуванням проведених операцій з очищення та сушіння соняшника був поставлений ТОВ "Сателлит" в рамках виконання договору поставки №Р90028 від 30.07.2020. Обсяг недопоставки за договором №Р90027 від 30.07.2020 склав 1000,00 грн (100%). Зазначає, що невиконання господарством зобов`язань за договором сталося за відсутності вини відповідача.

На підтвердження існування для ФГ "Криничне" форс-мажорних обставин, що мали наслідком неможливість виконання договірних зобов`язань, відповідачем до матеріалів справи надано документи, з яких вбачається, що в межах об`єднаного кримінального провадження №0000226, ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.08.2020 у справі №428/6444/20 накладено арешт на врожай сільськогосподарських культур 2020 року, у т.ч. і на врожай соняшника, розташованого на земельних ділянках філій "Стрілецький кінний завод №60", "Лимарівський кінний завод №61" ДП "Конярство України".

Ухвалами слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.08.2020 у справі №428/6540/20 та від 18.08.2020 у справі №428/6600/20 накладено арешт на сільськогосподарську техніку, яка належить голові ФГ "Криничне" ОСОБА_1.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2020 у справі №759/15457/20 накладено арешт на земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні ДП "Конярство України", зокрема, його філій Стрілецький кінний завод №60", "Лимарівський кінний завод №61" ДП "Конярство України".

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 21.09.2021 у справі №428/6599/20 задоволено апеляційну скаргу ФГ "Криничне" та скасовано арешт, накладений на частину майна господарства.

Водночас, як зазначає відповідач, будь-які спроби зняти арешт із арештованого врожаю соняшника 2020 року та доступу до земельних ділянок, на яких він знаходився, виявилися безрезультатними.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.10.2020 у справі №428/4589/20 ФГ "Криничне" було відмовлено у задоволенні клопотання про зняття арешту з врожаю сільськогосподарських культур, накладеного 11.08.2020.

10.10.2020 Міловським відділом поліції ГУ НП у Луганській області затримано сільськогосподарську техніку ФГ "Криничне", яка приїхала для здійснення збору врожаю соняшника, придбаного як незавершене виробництво у філії "Стрілецький кінний завод №60" ДП "Конярство України". Вилучена техніка господарства перебувала у полях під охороною до моменту винесення ухвали слідчого судді Міловського районного суду Луганської області від 16.11.2020 у справі №418/3554/20 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.10.2020 у справі №757/45201/20 було скасовано арешт врожаю сільськогосподарських культур 2020 року, накладений ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.08.2020 у справі №428/6444/20.

У подальшому ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2020 у справах №757/47116/20 та №757/47119/20 був знову накладений арешт на земельні ділянки, на яких знаходився незібраний врожай соняшника 2020 року.

30.10.2020 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/47216/20 було накладено арешт на сільськогосподарську техніку ФГ "Криничне", яка приїхала для збору врожаю соняшника, придбаного як незавершене виробництво у філії "Лимарівський кінний завод №61" ДП "Конярство України".

02.11.2020 ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 910/21682/15 (910/16691/20), залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2021, забезпечено позов шляхом заборони до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі будь-яким особам, окрім ДП "Конярство України", вчиняти дії з проходу, проїзду техніки та транспортних засобів і збирання врожаю на земельних ділянках філій "Лимарівський кінний завод № 61" та "Стрілецький кінний завод № 60".

Постановою Верховного Суду від 20.07.2021 у справі № 910/21682/15 (910/16624/20) задоволено касаційну скаргу ФГ "Криничне", ухвалу Господарського суду м. Києва від 02.11.2020 у справі №910/21682/15 (910/16624/20) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 скасовано та відмовлено у задоволенні заяви ДП "Конярство України" про застосування заходів забезпечення позову.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2020 у справі №759/19782/20 задоволено клопотання ФГ "Криничне" та скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2020 у справі №757/47119/20 на земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні, володінні ДП "Конярство України", зокрема, його філій Стрілецький кінний завод №60", "Лимарівський кінний завод №61" ДП "Конярство України", на яких знаходиться урожай сільськогосподарських культур 2020 року.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2020 у справі №759/20451/20 було скасовано арешт, накладений на сільськогосподарську техніку ФГ "Криничне" ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2020.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2020 у справі № 759/21167/20 скаргу представника ФГ "Криничне" на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягала у неповерненні тимчасового вилученого майна, задоволено; зобов`язано уповноважених осіб у межах кримінального провадження №0000226 повернути власнику тимчасово вилучене майно (сільськогосподарську техніку), арешт якого скасований ухвалою від 25.11.2020.

Вказані обставини відповідач вважає такими, що унеможливили належне виконання договору у встановлені строки та мають ознаки форс-мажорних для ФГ "Криничне", що підтверджував наданим до матеріалів справи сертифікатом про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3100-21-0937 від 30.11.2021, виданий Торгово-промисловою палатою України.

Колегія суддів зазначає, що за визначенням ч.4 ст.219 Господарського кодексу України, сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 Цивільного кодексу України, 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин, навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (постанова Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).

Разом з тим, форс-мажор є окремою, самостійною обставиною, яка звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, яка характеризується тим, що обставини форс-мажору повинні виникнути після укладення договору, неможливість виконання зобов`язання повинна бути у період існування таких обставин і такі обставини повинні бути зазначені в договорі.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (частина 2 статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні").

У постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 Верховний Суд щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" зазначив, що ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності; форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку.

Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Згідно зі ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Сертифікат Торгово-промислової палати не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Крім дослідження доказів, що підтверджують виникнення форс-мажорних обставин, суди повинні встановити зміст спірних правовідносин, виходячи із умов та зобов`язань, передбачених договором, а також дій вчинених з його виконання; повідомлення/неповідомлення сторони договору про неможливість виконання умов договору; дотримання порядку такого повідомлення, передбаченого договором; причини такого невиконання; взаємозв`язок наведених причин невиконання (неповного виконання) обов`язку щодо поставки товару з умовами договору щодо її предмета та об`єкта; наявність/відсутність підстав для стягнення грошових коштів з урахуванням положень договору та їх розмір.

Подібні висновки викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, постановах Касаційного господарського суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 25.11.2021 у справі №905/55/21.

Дослідженням наданого ФГ "Криничне" сертифікату встановлено, що його видано ФГ "Криничне", місцезнаходження: 92500, Луганська обл., Старобільський район, смт Мілове, вул Міловська, буд. 68 А, щодо обов`язку (зобов`язання) а саме, поставити і передати у власність насіння соняшника українського походження врожаю 2020 року у кількості 1000,00 тон у термін з 01.09.2020 по 15.10.2020 за договором поставки №Р90027 від 30.07.2020, укладеним з ТОВ "Сателлит".

Вказаним сертифікатом засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме: акти та дії державних органів, зокрема накладення арешту на врожай сільськогосподарських культур, заборона вчиняти дії з проходу, проїзду техніки та транспортних засобів і збирання врожаю.

Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - 11.08.2020, дата закінчення - 20.07.2021.

Дослідженням наданого сертифікату встановлено, що його видано відповідно до наданих ФГ "Криничне" документів, в тому числі, копій договорів із філіями Державного підприємства "Конярство України" з філією "Стрілецький кінний завод №60" ДП "Конярство України", з філією "Лимарівський кінний завод №61" ДП "Конярство України"; копій ухвал слідчих суддів; копії висновку експертів №21289/51 ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса" №21289/51 від 04.02.2021, тощо.

На підтвердження засвідчених сертифікатом форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), відповідачем до матеріалів справи надано докази, якими підтверджується укладення між ФГ "Криничне" договорів із філіями Державного підприємства "Конярство України", а саме: з філією "Стрілецький кінний завод №60" ДП "Конярство України" - договору про виконання сільськогосподарських робіт від 31.03.2020 №10, договору застави майбутнього врожаю від 31.03.2020 №11, договору купівлі-продажу незавершеного виробництва від 31.03.2020 №12; з філією "Лимарівський кінний завод №61" ДП "Конярство України" - договору про виконання сільськогосподарських робіт від 29.04.2020 №12, договору застави майбутнього врожаю від 29.04.2020 №13, договору купівлі-продажу незавершеного виробництва від 29.04.2020 №14.

Колегія суддів враховує, що укладаючи господарські договори з філіями ДП "Конярство України" відповідач діяв як господарюючий суб`єкт з урахуванням предмета своєї статутної діяльності, якою є вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробка та реалізація з метою отримання прибутку.

В той же час, відповідач як особа, яка здійснює підприємницьку діяльність (самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність), не міг не знати чи не прогнозувати настання обставин, якби такі були, за яких він не зміг би виконати зобов`язання за договором. Вказане також стосується порушених кримінальних проваджень, в межах яких правоохоронними органами здійснювались заходи арешту врожаю, який знаходився на землях, що належали Державному підприємству "Конярство України".

Зважаючи на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено обставин рейдерського захвату земельних ділянок, на яких знаходився врожай ФГ "Криничне". Підстави для висновку про наявність рейдерського захоплення земельних ділянок, на які посилається відповідач як на обставини форс-мажору, відсутні.

Також зважаючи на викладене, не може бути прийнято до уваги і наданий відповідачем висновок експертів №21289/51 від 04.02.2021, складений ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. Бокаріуса" Міністерства юстиції України, предметом дослідження якого, в тому числі, була ринкова вартість урожаю 2020 року та біологічна врожайність насіння соняшнику, що зростав на полях філій Державного підприємства "Конярство України".

Колегія суддів зазначає, що арешт активів контрагента за обставин ведення господарської діяльності, встановлених у даній справі, не можна назвати непередбачуваним. Зокрема, специфіка сільськогосподарського виробництва із використанням державних земель, виключає непоінформованість суб`єктів такої діяльності про порядок використання державних земель, встановлених законом, в тому числі порядок укладення договорів з державними підприємствами.

Суб`єкти сільськогосподарського виробництва, обираючи контрагентів, в тому числі державні підприємства, повинні знати специфіку використання земель державної форми власності. Відповідач у цій справі не тільки мав інформацію про те, як саме контрагент використовує землі державної форми власності для передачі врожаю стороннім суб`єктам без укладання договорів оренди в порядку, встановленому законом, але й був безпосереднім учасником цих правовідносин. Вказане стосується не участі відповідача у протиправній діяльності, а неприйняття останнім до уваги очевидних ризиків вибору контрагента та способу ведення господарської діяльності, а також ймовірні ризики укладення таких договорів та використання державних земель за укладеними договорами. До того ж, втручання органів державної влади в протиправну діяльність (використання земель державної форми власності для передачі врожаю стороннім суб`єктам без укладання договорів оренди в порядку, встановленому законом) не можна вважати неочікуваною.

Згідно наданого відповідачем сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3100-21-0937 від 30.11.2021, ним засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме: акти та дії державних органів, зокрема накладення арешту на врожай сільськогосподарських культур, заборона вчиняти дії з проходу, проїзду техніки та транспортних засобів і збирання врожаю.

Втім, з урахуванням встановлених судом обставин, які не підтверджують факт рейдерського захоплення земельних ділянок, на яких знаходився врожай соняшника, не може бути прийнято в якості доказів форс-мажорних обставин і наданий відповідачем сертифікат №3100-21-0937 від 30.11.2021.

Окремо слід зазначити, що доказів направлення позивачу сертифікату Торгово-промислової палати України від 30.11.2021 №3100-21-0937 після його отримання відповідачем не надано.

Судова колегія також враховує, що у розділі 9 договору поставки №Р90027 від 30.07.2020 сторони погодили наступні умови звільнення від відповідальності у випадку неможливості виконати договірні зобов`язання:

- жодна із сторін не відповідає за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором у разі настання таких подій як повінь, пожежа, землетрус чи інших стихійних лих, а також воєнних дій, заколотів, державних заборонних актів чи інших обставин, якщо ці обставини настали після підписання сторонами даного договору і не залежать від їх волі. Якщо яка-небудь із обставин форс-мажору перешкоджає виконанню однією із сторін своїх зобов`язань в період дії договору, то даний договір може бути подовжений на строк протягом якого дії така обставина (пункт 9.1 договору);

- сторона, для якої виконання зобов`язань згідного договору стало неможливим внаслідок настання обставин форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше ніж через 10 днів після початку їх виникнення, письмово повідомити іншу сторону про початок, можливий строк дії і очікуваний час припинення цих обставин ( п. 9.2 договору);

- інформація про дію обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою палатою України. Відсутність письмового повідомлення, а також несвоєчасне сповіщення про настання обставин форс-мажору позбавляє відповідну сторону права посилатись на ці обставини в якості причини невиконання зобов`язань за договором (п. 9.3 договору).

Таким чином, умовами договору сторони передбачили чіткий алгоритм дій щодо повідомлення сторони про неможливість виконання зобов`язань внаслідок форс-мажорних обставин, а саме, не пізніше ніж через 10 днів після початку їх виникнення.

Як зазначає відповідач, листом №356 від 22.09.2020 ФГ "Криничне" повідомило позивача про неможливість відвантажити кількість продукції, яка передбачена договором, у зв`язку з виникненням непередбачуваних обставин, що унеможливлює відвантаження кількості продукції, яка передбачена договором. Зокрема, у листі повідомляв про те, що у квітні 2020 року господарством укладено договори на виконання сільськогосподарських послуг та купівлі-продажу незавершеного виробництва (посіви соняшника), які засіяні підприємством за власні кошти, з філіями ДП "Конярства України" "Стрілецький кінний завод №60", "Лимарівський кінний завод №61". Натомість, після зміни керівництва ДП "Конярства України", у серпні 2020 року почався рейдерський захват посівів соняшника, кукурудзи, озимої пшениці; ДП "Конярства України" в односторонньому порядку вирішено розірвати договори, шляхом порушення кримінальних проваджень на врожай сільськогосподарських культур 2020 року накладено арешти на земельні ділянки, які знаходяться в користуванні філій ДП "Конярства України". ФГ "Криничне" також повідомляло ТОВ "Сателлит" про звернення до судових органів з приводу скасування накладених арештів, підтвердження юридичної сили договорів купівлі-продажу незавершеного виробництва та неправомірних дій ДП "Конярства України" в частині одностороннього розірвання договорів; звернення до Національної поліції України. Генеральної прокуратури України про порушення кримінальних справ на незаконні дії ДП "Конярства України" та її керівництва.

Крім того, відповідачем наголошено у вказаному листі, що ФГ "Криничне" розпочало збір соняшника врожаю 2020 року, але у зв`язку із відсутністю опадів, недостатньою кількістю вологи, врожайність соняшника значно нижче, ніж у попередні роки.

Посилаючись на відсутність можливості збору врожаю соняшника 2020 року, розташованого на землях філій кінних заводів, а також низькою врожайністю, відповідач повідомляв, що його підприємство не має змоги виконати поставку сільськогосподарської продукції по контрактам з ТОВ "Сателлит" в повному обсязі та просив зменшити об`єм поставки соняшника до 1500 тон.

Відповідачем до матеріалів справи надано копію листа №387 від 15.10.2020 на адресу ТОВ "Сателлит", яким повідомлено, що ФГ "Криничне" розпочало збір соняшника врожаю 2020 року, але у зв`язку із відсутністю опадів, недостатньою кількістю вологи, врожайність соняшника значено нижче, ніж у попередні роки; товариством зібрано врожай з 807,468 га товарного соняшника, валовий збір соняшника склав 1258 тон.

Докази направлення на адресу ТОВ "Сателлит" листів №356 від 22.09.2020 та №387 від 15.10.2020 простим поштовим повідомленням відповідачем не надано і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Відповідач зазначає, що, цей лист був направлений додатково електронною поштою на адресу Корнійка Дмитра - .

Частиною 1 статті 96 ГПК України встановлено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частиною 3 ст.96 ГПК України встановлено, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Однак, матеріали справи не свідчать про використання позивачем зазначеної електронної пошти, оскільки розділ 14 договору поставки № Р90027 від 30.07.2020 містить іншу електронну пошту позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1, що відповідає інформації, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В той час як за умовами п.13.13 договору позивач уповноважив ОСОБА_3 одержувати основні товарно-матеріальні цінності згідно даного договору, а не представляти інтереси підприємства у договірних відносинах з контрагентами.

Зважаючи на викладене, судова колегія приходить до висновку, що відповідачем не надано належних доказів направлення вказаних листів від 22.09.2020 та від 15.10.2020 на офіційну адресу електронної пошти ТОВ "Сателлит" - ІНФОРМАЦІЯ_1. Доказів звернення до позивача з пропозиціями про внесення змін до договору або зміни його умов з приводу зміни строків виконання договору з урахуванням обставин, викладених у зазначених листах, відповідачем також не надано.

Частиною 1 ст.73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, в порушення умов п.9.2 договору відповідач не повідомив письмово ТОВ "Сателлит" про початок форс-мажорних обставин, можливий строк дії і очікуваний час припинення.

Крім того, як вже зазначалось, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу сертифікату Торгово-промислової палати України від 30.11.2021 №3100-21-0937.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідачем не дотримано умов договору щодо своєчасного та належного повідомлення позивача про початок та дію форс-мажорних обставин, які завадили йому своєчасно та в повному обсязі виконати умови договору в частині поставки соняшника у строк до 15.10.2020, що, в силу умов п. 9.3. договору, позбавляє відповідача права посилатись на ці обставини в якості причини невиконання зобов`язань за договором.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з пропозиціями щодо внесення змін до укладеного договору поставки в частині зміни його умов щодо перенесення строків поставки або зменшення її обсягів відповідач не звертався.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доведеним є факт порушення відповідачем умов договору, а саме, непоставки товару у повному обсязі у кількості 1000,00 т у строки, встановлені у п. 4.1. договору, а саме, до 15.10.2020. Тому, правомірним є нарахування позивачем до стягнення штрафу у розмірі 2 214 936,00 грн, який у відповідності до п.8.2 договору становить 20% від вартості непоставленого товару на суму 11 074 680,00 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу судом встановлено, що розрахунок здійснено у відповідності до умов договору, є арифметично вірним та не спростований відповідачем.

З приводу доводів відповідача щодо неврожайності та складних погодних умов, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Під час розгляду справи відповідач стверджував, що внаслідок важких погодних умов, фактична врожайність соняшника склала 13.9 ц/га (1,39 т/га) замість запланованих 20ц/га (2,0 т/га).

На підтвердження несприятливих погодних умов відповідачем до матеріалів справи була надана довідка Луганського обласного центру з гідрометеорології від 08.11.2021 №9911-1-1331/9911032, в якій здійснено агрометеорологічний огляд несприятливих умов для зростання соняшника за період з 01.05.2020 по 01.11.2020 року.

Надаючи оцінку доказам сторін з приводу погодних умов, що впливали на формування врожаю 2020 року у даній справі, суд встановив, що згідно даних довідки Луганського обласного центру з гідрометеорології ДСНСУ від 08.11.2021 №9911-1-1331/9911032, починаючи з середини липня й майже до кінця жовтня 2020 року тривав майже бездощовий період, тобто опади, які випадали були неефективними та не впливали на покращення стану рослин. Відповідно до зроблених висновків умови, що склалися у період цвітіння соняшника (липень-серпень) були несприятливі для формування врожаю соняшника в 2020 році в Старобільському та Міловському районах через тривалу посуху. Гідротермічний коефіцієнт за вегетаційний період в більшості відповідав критерію "надзвичайно посушливий". Також спостерігався тривалий період з температурами повітря вище +30 С, що могло спричинити неповне запилення насіння соняшника, а низька вологість повітря, суховійні явища та жорсткий дефіцит ґрунтової вологи у період наливу насіння могли призвести до критичного зменшення врожаю та знизити технічні характеристики насіння.

Водночас на запит адвоката ТОВ "Сателлит" Український гідрометеорологічний центр (далі - УкрГМЦ) у листі від 04.10.2021 №01-18/1291 "Щодо надання експертної оцінки впливу погодних умов на вирощування соняшнику" повідомив, що у липні та серпні 2020 року на території Білокуракинського, Старобільського та Новопсковського районів Луганської області спостерігалася повітряно-ґрунтова засуха. Засуха могла призвести до погіршення стану посівів, засихання листків, рослин та зменшення урожаю соняшнику, особливо посіяного у пізні строки. Проте, зважаючи на ту обставину, що у травні та червні засухи ще не було, ранні посіви могли сформувати нормальний урожай.

У листі Державної служби статистики України №06.2-09/142-21 від 15.11.2021, наданому на адвокатський запит позивача стосовно статистичних даних середніх показників урожайності соняшника в Донецькій та Луганській областях у 2020 році, повідомлено, що середня врожайність соняшника в підприємствах за 2020 рік за даними державного статистичного спостереження "Площі, валові збори та урожайність сільськогосподарських культур" у Луганській області становила 17,1 центнера з гектара зібраної площі (по Україні цей показник становив 21,4 центнера з гектара зібраної площі). Дані наведено без урахування частини тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях.

Аналізуючи лист Луганського обласного центру з гідрометеорології від 08.11.2021 №9911-1-1331/9911032, колегією суддів встановлено, що у вказаному листі здійснено агрометеорологічний огляд несприятливих умов для зростання соняшника за період з 01.05.2020 по 01.11.2020 року.

Так, у вказаному листі вказано, що поблизу населених пунктів с. Новолимарівка Старобільського району та усього Міловського району Луганської області в середині липня й майже до кінця жовтня тривав бездощовий період, опади, які випали, були неефективними та не впливали на покращення стану рослин. Почалася повітряна та ґрунтова посуха. На кінець цвітіння соняшника в більшості районів Луганської області метровий шар ґрунту був сухий зовсім. Опади протягом місяця носили локальний характер. Впродовж серпня переважав підвищений фон температури з короткими періодами похолодання, ефективних опадів не було. Вересень був найбільш посушливим за всі роки спостережень, опадів впродовж місяця не було.

У листі також зазначено, що аналізуючи погодні умови травня-жовтня, слід зробити висновок, що умови, які склалися в період цвітіння соняшника (липень-серпень) були несприятливі для формування врожаю соняшника в 2020 році в Старобільському та Міловському районі через тривалу посуху. Гідротермічний коефіцієнт за вегетаційний період в більшості відповідав критерію "надзвичайно посушливий". Також спостерігався тривалий період з температурою повітря вище +30 С, що могло спричинити неповне запилення насіння соняшника, а низька вологість повітря, суховійні явища та жорсткий дефіцит ґрунтової вологи у період наливу насіння могли призвести до критичного зменшення врожаю та знизити технічні характеристики насіння.

Тобто, зі змісту вказаного листа від 08.11.2021, вбачається, що в період цвітіння соняшника (липень-серпень) були несприятливі умови для формування врожаю соняшника в 2020 році в Старобільському та Міловському районі через тривалу посуху; тривалий період з температурою повітря вище +30 С, що могло спричинити неповне запилення насіння соняшника; низька вологість повітря, суховійні явища та жорсткий дефіцит ґрунтової вологи у період наливу насіння могли призвести до критичного зменшення врожаю та знизити технічні характеристики насіння.

Також відповідно до наданого позивачем листа 04.10.2021 №01-18/1291 "Щодо надання експертної оцінки впливу погодних умов на вирощування соняшнику", Український гідрометеорологічний центр повідомив, що у липні та серпні 2020 року на території Білокуракинського, Старобільського та Новопсковського районів Луганської області спостерігалася повітряно-ґрунтова засуха, яка могла призвести до погіршення стану посівів, засихання листків, рослин та зменшення урожаю соняшнику, особливо посіяного у пізні строки.

Отже, лист Українського гідрометеорологічного центру від 04.10.2021 № 01-18/1291 про вплив погодних умов на вирощування соняшнику, наданий позивачем, не суперечить інформації, викладеній у листі Луганського обласного центру з гідрометеорології від 08.11.2021 №9911-1-1331/9911032. Вказаними листами лише підтверджуються несприятливі погодні умови під час формування врожаю соняшника через тривалу посуху. Зазначені обставини колегія суддів вважає такими, що не залежали від волі відповідача та не сприяли збільшенню кількісних показників врожаю під час його вирощування.

Відповідно до листа Державної служби статистики України від 15.11.2021 за № 06.2-09/142-21, середня врожайність соняшнику в 2020 році в Луганській області (підконтрольної частини) склала 17,1 ц/га = 1,71 т/га. Натомість, колегія суддів вважає, що такий показник є середнім у Луганській області та не може свідчити про показники виробництва конкретного сільськогосподарського виробника, який зацікавлений у зборі найбільшої кількості врожаю.

Разом з цим, середня врожайність соняшнику ФГ "Криничне" у 2020 році склала лише 13,9 ц/га = 1,39 т/га, що також підтверджується Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форми №29-сг) від 04.01.2021, що міститься в матеріалах справи.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до основних видів економічної діяльності ФГ "Криничне" відноситься вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний).

Згідно Статуту ФГ "Криничне" метою діяльності господарства є вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробка та реалізація з метою отримання прибутку.

Отже, вирощування та продаж зернових культур, в тому числі соняшника, відноситься до звичайної господарської діяльності товариства. Укладення у липні 2020 року договору поставки, навіть під час посухи, свідчить лише про звичайну господарську діяльність товариства, який не міг передбачити наперед погодні умови, які в подальшому зберігались до жовтня 2020 року та, відповідно в даному випадку, не сприяли підвищенню кількості врожаю.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що складні погодні умови які мали місце в 2020 році на території Луганської області в період визрівання врожаю мали безпосередній вплив на формування врожаю та не спряли підвищенню показників врожайності господарства. Тобто обставини посухи об`єктивно не сприяли відповідачу виконати зобов`язання в обумовлених обсягах поставки за договором.

Відповідачем до матеріалів справи також надано наказ голови ФГ "Криничне" від 08.09.2020 №4/1, відповідно до якого з метою виявлення недостатнього розвитку рослин, що може привести до зменшення врожайності, створено комісію у складі: голова комісії - голова ФГ "Криничне" ОСОБА_1., члени комісії - бригадир ОСОБА_4, заступник головного бухгалтера ОСОБА_5, представник місцевих органів влади (керуючий справами райради ОСОБА_6).

В наданих відповідачем актах обстеження земельних ділянок від 10.09.2020 та від 14.09.2020 зазначено, що відповідно до наказу від 08.09.2020 №4/1, проведено обстеження посівів соняшника на земельних ділянках, які знаходяться в користуванні ФГ "Криничне" згідно договорів оренди паїв.

Вказаними актами встановлено, що на обстежуваних ділянках стан посівів незадовільний, засушливі погодні умови вплинули на формування маленької шляпки, насіння щуплого з невеликою натурою, що може призвести до зниження врожайності соняшника.

Акти складені та підписані головою комісії ОСОБА_1 та членами комісії у складі заступника головного бухгалтера ОСОБА_5, бригадира ОСОБА_4, представника місцевих органів влади ОСОБА_6

Разом з цим, суд зазначає, що відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що проведення акту обстеження здійснювалось саме на полях згідно договорів оренди паїв. Тобто, з наданих відповідачем актів ідентифікувати, на яких саме полях комісією здійснено обстеження не вбачається можливим. Отже надані акти судом до уваги не приймаються.

В той же час, надаючи оцінку встановленим у справі обставинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Водночас застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною другою статті 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зокрема, для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах (такий правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Отже, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості.

Водночас, з огляду на судову практику, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18).

Тобто, неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21). Отже, у суду наявні можливості, визначені як процесуальним законодавством, так і положеннями матеріального законодавства, запобігти перетворенню неустойки, яка має компенсаторний характер, на неустойку яка має каральну санкцію.

Судова колегія в контексті встановлених у справі обставин дійшла висновку, що відповідачем безумовно порушено строк виконання зобов`язання за договором і порушення умов його виконання безпосередньо пов`язано із самостійною господарською діяльністю відповідача.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, які є публічними та відкритими, до основних видів діяльності відповідача відноситься вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

За змістом приписів Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" виробництво зерна - діяльність сільськогосподарських товаровиробників, що пов`язана з вирощуванням зерна, забезпеченням внутрішніх потреб України у насіннєвому матеріалі, зерні для продовольчих, фуражних та технічних цілей, поліпшенням його якості, створенням експортного потенціалу ринку зерна, а також гарантуванням продовольчої безпеки держави за рахунок розвитку власного зернового господарства.

Приписами статті 9 вказаного закону визначено, що держава визнає пріоритетність ринку зерна, сприяє його розвитку та стабільному функціонуванню.

З метою вирощування врожаю відповідачем була укладена низка договорів, зокрема, з філіями ДП "Конярство України", які в подальшому хоча і були визнані недійсними, але ж не спростовують намагання відповідача виростити такий врожай як сільськогосподарським виробником для здійснення власних поставок.

Також суд враховує, що відповідачем здійснювались заходи щодо оскарження судових актів в межах як кримінального провадження, так і під час розгляду господарської справи №910/21682/15 (910/16624/20), і такі дії підтверджують намагання відповідача виконати умови договору.

Не можна залишити поза увагою наявність обставин, що об`єктивно впливають на ступінь вини відповідача як агрокліматичні умови вегетаційного періоду 2020, що не може свідчити про факт зібрання врожаю насіння соняшника, що підлягав поставці за умовами договору у обсязі, запланованому відповідачем, або ж у більшому обсязі. Про існування складних погодних умов, які мали місце в 2020 році на території Луганської області, також свідчать листи Українського гідрометеорологічний центру від 04.10.2021 №01-18/1291 та Луганського обласного центру з гідрометеорології від 08.11.2021 №9911-1-1331/9911032.

Положеннями приписів статті 233 ГК України унормовано, що якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності ТОВ "Сателлит" є виробництво олії та тваринних жирів (основне), оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, тощо.

Зі змісту п. 8.5. договору вбачається, що в разі, якщо постачальник не поставить покупцеві товар у кількості, вказаній в п.п. 2.1. даного договору, покупець має право укласти договір із третьою особою на умовах, аналогічних цьому договору. Постачальник в цьому випадку зобов`язаний відшкодувати покупцеві витрати по укладенню договору із третьою особою та різницю між ціною товару, яка була передбачена цим договором і ціною товару, який був придбаний у третьої особи.

Втім, позивач в суді першої інстанції не зазначав про понесення збитків у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з поставки товару, наявності порушень майнових та інших інтересів учасників господарських правовідносин, виникнення втрат, завданих недопоставкою товару у визначеній кількості, необхідність укладення договорів із третіми особами задля компенсації обсягу товару, що не був поставлений відповідачем.

Позивачем не доведено, що він не міг купити аналогічний товар за наявності своїх господарських потреб, зважаючи на невиконання відповідачем в обумовлені строки договірних зобов`язань.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надано доказів того, що непоставка відповідачем товару за договором мала наслідком зупинення діяльності або виробництва позивача, або потягло інші наслідки для позивача у взаємовідносинах з контрагентами, внаслідок чого йому були заподіяні збитки.

Також позивачем не доведено доказів існування у нього критично необхідної виробничої потреби в обсягах товару, передбачених договором (договорів поставки в порядку подальшого перепродажу, переробки тощо), як і доказів того, що незадоволення відповідної виробничої потреби (у разі її існування) могло б потягнути за собою які-небудь негативні наслідки (зупинку ліній виробництва, їх неефективну внаслідок недозавантаженості роботу, простій передзамовлених складських потужностей, простій транспорту, застосування штрафних санкцій з боку контрагентів тощо) позивача.

При цьому судова колегія звертає увагу, що укладення позивачем договору з ФГ "Криничне" та визначення його істотних умов також було результатом самостійних ініціативних дій також самого позивача, адже вказаний договір був укладений ТОВ "Сателлит" на власний ризик, з метою досягнення економічних результатів та одержання прибутку (частина перша статті 42 ГК України). Отже, ризик економічної неефективності чи збитковості такого договору згідно статті 42 ГК України лежить також на позивачеві.

Враховуючи викладене у сукупності, виходячи із загальних засад господарського законодавства, а саме - справедливості, добросовісності, розумності, з урахуванням принципу пропорційності, характер здійснюваної сторонами сільськогосподарської діяльності, яка залежала також від природних умов, а також відсутність доказів понесення позивачем збитків, з метою дотримання балансу інтересів сторін, а також враховуючи, що неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру нарахованого штрафу на 50%, що становить 1 107 468,00 грн.

Зменшення суми штрафу на 50% від заявленої в позові, з урахуванням обставин справи, не звільняє відповідача від господарської відповідальності, однак є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань та проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення у справі про часткове задоволення позову.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог, а є виключно застосування судом свого права на таке зменшення.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в заявленому позивачем розмірі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу за заявою іншої сторони;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші ніж судовий збір судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч.1). У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч.2).

У відповідності до ч. 2 ст. 161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Позивачем у відповіді на відзив від 15.12.2021 було зазначено орієнтований розрахунок судових витрат на правничу допомогу в сумі 3100 євро, що в перерахунку на гривню складає 96 100,00 грн, та надання доказів понесених витрат після ухвалення рішення у справі.

18.01.2022 до суду від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів про витрати пов`язані з розглядом справи, в якому позивач просив стягнути з відповідача 86 088,16 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, позивачем надано копії: договору №0793-583 від 20.01.2016 про надання юридичних послуг та послуг адвокатів; Умови надання юридичних послуг Юридичною фірмою "Ілляшев та Партнери"; додаткові угоди від 29.12.2017, 28.10.2021 до договору №0793-583 про надання юридичних послуг та послуг адвокатів від 20.01.2016; наказ №01-пр від 11.01.2018 про прийняття Литвина А.Б. за сумісництвом на посаду адвоката з 11.01.2018; рахунки: №35463 від 30.11.2021 на суму 8734,71 грн, №35815 від 31.12.2021 на суму 84463,84, акти здачі-прийняття виконаних робіт №409 від 30.11.2021, №494 від 31.12.2021; деталізації рахунків із зазначенням виду виконаних робіт, датою та часом виконання; платіжні документи про сплату за юридичні послуги.

Тобто, позивачем на підтвердження факту отримання послуг адвоката надано документи на суму 93 198,55 грн.

Частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони і при цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частин 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Матеріали справи свідчать, що відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката в даній справі до суду першої інстанції не подавалось, як не подавались і будь-які заперечення щодо розміру та складу витрат на професійну правничу допомогу та інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та понесених позивачем під час розгляду даної справи.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що окрім вказаного критерію співмірності, суд має оцінити відповідні витрати на предмет їх реальності.

Так, згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).

В цілому нормами процесуального законодавства (ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 129 ГПК України) передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зазначено, зокрема те, що вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

В постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 910/7540/19 наведено висновок, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Як свідчать матеріали справи, 20.01.2016 між Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Ілляшев та Партнери" (далі - АО "ЮФ "Ілляшев та Партнери") та ТОВ "Сателлит" укладено договір №0793-583 про надання юридичних послуг та послуг адвокатів, за умовами якого юридична фірма зобов`язується здійснити захист, представництво, надати адвокатські послуги та інші види правової допомоги замовнику на умовах і в порядку, що визначені договором та Умовами надання юридичних послуг юридичною фірмою "Ілляшев та Партнери", а замовник зобов`язується оплатити надання адвокатських послуг (правової допомоги) та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (розділ 1 договору).

За приписами п. 3.1. договору обов`язком замовника є вчасне здійснення розрахунків з юридичною фірмою у повній відповідності до положень цього договору та Умов надання послуг.

Відповідно до п.5.1 договору вартість послуг (гонорар) юридичної фірми та порядок розрахунків визначається згідно з Умовами надання послуг.

У п.5 Умов надання юридичних послуг АО "ЮФ "Ілляшев та Партнери" передбачений порядок визначення вартості послуг (гонорару), а в п.6 - почасові ставки спеціалістів.

Додатковою угодою від 29.12.2017 до вказаного договору про надання юридичних послуг сторони внесли відповідні зміни та погодили продовження строку дії договору до 31.12.2018.

Відповідно до п.2 додаткової угоди від 29.12.2017 договір про надання юридичних послуг та послуг адвоката від 20.01.2016 вважатиметься автоматично продовженим на 1 рік на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону в письмовій формі про припинення його дії не пізніше ніж за 30 днів до закінчення поточного терміну дії договору.

28.10.2021 між АО "ЮФ "Ілляшев та Партнери" та ТОВ "Сателлит" укладено додаткову угоду до договору від 20.01.2016 №0793-583, згідно умов п.1 якої, юридична фірма зобов`язується здійснити захист, представництво, надати адвокатські послуги та будь-які інші види правової допомоги клієнту при розгляді господарськими судами справ за позовами ТОВ "Сателлит", в тому числі до ФГ "Криничне" у справі №913/767/21.

Відповідно до п.3 вказаної додаткової угоди, вартість послуг юридичної фірми, які надаються відповідно до п.1 цієї додаткової угоди, по кожному з вищевказаних позовів (справ) встановлюється за фіксованим тарифом в 3 100 Євро в гривнях (з ПДВ), визначеного згідно обмінного курсу Національного банку України на дату виставлення рахунку юридичною фірмою за правову допомогу клієнту в кожній справі. Вказана вартість послуг юридичної фірми не включає сум судового збору, офіційних платежів у зв`язку із отриманням документів з державних реєстрів, спеціалізованих експертиз, послуг нотаріуса та інших необхідних витрат, що пов`язані з розглядом справи.

Згідно з наказом №01-пр від 11.01.2018 адвоката Литвина А.В. було прийнято на посаду адвоката АО "ЮФ "Ілляшев та Партнери" за сумісництвом.

На виконання умов договору від 20.01.2016 №0793-583 про надання юридичних послуг та послуг адвокатів АО "ЮФ "Ілляшев та Партнери" були надані ТОВ "Сателлит" відповідні юридичні послуги, які зазначені у деталізації рахунків, а саме:

1) відповідно до деталізації рахунку №35463 від 30.11.2021:

- юридичний аналіз матеріалів справи №913/767/21 за позовом ТОВ "Сателлит" до ФГ "Криничне" про стягнення штрафних санкцій за непоставку товару, з метою підготовки до судового засідання по справі - 15.11.2021 - 1 год.;

- підготовка заяви про ознайомлення з матеріалами справи №913/767/21 - 15.11.2021 - 0.2 год.;

-представництво інтересів у Господарському суді Луганської області у судовому засіданні у справі №913/767/21, а також подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи - 16.11.2021 - 0,4 год.; дорога - 0.6 год.

2) відповідно до деталізації рахунку №35815 від 31.12.2021:

-представництво інтересів у Господарському суді Луганської області у судовому засіданні у справі №913/767/21, а також подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи - 07.12.2021 - 0,2 год.; дорога - 0.6 год.;

-представництво інтересів у Господарському суді Луганської області при ознайомленні з матеріалами справи №913/767/21- 09.12.2021 - 0,5 год.; дорога - 0.6 год.;

-правовий аналіз отриманий за наслідками ознайомлення з матеріалами справи №913/767/21 - 09.12.2021 -1.6 год.;

-правовий аналіз відзиву ФГ "Криничне" та інших матеріалів справи №913/767/21- 10.12.2021 - 2 год.;

-додаткове опрацювання матеріалів справи, а також підготовка проекту відповіді ТОВ "Сателлит" на відзив ФГ "Криничне" по справі №913/767/21 (частково) - 13.12.2021 - 4,7 год.;

-додаткове опрацювання матеріалів справи, а також підготовка проекту відповіді ТОВ "Сателлит" на відзив ФГ "Криничне" по справі №913/767/21 (частково) - 14.12.2021 - 5,2 год.;

-підготовка проекту відповіді ТОВ "Сателлит" на відзив ФГ "Криничне" по справі №913/767/21, а також формування пакету документів для відправлення відповідачу та подання до суду (завершення) - 15.12.2021 - 4,9 год.;

-представництво інтересів у Господарському суді Луганської області при поданні відповіді на відзив у справі №913/767/21 - 15.12.2021 - 0,1 год.; дорога - 0.6 год.;

-відправлення поштою 15.12.2021 відповіді на відзив ТОВ "Сателлит" по справі №913/767/21 - 1,33 Євро.

АО "ЮФ "Ілляшев та Партнери" були виставлені ТОВ "Сателлит" відповідні рахунки від 30.11.2021 №35463 на суму 8734.71 грн, від 31.12.2021 №35815 на суму 84463.84 грн.

Також між сторонами було підписано відповідні акти здачі-прийняття виконаних робіт від 30.11.2021 №409, від 31.12.2021 №494 на вказані суми, в яких зазначено наведені рахунки, які в свою чергу конкретизовані в деталізаціях рахунків.

Оцінюючи заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу на відповідність вищенаведеним критеріям, встановленим статтею 126 Господарського процесуального кодексу України, а саме критеріям реальності (дійсності та необхідності) та розумності, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дослідженням наданих позивачем деталізацій по рахункам послуг, вбачається, що вони в повному обсязі не відповідають вказаним критеріям, в тому числі, окремо виділені послуги, які дублюють одна одну.

Так, в деталізації до рахунку №35815 від 31.12.2021 зазначені послуги з правового аналізу відзиву ФГ "Криничне" та інших матеріалів справи №913/767/21, що, як вважає суд, охоплюється зазначеною в цій деталізації послугою з правового аналізу отриманого за наслідками ознайомлення з матеріалами справи.

Послуга з підготовки проекту відповіді ТОВ "Сателлит" на відзив ФГ "Криничне" по справі №913/767/21, а також формування пакету документів для відправлення відповідачу та подання до суду (завершення), охоплюється зазначеною в цій деталізації послугами з додатковим опрацюванням матеріалів справи, а також підготовки проекту відповіді ТОВ "Сателлит" на відзив ФГ "Криничне" по справі №913/767/21 (частково) 13.12.2021 та 14.12.2021.

Послуга з представництва інтересів у Господарському суді Луганської області при поданні відповіді на відзив у справі №913/767/21 також охоплюється зазначеною в цій деталізації послугою з підготовки проекту відповіді.

Послуги з представництва інтересів у Господарському суді Луганської області у судовому засіданні 07.12.2021 у справі №913/767/21 підтверджені матеріалами справи, а тому є обґрунтованими.

Послуги з представництва інтересів у Господарському суді Луганської області при ознайомленні з матеріалами справи №913/767/21 09.12.2021 підтверджені матеріалами справи, а тому є обґрунтованими.

Послуга з відправлення поштою 15.12.2021 відповіді на відзив ТОВ "Сателлит" по справі №913/767/21 не є юридичною послугою, а тому у задоволенні цих витрат слід відмовити.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено надання послуг по рахунку №35815 від 31.12.2021 на суму 1140 Євро, що в перерахунку на гривню складає 35 251,76 грн.

В деталізації до рахунку №35463 від 30.11.2021 зазначені послуги з юридичного аналізу матеріалів справи №913/767/21 за позовом ТОВ "Сателлит" до ФГ "Криничне" про стягнення штрафних санкцій за непоставку товару, з метою підготовки до судового засідання по справі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо включення послуги з підготовки заяви про ознайомлення з матеріалами справи №913/767/21 до складу витрат на оплату послуг адвоката, слід зазначити, що остання є технічною дією, заява -шаблонною, а тому не може бути розцінена, як надання послуг професійної правничої допомоги.

Послуги з представництва інтересів у Господарському суді Луганської області у судовому засіданні 16.11.2021 у справі №913/767/21 підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено надання послуг по рахунку №35463 від 30.11.2021 на суму 210 Євро, що в перерахунку в перерахунку на гривню складає 6436,10 грн.

Щодо включення витрат на дорогу, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів, що підтверджують обґрунтованість часу, витраченого на дорогу, загальна вартість якого згідно деталізацій становить 185 Евро.

Також колегія суддів враховує факт участі представників позивача в ідентичних справах про стягнення заборгованості за аналогічними договорами поставки, позивачем в яких є ТОВ "Сателлит", правова позиція позивача з приводу стягнення штрафу у такій категорії спорів є достатньо сформованою, отже, предмет спірних правовідносин не є для позивача новим та не становив складності та витрачання великої кількості часу для їх опрацювання.

Враховуючи викладене, а також обставини справи, зокрема, характер та предмет спору, а також заявлені до стягнення суми за неналежне виконання відповідачем умов спірного договору у відношенні до витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням законодавчих критеріїв визначення витрат на професійну правничу допомогу, визначені заявником до стягнення витрати не можуть вважатись розумними, не є співмірними із складністю справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що розмір розумних та необхідних підтверджених витрат позивача на професійну правничу допомогу, з урахуванням зазначеної в деталізаціях погодинної ставки та курсу Євро до гривні у відповідні періоди наданих послуг становить 41687,86 грн, і саме такий розмір підлягає розподілу шляхом покладення на відповідача.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Луганської області від 09.02.2022 у справі №913/767/21 підлягає скасуванню, як таке, що прийнято при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, з прийняттям нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 269, 270, п.2 ч.1 статті 275, п.3 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Луганської області від 09.02.2022 у справі №913/767/21 скасувати. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства "Криничне" (вул. Міловська, буд. 68-А, смт. Мілове Луганської області, 92500, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" (вул. Євгена Коновальця, буд.32-Б, офіс 1019, м. Київ, 01133, ) штраф у сумі 1 107 468,00 грн, судовий збір у сумі 33 224,05 грн, витрати на надання правничої допомоги адвоката в сумі 41 687,86 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.08.2024

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.А. Пуль