УХВАЛА

30 липня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/5611/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2024

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) Акціонерного товариства "Українська залізниця",

2) Державного підприємства "Ренійський морський торговельний порт"

про стягнення 1 189 562,74 грн

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2"

про стягнення 431 133,54 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів №2" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" 1 189 562,74 грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №9-06-09 на транспортно-експедиційне обслуговування від 06.09.2019, в результаті чого позивачеві завдано збитків у вищезазначеному розмірі, які є вартістю зіпсованої продукції, яка перевозилася у вагонах №95829065, №95653804, №95620639, №95532180, №95932208.

2. 11.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" подало зустрічний позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" (з урахуванням заяви про зміну предмета зустрічного позову) 431 133,54 грн, з яких: 277 200,00 грн - плата за користування вагонами за межами території України, 20 864,30 грн - інфляційні витрати, 4 557,13 грн - 3% річних, 75 952,11 грн - пеня, 9 360,00 грн - витрати на проведення експертизи, 43 200,00 грн - додаткові витрати за понаднормове користування вагонами.

3. Господарський суд міста Києва рішенням від 27.02.2024 в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовив у повному обсязі.

4. Північний апеляційний господарський суд постановою від 19.06.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 скасував частково, виклавши резолютивну частину рішення в редакції, відповідно до якої первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" задовольнив повністю; зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" залишив без задоволення.

5. 09.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2024, в якій просить:

1) скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" щодо стягнення зі скаржника 1 189 562,74 грн та 17 843,44 грн судового збору;

2) залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні зі скаржника 1 189 562,74 грн;

3) скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення в частині задоволення зустрічного позову про стягнення 431 133,54 грн, не передаючи справу на новий розгляд.

6. 18.07.2024 до Верховного Суду надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" щодо відсутності підстав для відкриття касаційного провадження, у яких вказує про нерелевантність висновків Верховного Суду, на які посилається скаржник, до спірних правовідносин.

7. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

8. Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

9. Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

10. Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

11. У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).

12. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

13. У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

14. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

15. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

16. При цьому необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.

17. Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

18. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

19. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

20. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

21. У касаційній скарзі щодо наявності підстав касаційного оскарження скаржник посилається на пункти 1, 3 ч.2 ст.287 ГПК (стор.3 скарги).

22. Разом з тим, скаржник не обґрунтовує підставу касаційного оскарження, передбачену п.3 ч.2 ст.287 ГПК.

23. Також скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги та не досліджено докази, які були надані, а саме: 1) відповідь на запит перевізника - АТ "Укрзалізниця" від 15.09.2022 №НЗ-1-08/687 щодо кидання поїзда по причині "форс-мажор"; 2) відповідь на запит перевізника - АТ "Укрзалізниця" від 28.07.2023 №Ц-5-91/1710-23 щодо технічної несправності вагона №95829065; 3) письмові пояснення третьої особи - ДП "Морський торговий порт Рені" щодо низької спроможності порту у вивантажені вагонів у період квітень-липень 2022 року; 4) зовнішньоекономічний контакт №11/1217 від 11.12.2017, укладений між продавцем - ТОВ "ВКХП№2" та покупцем - ABBEY GLOBAL L.L.P. щодо обов`язків покупця забезпечити швидке вивантаження вагонів; 5) листування сторін за допомогою додатку "WhatsApp" у період з квітня по травень 2022 року (сторінки 6-7 скарги).

24. При цьому скаржник не посилається на відповідну підставу касаційного оскарження, передбачену ч.2 ст.287 ГПК, у взаємозв`язку зі ст.310 цього Кодексу.

25. Також Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі зазначають постанови саме Верховного Суду, в яких викладено висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, з огляду на що посилання скаржника на роз`яснення президії Вищого арбітражного суду України (сторінки 26-27) не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні ч.4 ст.236 ГПК.

26. У зв`язку із зазначеним скаржнику необхідно зазначити (уточнити) підстави касаційного оскарження судових рішень, врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування, які описані, зокрема, у пунктах 9-19 цієї ухвали

27. Також, відповідно до п.2 ч.4 ст.290 ГПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

28. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом "Про судовий збір".

29. Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

30. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

31. За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону "Про судовий збір").

32. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

33. Враховуючи вимоги касаційної скарги (скаржник оскаржує рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення вимоги за первісним позовом про стягнення 1 189 562,74 та відмови в задоволенні вимог за зустрічним позовом про стягнення 431 133,54 грн, що разом становить 1 620 696,28 грн), скаржник при її подачі повинен був сплатити судовий збір у розмірі 38 896,71 грн (1 620 696,28 х 1,5% х 200% х 0,8).

34. Проте, відповідно до платіжної інструкції від 08.07.2024 №67 скаржник сплатив 35 686,88 грн, тобто на 3 209,83 грн менше від суми судового збору, що підлягає сплаті у цьому випадку.

35. Оскільки скаржник не надав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, то касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених п.2 ч.4 ст.290 ГПК.

36. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.

37. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, статей 4 Закону "Про судовий збір", Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2024 у справі №910/5611/23 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Cуддя О. Кібенко