РІШЕННЯ

22 липня 2024 року м. ТернопільСправа № 921/193/24

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Охотницької Н.В.

за участі секретаря судового засідання Коляски І.І.

розглянув справу

за позовом керівника Кременецької окружної прокуратури, вул. Словацького, 6а, м.Кременець, 47000 в інтересах держави в особі:

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, вул. Василіянок, м. Івано-Франківськ, 76019

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство культури та інформаційної політики України, вул. Івана Франка, 19, м. Київ, 01601,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Кременецько-Почаївський Державний історико-архітектурний заповідник, вул. Козубського, 6, м. Кременець, Тернопільська область, 47003

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Герасимовича Віктора Олексійовича, АДРЕСА_1

про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути майно

За участі представників:

прокурора: Михайлюк Т.В., довіреність №15-27вих-24 від 04.01.2024;

позивача: не прибув;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерства культури та інформаційної політики України: не прибув;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Кременецько-Почаївського Державного історико-архітектурного заповідника: Деревінський І.М.;

відповідача: Герасимович В.О.; адвокат Трачук І.В., ордер серія ВО №1023097 від 20.05.2024;

свідок: Микулич В.В.

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Суть справи: Керівник Кременецької окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях до Фізичної особи-підприємця Герасимовича Віктора Олексійовича про розірвання договору оренди №1215 нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного 18.05.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області та Фізичною особою-підприємцем Герасимовичем Віктором Олексійовичем, та зобов`язання ФОП Герасимовича В.О. повернути балансоутримувачу - Кременецько-Почаївському державному історико-архітектурному заповіднику нежитлові приміщення будівлі пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" ІХ-ХVІ ст., охоронний номер 666Н, загальною площею 113,2 кв.м, інвентарний номер 10300011, реєстровий номер 26024191.15.АААДДЛ148, розміщених за адресою: вул. Замкова, 59, м. Кременець Кременецького району Тернопільської області шляхом підписання акту приймання-передавання.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди майна №1215 від 18.05.2017 та охоронним договором №1081 від 20.09.2016, зокрема використання орендованого майна всупереч договору та призначенню, створення своїми діями загрозу пошкодженню пам`ятці архітектури національного значення.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство культури та інформаційної політики України та Кременецько-Почаївський Державний історико-архітектурний заповідник, призначив підготовче засідання у цій справі на 02 травня 2024 року о 09:05 год.

15.04.2024 від відповідача - Фізичної особи-підприємця Герасимовича Віктора Олексійовича, надійшов відзив на позовну заяву №7 від 09.04.2024 (вх.№2967 від 15.04.2024), у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог вцілому.

Також, 15.04.2024 від керівника Кременецької окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив №51-64-178-24 від 11.04.2024 (вх.№2985 від 15.04.2024).

22.04.2024 на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника, надійшли письмові пояснення на відзив №3/1-162 від 19.04.2024 (вх.№3196 від 22.04.2024).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2024 задоволено заяву представника Міністерства культури та інформаційної політики України Олексієнко Валентини Миколаївни (вх.№3249 від 23.04.2024) про її участь в судовому засіданні 02.05.2024 о 09:05 год. та у всіх подальших засіданнях у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

24.04.2024 від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях надійшла відповідь на відзив №10-114-00643 від 23.04.2024 (вх.№3315 від 24.04.2024).

29.04.2024 від відповідача - Фізичної особи-підприємця Герасимовича Віктора Олексійовича, надійшли заперечення №8 від 22.04.2024 (вх.№3401 від 29.04.2024), до яких долучено нотаріально засвідчену заяву свідка колишнього директора Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника Микулича Вадима Володимировича від 22.04.2024.

Ухвалою суду від 30.04.2024 задоволено заяву представника Кременецького-Почаївського Державного історико-архітектурного заповідника Деревінського І.М. (вх.№3400 від 29.04.2024) про його участь у підготовчому засіданні 02.05.2024 о 09:05 год. та всіх наступних судових засіданнях у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

02 травня 2024 року, враховуючи клопотання прокурора про відкладення підготовчого засідання, оскільки з огляду на подані заперечення відповідача та пояснення третіх осіб, виникла необхідність додатково звернутися із запитом до Міністерства культури та інформаційної політики України з метою отримання додаткової інформації щодо обставин, які необхідно з`ясувати у цій справі, суд відклав підготовче засідання, без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про це у протоколі судового засідання відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України на 20 травня 2024 року об 11:30 год., про що учасників справи належним чином повідомлено.

Також, 02.05.2024 через систему "Електронний суд" від Міністерства культури та інформаційної політики України надійшли пояснення третьої особи щодо позову (вх.№3536 від 02.05.2024), у яких просить позов задоволити.

Надалі, у підготовчому засіданні 20.05.2024 судом оголошувались перерви до 11:30 год. 03.06.2024 та до 12:00 год. 10.06.2024, у зв`язку із неотриманням прокуратурою відповіді від Міністерства культури та інформаційної політики України на направлений запит, окрім того, у відповідності до ст.177 ГПК України продовжено строк підготовчого провадження у цій справі на 30 днів, без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про це у протоколах судового засідання відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України.

07.06.2024 від прокуратури надійшло клопотання №15-420 вих-24 від 05.06.2024 (вх.№4569) про долучення до матеріалів справи доказів, а саме копії: запиту у Міністерство культури та інформаційної політики України, нагадування у Міністерство культури та інформаційної політики України, відповіді Міністерства культури та інформаційної політики України, запиту у Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник, відповіді Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника, постанови про надання дозволу на розголошення даних досудового розслідування, протоколу допиту свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого клопотання вказується про те, що з огляду на викладені відповідачем у відзиві обставини, Кременецькою окружною прокуратурою 02.05.2024 за №51-1989вих-24 та за №51-2013вих-24 надіслано запити у Міністерство культури та інформаційної політики України та Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник щодо можливості проведення ремонту чи реконструкції на підставі проекту, погодженого із департаментом культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України 10.07.2012 року за №22-1830/42. Відповідь Міністерства культури та інформаційної політики України на запит надійшла у Кременецьку окружну прокуратуру лише 03.06.2024 за №2526-24. Крім того, заявник просить врахувати, що на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000690 від 14.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.298 КК України, стосовно того, що на території замку IX-XVI століть в урочищі Замкова гора у м. Кременець Тернопільської області, що є пам`яткою архітектури національного значення і знаходиться на балансі Кременецько-Почаївського Державного історико-архітектурного заповідника, відбувається незаконне будівництво, чим пошкоджуються об`єкти архітектурної спадщини. У межах кримінального провадження у травні 2024 року допитано свідків, директора Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника Ільчишина В.В, заступника директора Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника Деревінського І.М., колишнього працівника Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника Вінницького М.І. та працівника у ФОП Герасимовича В.О. Алещенка В.О. на предмет виконання будівельних, ремонтних робіт на пам`ятці архітектури національного значення "Замок руїни" ІХ-ХVІ століття. Вказані слідчі дії проводитись після відкриття провадження у справі № 921/193/24, а отже такі докази не могли бути долучені до позовної заяви.

У підготовчому засіданні 10.06.2024 судом розглянуто і задоволено клопотання прокуратури (вх.№4569 від 07.06.2024) про долучення доказів, а також оголошено в засіданні перерву до 20.06.2024 до 10:00 год., що відображено у протоколі судового засідання від 10.06.2024 відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України.

З`ясувавши, що у представників сторін відсутні інші заяви чи клопотання, в судовому засіданні 20.06.2024 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті на 15 липня 2024 року об 11:00 год., без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про це у протоколі судового засідання відповідно до п.7 ч.2 ст.223 ГПК України, про що учасників справи належним чином повідомлено.

В судовому засіданні 15.07.2024 суд розпочав розгляд справи по суті, який продовжено в судовому засіданні 22.07.2024 зі стадії з`ясування обставин справи та дослідження доказів.

В судове засідання 22.07.2024 прибули представники прокуратури Тернопільської області та відповідача.

Представниця позивача в судове засідання не прибула, поряд з цим відповідно до клопотання (вх.№5694 від 17.07.2024) просить проводити судове засідання 22.07.2024 без її участі, у зв`язку з перебуванням у щорічній основній відпустці.

Представник третьої особи - Міністерства культури та інформаційної політики України, в судове засідання не прибув, також не взяв участь в режимі відеоконференції.

Представник третьої особи - Кременецько-Почаївського Державного історико-архітектурного заповідника, взяв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Під час розгляду справи судом заслухано позиції учасників справи, допитано свідка ОСОБА_5 , та досліджено докази, що містяться в матеріалах справи.

22 липня 2024 року справу розглянуто по суті та у відповідності до вимог ч. 6 ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиції учасників справи.

Представниця Тернопільської обласної прокуратури в судовому засіданні заявлений позов повністю підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив (вх.№2985 від 15.04.2024) та посилаючись на долучені до матеріалів справи докази.

Зокрема, вказує на те, що відповідачу відповідно до Договору оренди №1215 від 18.05.2017 передано в строкове палатне користування державне майно нежитлові приміщення будівлі пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" ІХ-ХVІ ст.", охоронний номер 666Н, що знаходиться на балансі Кременецько-Почаївського Державного історико-архітектурного заповідника, загальною площею 113,2 кв.м, за адресою: вул. Замкова, 59, м. Кременець Тернопільської області.

До основних обов`язків відповідача, як Орендаря, належить використання орендованого майна відповідно до призначення (мети оренди) та умов Договору. Також Орендар зобов`язаний забезпечувати збереження орендованого Майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки; забезпечувати збереження пам`ятки відповідно до вимог Закону України "Про охорону культурної спадщини" та умов охоронного договору, укладеного власником пам`ятки або уповноваженим ним органом з відповідним органом охорони культурної спадщини. Погоджувати з Орендодавцем, Балансоутримувачем та центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини проведення невід`ємних поліпшень, ремонту, розширення, проведення його реконструкції тощо, що зумовлює підвищення його вартості за власні кошти та дотримуватись вимог статті 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Вказує на те, що згідно з інформацією Управління дозвільно-погоджувальної документації Міністерства культури та інформаційної політики від 09.02.2024 №06/15/1260-24, станом на момент підготовки даного листа, додаткових надходжень науково-проектної документації до Міністерства не відбувалося, відповідно погоджень науково-проектної документації та дозволів на проведення ремонтно-реставраційних робіт на вищевказаній пам`ятці не надавалося.

Поряд з цим, прокуратурою встановлено, що орендар ФОП Герасимович В.О. не виконує взятих на себе зобов`язань за договором оренди майна №1215 від 18.05.2017 та охоронним договором №1081 від 20.09.2016, а своїми діями створює загрозу пошкодженню пам`ятці архітектури національного значення. Зокрема, зафіксовано такі порушення:

- факт незаконного, без науково-проектної документації та письмового дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, проведення будівельних робіт на території замку, зокрема влаштування нової кам`яної кладки стін у віконних відкосах, а також арочного склепіння у дверному отворі, обвалення якого скоріш за все утворилося від замокання і протікання покрівлі; демонтаж перекриття, що спричиняє замокання і руйнування внутрішніх стін пам`ятки архітектури;

- зафіксовано сліди проведення земляних та пошукових робіт, а саме: вибірка археологічного культурного шару пам`ятки по всій площі приміщень (49,7 кв.м), наявні пошукові заглиблення (шурфи) та складений рухомий археологічний матеріал (фрагменти кераміки ХІІ-ХІП ст. та ХVІ-ХVІІ ст.), що походить із несанкціонованих пошукових робіт;

- проведено візуальне обстеження другого ярусу частини нежитлового приміщення вищезгаданої пам`ятки (порохова вежа та дах) та зафіксовано сліди несанкціонованих ремонтно-реставраційних робіт, втручання у капітальні стіни пам`ятки, самовільне мурування дверних та віконних порталів;

- у вежі (приміщення 8) зафіксовано прокопаний колодязь (цистерна) на глибину 3,2 м і діаметром 1 м, який є окрім архітектурного і археологічною складовою пам`ятки;

- дах на обстежуваних приміщеннях засипаний пісковою сумішшю і без накриття, що становить на даний час додаткове навантаження на пам`ятку і може призвести до аварійних наслідків.

З урахуванням наведених вище порушень, прокурор вказує про наявність підстав для звернення із цим позовом в інтересах держави та розірвання укладеного з відповідачем договору оренди №1215 від 18.05.2017 у судовому порядку, посилаючись на ст.24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна, п.8.5 Договору №1215 від 18.05.2017, п.10.7 Договору №1215 від 18.05.2017 (у новій редакції).

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову повністю заперечили з підстав, викладених також у відзиві на позов (вх.№2967 від 15.04.2024) та запереченнях на відповідь на відзив (вх.№3401 від 29.04.2024). Просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вказують на те, що ФОП Герасимович В.О. відповідно до п. 5.1 Договору про внесення змін №2, як орендар, мав право за згодою балансоутримувача проводити поточний і капітальний ремонт майна, виступати замовником на виготовлення проектно-кошторисної документації на проведення ремонту. До того ж, відповідно до акту приймання-передавання нерухомого майна від 18 травня 2017 року та узгодженого висновку щодо стану майна об`єкта оренди від 30 січня 2017 року, складеними відповідно до п. 1.3 договору оренди, об`єкт оренди потребував капітального ремонту.

Зазначає, що спірний договір не є першим. Між відповідачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області такі договірні стосунки мають місце із 2012 року. У 2011 році до ОСОБА_6 (як директора ТОВ "Обрій-ЛТД") звернувся директор Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника із проханням надання безоплатної допомоги у проведенні поточного ремонту "Курячої лапки", яка є складовою пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" IX-XVI століття по АДРЕСА_2 . Даним листом підтверджується, що вказані приміщення перебувають в аварійному стані. Вважає, що позиція директора заповідника була узгоджена із Міністерством культури України, що підтверджується листом №2622/22/13-11 від 16 листопада 2011 року.

ОСОБА_6 дану пропозицію заповідника прийняв і вирішив інвестувати в ремонтні роботи пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" IX-XVI століття власні фінансові, матеріальні, транспортні та людські ресурси на підставі виготовлених заповідником і для заповідника проектних та дозвільних документів і з подальшим укладенням договору оренди даного приміщення.

Директор заповідника представив відповідачу розроблену у 2010 році державним підприємством "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація" концепцію розвитку Замкової гори, а також розроблений у 2011 році цим же інститутом проект коригування проекту ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкової гори - вежі "Куряча лапка", звіт про оцінку приміщень верхнього ярусу вежі "Куряча лапка", який проводився у 2011 році ТзОВ "Орієнтир-Реформа".

Відповідно до концепції розвитку Замкової гори її розробниками запропонована пропозиція консервації вежі "Куряча лапка" із влаштуванням капітальної покрівлі.

Відповідно до проекту коригування проекту ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкової гори - вежі "Куряча лапка", у розділі "Загальні дані" передбачено влаштування тимчасового даху. Даний проект погоджено із департаментом культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України 10 липня 2012 року за №22-1830/42.

Відповідно до розділу 4 звіту про оцінку ТОВ "Орієнтир-Реформа" "Технічна характеристика будівельних конструкцій": покрівля плоска, матеріал - асфальтобетон, бітум, руберойд. Технічний стан - здуття поверхні, тріщини, розриви верхнього шару покрівлі, значне проростання рослинності та моху. Надалі ТОВ "Орієнтир - Реформа" констатує, що стан несучих конструкцій вежі визначено, як аварійний, що відповідає висновку про технічний стан замку на основі інженерного обстеження виконаного державним підприємством "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут" "Укрзахідпроектреставрація".

Проект для встановлення тимчасового даху був розроблений державним підприємством "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут" "Укрзахідпроектреставрація" у формі коригування проекту ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкової гори - вежі "Куряча лапка", на замовлення заповідника. Надалі, за кошти Герасимовича В.О. і його матеріали, у 2012 році заповідником було проведене монтування даху для накриття даного приміщення для запобігання його подальшого нищення погодними умовами. Дані ремонтні роботи на об`єкті за цим проектом не завершені до сьогодні.

Відповідач також зазначає, що із початком повномасштабного вторгнення Росії на територію України, орендоване майно було передано у користування військовій частині.

В зв`язку із тим, що встановлений заповідником у 2012 році тимчасовий дах зазнав значних пошкоджень і став непридатний для функціонування за призначенням, у вересні 2023 року директор заповідника попросив допомогти заповіднику у ремонті даху у межах наявного проекту коригування проекту ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкової гори - вежі "Куряча лапка" на попередніх умовах. ОСОБА_6 із даним проханням погодився в силу зобов`язань за збереження майна за договором оренди. Всі роботи по ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкової гори - вежі "Куряча лапка" проводилися заповідником по наявних у нього проектних і дозвільних документах за рахунок фінансування ОСОБА_6 .

Стверджує, що суду не надано в силу ст. ст. 76-78 ГПК України належних, допустимих та достовірних доказів щодо здійснення саме ним, а не заповідником, будівельних робіт по ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкової гори - вежі "Куряча лапка", що вказує про безпідставність тверджень позивача про недотримання ФОП Герасимовичем В.О. умов договору оренди та порушення охоронного договору.

Такими доказами, на думку відповідача, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 01 листопада 2021 року №281 "Про затвердження кошторисних норм України в будівництві", яким затверджено "Кошторисні норми України. Настанова з визначення вартості будівництва" є встановленої форми: дефектний акт на капітальний ремонт, який складається і затверджується замовником проведення ремонту; локальний кошторис на будівельні роботи; зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва; відомість ресурсів до зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва; договірні ціни; підрядний договір, в якому може бути передбачений інший документ, форма якого зазначається у договорі підряду, що забезпечує отримання інформації про дату, види, обсяги та вартість виконаних робіт, обчислення прибутку, з обґрунтуванням вартості та підтвердженням витрат матеріальних ресурсів; акт виконаних робіт; акт здавання-приймання виконаних будівельних робіт.

Також наголошує, що позивач не надав суду доказів того, що відповідачем на виконання п. 5.7 договору оренди подавалася заява на погодження орендодавцем здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна та експертний висновок на проектно-кошторисну документацію на здійснення невід`ємних поліпшень.

Просить врахувати лист директора Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника №3/1-232 від 26 вересня 2023 року, в якому проінформовано, що роботи із реконструкції, розширення, технічного переозброєння чи будівництва не проводяться, лише вивезено будівельне сміття, яке накопичувалося протягом десятиліть і розчищення приміщень здійснено з метою проведення технічних обмірів для замовлення проекту пристосування існуючих приміщень під кафе для обслуговування туристів.

Також відсутність здійснення ремонтних робіт в орендованому приміщенні підтверджується, на думку відповідача, науково-експертним висновком про відповідність архітектурного і археологічного стану орендованого майна від 13.10.2023 №2129:2023.

Відповідач наголошує на відсутності у позові наведених правових підстав для дострокового припинення договірних відносин, а також на відсутності в матеріалах справи пропозиції сторони щодо розірвання договору, як передумови дострокового розірвання договору, оскільки одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Аналізуючи можливість дострокового розірвання договору з підстав істотного порушення його умов, відповідач також просить врахувати, що пропозиція про дострокове припинення договірних відносин (яку направлятиме ініціююча сторона) повинна містити посилання на конкретну обставину, що вказує на порушення іншою стороною своїх зобов`язань за договором. Така підстава повинна бути очевидною та обґрунтованою. Обґрунтованість підстави може підтверджуватися відповідними документами (наприклад, акт виявлення порушень), які можуть бути складені ініціюючою стороною в односторонньому порядку із зазначенням відмови іншої сторони від підписання таких документів.

Відповідач стверджує, що вкладав свої кошти у збереження даних нерухомих об`єктів культурної спадщини, оскільки вважає, що вони мають особливу правову природу. Такі об`єкти мають певні характерні властивості і мають цінність не тільки як нерухоме майно ("матеріальну" цінність), але й набувають історико-культурну цінність ("нематеріальну", ідеологічну цінність). Така "нематеріальна" цінність культурної спадщини не з`являється одразу після побудови нерухомого майна. Вона формується десятиліттями та століттями, оскільки суспільство може лише успадкувати її від попередніх поколінь. Тому руйнування нерухомого об`єкта культурної спадщини завдасть шкоди не лише його власнику або володільцю (які втратять внаслідок цього нерухоме майно), а й суспільству в цілому (оскільки разом із нерухомим майном буде безповоротно втрачено його "нематеріальну" історико-культурну цінність, що формувалась протягом поколінь).

Окрім того, у відзиві відповідач вважає, що відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави у даній справі. А тому, оскільки відзив подається вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати, і в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду). Такого ж висновку щодо застосування наведеної норми процесуального права дійшов і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2019 року у справі №925/226/18.

У запереченнях на відповідь на відзив (вх.№3401 від 29.04.2024) відповідач додатково зазначив, що в силу ч.6 ст.75 ГПК України, обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто протокол огляду місця події є неналежним доказом стосовно відповідача, оскільки він не містить інформації щодо фактичних обставин справи, що розглядається.

Крім того, після передачі орендованого майна у користування військовій частині, у ОСОБА_6 відсутня інформація про те як використовувалося дане майно і покрівля вежі "Куряча лапка" за відсутності доступу до майна. Балансоутримувач, яким є Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник, не здійснював трьохстороннього контролю і не складав актів про порушення кимось умов використання майна.

Щодо доповідної записки Заповідника від 15 листопада 2023 року №3/1-294, акта обстеження від 13 листопада 2023 року, то такі, на думку відповідача, носять лише інформаційний характер, і не є тими даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 ГПК України).

Підтверджує, що не звертався до відповідних ліцензованих організацій щодо виготовлення науково-проектної документації на проведення ремонту чи реставрації на об`єкті нерухомого майна, нежитлова будівля "Замок руїни" ІХ-ХVІ ст. та до центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини для погодження такої документації та отримання відповідного дозволу, оскільки роботи проводив заповідник по виготовлених ним і погоджених проектах.

Представниця позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, в судовому засіданні 15.07.2024 заявлений позов підтримала, про що також зазначено у поданій відповіді на відзив (вх.№3315 від 24.04.2024). Підтверджує, що наведені у позовній заяві факти свідчать про те, що Орендарем ФОП Герасимовичем В.О. не виконуються взяті на себе зобов`язання за договором оренди майна №1215 від 18.05.2017, зокрема щодо виконання додаткової умови Договору - дотримання умов охоронного Договору.

Вважає помилковими твердження відповідача про необґрунтованість позовних вимог та, те що Орендар не здійснював будівельних та земляних робіт на орендованому об`єкті нерухомого майна, а лише проводив ремонтні роботи по ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкова гора вежа "Куряча лапка" на підставі розробленої ДП "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація" Концепції розвитку Замкової гори від 2010 року та проекту корегування ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкової гори від 2011 року.

При цьому, звертає увагу суду на те, що розроблена ДП "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація" Концепція розвитку Замкової гори від 2010 року та проект корегування ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкової гори від 2011 року, були виготовлені на замовлення Балансоутримувача за його кошти задовго до укладення Договору оренди і жодного відношення до робіт, які проводилися Орендарем на орендованому майні, не мають.

Договором визначено зобов`язання виконання Орендарем додаткової умови оренди - забезпечення орендарем вимог законодавства про охорону культурної спадщини та умов охоронного договору, укладеного балансоутримувачем з відповідним органом охорони культурної спадщини, а саме Охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини від 20.09.2016 №1081 укладеного між Управлінням культури Тернопільської обласної державної адміністрації та Кременецько-Почаївським Державним історико-архітектурним заповідником, (пункт 14 Розділу І Змінювані умови Договору).

Відповідно до пунктів 12.7, 12.7.6., 12.7.7. Розділу "Строк чинності, умови зміни та припинення договору" "Незмінювані умови Договору", Договір може бути достроково припинений на вимогу Орендодавця, якщо Орендар порушує додаткові умови оренди, зазначені у пункті 14 Умов, істотно порушує умови охоронного договору, укладеного стосовно Майна, і копія якого є додатком до цього договору або передана Орендарю відповідно до вимог частини восьмої статті 6 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

З огляду на викладене, зважаючи на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, визначені договором оренди майна №1215 від 18.05.2017 та охоронним договором №1081 від 20.09.2016 щодо режиму використання пам`ятки архітектури національного значення, Орендодавець вважає, що Договір підлягає розірванню та Орендар має бути зобов`язаний повернути орендоване майно у судовому порядку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство культури та інформаційної політики України у письмових поясненнях щодо позову (вх.№3536 від 02.05.2024), підтриманих представником в судовому засіданні 15.07.2024, просить позов задовольнити та врахувати, що Міністерство не погоджувало науково-проектну документацію та не надавало дозволів на проведення ремонтно-реставраційних робіт на пам`ятці архітектури національного значення Замок ІХ-ХVІ ст., що розташований за адресою: вул. Замкова, 59, м.Кременець Тернопільської області. А отже, Орендар ФОП Герасимович В.О., неналежно користується орендованим майном (використовує не за призначенням), що є підставою для розірвання договору в судовому порядку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Кременецько-Почаївський Державний історико-архітектурний заповідник у поясненнях щодо відзиву (вх.№3196 від 22.04.2024), підтриманих представником в судовому засіданні, вважає, що позовна заява керівника Кременецької окружної прокуратури підлягає задоволенню.

Підтверджує, що на підставі доповідних Кременецько-Почаївського Державного історико-архітектурного заповідника, Міністерством культури та інформаційної політики внесено ФОП Герасимовичу В.О. припис №24/56/23 від 30.11.2023 про негайне усунення виявлених порушень.

Щодо Концепції розвитку Замкової гори від 2010 року та проекту корегування ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкової гори від 2011 року, просить суд врахувати, що такі виготовлені на замовлення Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника і жодним чином не відносяться до проведених орендарем робіт.

Щодо тверджень відповідача у відзиві про те, що він здійснював ці роботи на підставі вище вказаних проектних документів, то останній однак не надав жодних підтверджуючих документів про передачу йому таких документів (актів приймання-передачі), що підтверджували б законність їх використання. Крім того, наявність науково-проектної документації передбачає її погодження з центральним органом охорони культурної спадщини. Звертає увагу, що наданий у відзиві лист Міністерства культури України є погодженням укладення договору оренди, а не здійснення ремонтно-реставраційних робіт. Цей лист датований 2011 роком, а діючий на даний час договір укладений у 2017 році, у зв`язку із чим твердження відповідача не відповідають дійсності.

Щодо посилання відповідача у своєму відзиві про те, що ним проводилася заміна аварійного даху та вивезення будівельного сміття, то просить врахувати, що як видно з вище вказаних актів візуального обстеження, такі твердження не відповідають дійсності.

Щодо посилання відповідача на науково-експертний висновок про відповідність архітектурного і археологічного стану орендованого майна від 13.10.2023 №2129:2023, який складений експертом з технічного обстеження будівель і споруд, членом кореспондентом академії будівництва України ФОП Пасько А.М., то зазначає, що проведеним моніторингом реєстру атестованих судових експертів встановлено, що ФОП Пасько А.М. до нього не включений. Окрім того, на думку третьої особи, такий доказ, з огляду на зміст його окремих висновків та наведені формулювання, не може братися судом до уваги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши під час розгляду справи пояснення представників прокуратури, сторін та третіх осіб, дослідивши норми чинного законодавства, судом встановлено наступне.

Руїни Кременецького Замку, який розташований в місті Кременець Кременецького району Тернопільської області, віднесено до пам`яток архітектури національного значення (охоронний №666Н) і належить до об`єктів культурної спадщини.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка №349363460 від 06.10.2023) щодо об`єкта нерухомого майна, нежитлова будівля, Замок руїни ІХ-ХVІ ст., загальною площею 113,2 м.кв., розташована за адресою вул. Замкова, 59, м. Кременець, Кременецький район, Тернопільська область, належить державі Україна в особі Міністерства культури та інформаційної політики України ().

Статтею 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини; об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; нерухомий об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про охорону культурної спадщини" об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 №2269-ХІІ та наказу Фонду державного майна України "Про затвердження Переліку документів, які подаються орендодавцеві для укладення договору оренди майна, що належить до державної власності" від 15.02.2013 №201 (чинних на момент укладення договору оренди від 18.05.2017), фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом, відповідному орендодавцеві, зазначеному у ст.5 цього Закону.

31.01.2017 на адресу Регіонального відділення ФДМ України по Тернопільській області (правонаступником майна, прав та обов`язків якого на даний час є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях) надійшла заява ФОП Герасимовича В.О. №1 від 26.01.2017 щодо надання в оренду строком до трьох років державного нерухомого майна - приміщення пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" ІХ-ХVІ ст., загальною площею 113,2 кв.м, що знаходиться за адресою вул. Замкова, 59, м. Кременець, Тернопільської області та перебуває на балансі Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника. Мета використання: розміщення кафе, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

30.01.2017 між Кременецько-Почаївським державним історико-архітектурним заповідником (Балансоутримувача) в особі директора Микулича Вадима Володимировича та ФОП Герасимовичем В.О. складено і підписано Узгоджений висновок щодо стану майна об`єкту оренди, у якому зазначено, що такий потребує капітального ремонту.

Як зазначено у позовній заяві та в листі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях №10-112-01883 від 12.12.2023, враховуючи заяву ФОП Герасимовича В.О., не заперечення балансоутримувача та погодження органу, уповноваженого управляти державним майном - Міністерства культури України №461/15-4/14-17 від 01.03.2017, з метою вивчення попиту на об`єкт оренди у газеті "Відомості приватизації" від 19.04.2017 було розміщено інформацію про намір передати в оренду вищевказане майно. За результатами вивчення попиту на об`єкт оренди, орендодавцем наказом №00213 від 12.05.2017 прийнято рішення про не оголошення конкурсу на право оренди вказаного об`єкта та укладення договору оренди з ФОП Герасимовичем В.О. як з єдиним заявником.

18.05.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Герасимовичем Віктором Олексійовичем, ідентифікаційний код НОМЕР_1 (Орендар) укладено Договір оренди №1215 нерухомого майна, що належить до державної власності, у відповідності до умов якого (п.1.1) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлові приміщення будівлі пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" ІХ-ХVІ ст., охоронний номер 666 Н, загальною площею 113,2 кв.м., інвентарний номер 10300011, реєстровий номер 26024191.15.АААДДЛ148, розміщених за адресою: вул. Замкова, 59, м. Кременець Тернопільська область (далі - Майно), що перебуває на балансі Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника, ідентифікаційний (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно із висновком про вартість майна станом на 28 лютого 2017 року і становить за незалежною оцінкою 148 960,00 грн без ПДВ.

Відповідно до пункту 1.2 вищезазначеного Договору, майно передається в оренду з метою розміщення кафе, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

В п.1.3 Договору зазначено, що стан майна на момент укладення договору визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком Балансоутримувача і Орендаря.

Згідно з п.2.2. Договору, передача Майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це Майно. Власником Майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

Об`єкт оренди не підлягає приватизації та передачі в суборенду (п.2.5 Договору).

У розділі 3 Договору сторони погодили умови щодо порядку нарахування та сплати орендної плати за користування Майном.

Пунктами 4.3, 4.4 Договору передбачено, що відновлення орендованого Майна здійснюється орендарем відповідно до пунктів 5.4, 5.7, 6.2 цього Договору.

Для отримання згоди Орендодавця на здійснення поліпшень Орендар подає заяву і пакет необхідних документів, згідно з Порядком надання Орендарю згоди Орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 03.10.2006 №1523 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.10.2006 за №1123/12997 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до умов Договору Орендар, зокрема, зобов`язався:

- використовувати орендоване Майно відповідно до його призначення (мети оренди) та умов цього Договору (п.5.1);

- забезпечувати збереження орендованого Майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати Майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки (п.5.4);

- своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого Майна. Ця умова не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого Майна і не тягне за собою зобов`язання Орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. У разі, якщо Орендар подає заяву на погодження Орендодавцем здійснення невід`ємних поліпшень орендованого Майна, він зобов`язаний надати експертний висновок на проектно-кошторисну документацію на здійснення невід`ємних поліпшень (п.5.7);

- за чотири місяці до закінчення терміну дії Договору проінформувати Орендодавця та Балансоутримувача про свій намір продовжити (припинити) дію Договору (п.5.14);

- забезпечувати збереження пам`ятки відповідно до вимог Закону України "Про охорону культурної спадщини" та умов охоронного договору, укладеного власником пам`ятки або уповноваженим ним органом з відповідним органом охорони культурної спадщини (п.5.15.);

- погоджувати з Орендодавцем, Балансоутримувачем та центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини проведення невід`ємних поліпшень, ремонту, розширення, проведення його реконструкції тощо, що зумовлює підвищення його вартості за власні кошти та дотримуватись вимог статті 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини" (п. 5.16 Договору).

Пунктами 6.1., 6.2 Договору передбачено, що Орендар має право використовувати орендоване Майно відповідно до його призначення та умов цього Договору; за згодою Орендодавця, Балансоутримувача та органу, уповноваженого управляти державним майном, проводити невід`ємні поліпшення, реконструкцію, розширення, технічне переозброєння орендованого майна, що зумовлює підвищення його вартості за власні кошти, без права подальшої компенсації вартості невід`ємних поліпшень, з дотримання вимог статті 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

У п.8.5 Договору визначено, що Орендодавець має право (у т.ч. за ініціативою Балансоутримувача) вимагати розірвання Договору за умови, якщо Орендар:

- користується майном не за призначенням;

- передав орендоване майно у користування іншій особі;

- своїми діями створює загрозу пошкодження Майна;

- не застрахував орендоване майно;

- перешкоджає у проведенні перевірки використання, збереження майна.

Згідно з п.10.1. Договору, останній укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 18 травня 2017 року по 17 квітня 2020 року включно.

Відповідно до п. 10.4. Договору, у разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною Договору при обов`язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди, який надається на запит орендодавця.

18.05.2017 між Балансоутримувачем - Кременецько-Почаївським державним історико-архітектурним заповідником та Орендарем - ФОП Герасимовичем В.О. підписано акт приймання-передавання орендованого майна, у якому зазначено, що стан Майна на момент укладення договору, за узгодженим висновком Балансоутримувача і Орендаря, потребує капітального ремонту.

16.03.2020 ФОП Герасимович В.О. звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях з листом, у якому повідомив про свій намір продовження договору оренди від 18.05.2017 №1215 нерухомого майна, терміном до трьох років.

05.05.2020 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Герасимовичем Віктором Олексійовичем підписано Додаткову угоду №1 про внесення змін до договору оренди від 18.05.2017 №1215 нерухомого майна, що належить до державної власності, якою Сторони погодились внести зміни до Преамбули договору, пункту 3.1 Розділу 3 "Орендна плата", Розділу 5 "Обов`язки Орендаря", пункту 10.1 Розділу 10 "Строк чинності, умови зміни та припинення Договору" та Розділу 11 "Платіжні та поштові реквізити Сторін" в частині Банківських реквізитів для зарахування до Державного бюджету України 50% коштів за оренду державного майна - договору оренди від 18.05.2017 №1215, виклавши їх у новій редакції.

Зокрема, внесено зміни щодо зазначення назви Орендодавця - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях; доповнено Розділ 5 пунктом 5.17. "Обов`язки Орендаря", зазначивши, що: "Орендар при використанні пам`ятки архітектури та містобудування національного значення "Замок" (постанова Ради Міністрів УРСР від 24.08.1963 №970, охоронний №666) зобов`язаний дотримуватися Закону України "Про охорону культурної спадщини" та умов охоронного договору укладеного між Міністерством культури України та Кременецько-Почаївським державним історико-архітектурним заповідником, погодженого листом Мінкультури від 03.03.2017 №77/10/61-17; пункт 10.1 Договору викладено у новій редакції, вказавши, що Договір продовжено строком на 1 (один) рік, що діє з 18.04.2020 по 17.04.2021 включно.

03.10.2019 прийнято Закон України "Про оренду державного та комунального майна" №157-ХІ, що набрав чинності 27.12.2019 та введений в дію з 01.02.2020 (надалі Закон України від 03.10.2019 №157-ХІ), на підставі якого втратив свою чинність Закон України від 10 квітня 1992 року №2269-ХІІ, у відповідності до вимог якого укладався Договір оренди.

Згідно з пунктом 2 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України 03.10.2019 №157-ХІ, договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному дим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

17.06.2020 набув чинності новий Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 "Деякі питання оренди державного та комунального майна".

З урахуванням вищенаведеного, договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності Законом України від 03.10.2019 №157-ХІ, продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України від 03.10.2019 №157-ХІ, продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

15.01.2021 до Регіонального відділення ФДМУ від ФОП Герасимовича В.О. надійшла заява, в якій Орендар просив продовжити термін дії Договору №1215 від 15.05.2017 на п`ять років.

Листом від 15.03.2021 №3/1-70 Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник, як Балансоутримувач, надав Орендодавцю інформацію, необхідну для прийняття рішення про продовження Договору оренди №1215 від 18.05.2017 та оголошення аукціону на нежитлові приміщення будівлі пам`ятки архітектури національного значення "Замок, руїни, IX-XVI ст.", а також долучив копію погодження Міністерства культури та інформаційної політики України щодо продовження Договору оренди (лист №85/33.1 від 06.01.2021).

Надалі, наказом Регіонального відділення №164 від 07.04.2021 було прийнято рішення про оголошення аукціону, за результатами якого чинний Договір оренди №1215 від 18.05.2017, міг бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем та затверджено умови оренди.

Згідно з протоколом про проведення електронного аукціону №UА-РS-2021-04-13-000029-2 від 11.05.2021 щодо продовження Договору оренди від 18.05.2017 №1215 на використання нежитлових приміщень будівлі пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" ІХ-ХVІ ст., охоронний номер 666Н, загальною площею 113,20 кв.м, за адресою: вул. Замкова, 59, м. Кременець, Тернопільська область, переможцем електронного аукціону визначено ФОП Герасимовича Віктора Олексійовича (як учасника, що подав єдину заяву).

07.06.2021, керуючись Законом України "Про оренду державного та комунального майна", Порядком передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483, враховуючи протокол електронного аукціону UА-РS-2021-04-13-000029-2 на продовження дії договору оренди №1215 від 18.05.2017, з метою приведення договору оренди до Примірного договору оренди нерухомого або іншого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 №820, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (Орендодавець), Кременецько-Почаївським державним історико-архітектурним заповідником (Балансоутримувач) та ФОП Герасимовичем В.О. (Орендар) укладено Договір про внесення змін №2 до Договору оренди державного майна №1215 від 18.05.2017 (зі змінами внесеними додатковою угодою №1 від 05.05.2020), яким Договір викладено у новій редакції.

Зокрема, пунктом 4.3 Договору (в новій редакції) передбачено, що Майно належить до пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" IX-XVI ст.

Відповідно до п.6.6. Договору (в новій редакції), якщо Майном є пам`ятка культурної спадщини, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи його частина, Орендар зобов`язаний виконувати усі обов`язки Балансоутримувача за охоронним договором, який є додатком до цього договору.

В п.12.3 Змінюваних умов Договору (в новій редакції) визначено строк дії Договору, а саме - до 17 квітня 2026 року включно.

Пунктом 12.7.2 Договору (в новій редакції) передбачено, що Договір може бути достроково припинений на вимогу Орендодавця, якщо Орендар використовує Майно, не за цільовим призначенням, визначеним у пунктах (3)7.1, (3)7.1.1 або 4(7.1) Умов, або використовує Майно за забороненим цільовим призначенням, визначеним у п.2(7.1) Умов.

Положеннями пункту 12.7.7 Договору оренди державного майна №1215 від 18.05.2017 (зі змінами внесеними додатковою угодою №1 від 05.05.2020) також визначено, що договір може бути достроково припинений на вимогу Орендодавця, якщо Орендар істотно порушує умови охоронного договору, укладеного стосовно Майна, і копія якого є додатком до цього договору або передана Орендарю відповідно до вимог частини восьмої статті 6 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Актом приймання-передавання від 14.06.2021 Балансоутримувачем - Кременецько-Почаївським державним історико-архітектурним заповідником в особі Директора Микулича В.В. передано Орендарю - фізичній особі-підприємцю Герасимовичу В.О. копію Охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини від 20.09.2016 №1081, укладеного між Міністерством культури України, як органом охорони, та Кременецько-Почаївським державним історико-архітектурним заповідником, як користувачем (далі Охоронний договір).

В п.1 Охоронного договору зазначено, що Користувач бере на себе зобов`язання щодо охорони "Замок руїни", ІХ-ХVІ ст., пам`ятки архітектури національного значення відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 24.08.1963 №970, охоронний №666 Н, загальною площею 113,20 кв.м, місцезнаходження: вул. Замкова, 59, м. Кременець, Тернопільська область.

Термін дії Охоронного договору встановлено на період управління пам`яткою (п.2).

Відповідно до п.5 Охоронного договору від 20.09.2016 №1081 користувач зобов`язується: використовувати пам`ятку (частину пам`ятки) виключно під музей, розміщення кафе, реалізацію сувенірної продукції та туристичний об`єкт; утримувати пам`ятку (її частину) в належному санітарному, протипожежному і технічному стані; утримувати територію пам`ятки упорядженою, не допускати використання цієї території для нового будівництва та задоволення інших господарських потреб, що можуть зашкодити пам`ятці; не робити будь-яких прибудов до пам`ятки, не переробляти її як ззовні, так і всередині, а також не вести будь-яких земляних робіт на території пам`ятки без спеціального письмового дозволу органу охорони.

Згідно з пунктами 10, 11 Охоронного договору користувач зобов`язується негайно повідомляти органи охорони про будь-яке руйнування, пошкодження аварію чи іншу обставину, що заподіяла шкоду пам`ятці (її частині), і своєчасно вживати заходів для приведення пам`ятки (її частини) в належний стан; своєчасно проводити поточний та капітальний ремонт пам`ятки (її частини) і роботи з упорядження території пам`ятки, виконувати реставраційні, ремонтні та інші роботи в терміни, передбачені пунктом 13 цього Договору, а у разі потреби в терміни, визначені окремим розпорядженням органу охорони.

Згідно з п.12 Охоронного договору від 20.09.2016 №1081 користувач зобов`язаний проводити реставраційні, ремонтні та інші роботи відповідно до науково-проектної документації, затвердженої в установленому порядку, за письмового дозволу органу охорони. Копії матеріалів про проведення обміру та дослідження пам`ятки, а також науково-проектну документацію безоплатно передавати органу охорони в 10-денний термін після її затвердження.

У разі самовільного проведення користувачем (власником) робіт, пов`язаних з перебудовою чи переобладнанням, які призвели до спотворення пам`ятки, її території чи охоронних зон, їх наслідки повинні бути усунуті за рахунок користувача (власника) в терміни, визначені письмовим розпорядженням органу охорони (п.14 Охоронного договору).

У разі невиконання користувачем (власником) вимог законодавства та умов цього договору орган охорони накладає в установленому порядку на користувача (власника) штрафні санкції у відповідності до вимог ст.ст. 43, 44 Закону України "Про охорону культурної спадщини", а також зобов`язує користувача (власника) відшкодувати завдані ним збитки (п.15 Охоронного договору).

В п.16 Охоронного договору також зазначено, що його невід`ємною частиною є Акт технічного стану пам`ятки, який фіксує стан пам`ятки на час укладання Охоронного договору.

В Акті технічного стану пам`ятки архітектури місцевого значення, підписаному 20.09.2016 між Управлінням культури Тернопільської облдержадміністрації, як органом охорони, з одного боку, та Кременецько-Почаївським державним заповідником, як користувачем, як додаток до Охоронного договору, зафіксовано технічний стан пам`ятки.

Зокрема, в п.1 Акту описано загальний стан пам`ятки: замок побудований з місцевого каменю-вапняка. В плані має неправильну форму. До нашого часу збереглася квадратна в плані двоярусна вежа з склепінчастим готичним проїздом і приміщення західної вежі. Оборонні мури мають конструкції фортифікаційного призначення. Необхідно виконати комплексні протиаварійні та ремонтно-реставраційні роботи.

В п.2 Акту зафіксовано стан зовнішніх архітектурно-конструктивних елементів пам`ятки: а) загальний стан більшої частини пам`ятки аварійний; б) фундаменти стрічкові кам`яні, здебільшого аварійний стан, в) цоколі та відмостки біля них частина аварійний стан, решта в незадовільному стані; г) стіни з каменю-вапняка, частина в аварійному стані; д) дах (крокви і лати, покрівля, водозливні труби) над західною вежею - задовільний стан, е) бані, намети (їх конструкції та покрівля) відсутні; ж) зовнішнє декоративне оздоблення (обличкування, пофарбування, карнизи, колони, пілястри, ліплення, скульптура, живопис) на фасадах відсутні.

Згідно з пунктами 3, 4 Акту стан внутрішніх архітектурно-конструктивних і декоративних елементів пам`ятки: а) загальний стан - незадовільний; б) перекриття над західною вежею цегляні та кам`яні склепіння задовільний стан; в) підлога в західній вежі цегляна та кам`яна - незадовільний стан; г) стіни тиньковані вапняним розчином - незадовільний стан; д) стовпи, колони відсутні; е) двері, вікна в західній вежі знаходяться в аварійному стані; ж) сходи цегляні та кам`яні - незадовільний стан; з) стеля цегляна та кам`яна - стан незадовільний; і) внутрішнє декоративне оздоблення, живопис, предмети прикладного мистецтва відсутнє; сад, парк, двір, ворота, огорожа внутрішній двір в незадовільному стані, потребує впорядкування та організації водовідводу.

Інспекційний нагляд за пам`яткою здійснюється державним органом охорони культурної спадщини.

Як вказується у позовній заяві, на підставі заяви Служби безпеки України в Тернопільській області, слідчим Кременецького РВП ГУНП в області 14.09.2023 в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження №0000690 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України, стосовно того, що на території замку IX - XVI століть в урочищі Замкова гора у м.Кременець Тернопільської області, що є пам`яткою архітектури національного значення і знаходиться на балансі Кременецько-Почаївського Державного історико-архітектурного заповідника, відбувається незаконне будівництво, чим пошкоджуються об`єкти архітектурної спадщини.

Як зазначено у повідомленні Кременецького МРВ УСБУ в Тернопільській області про виявлене кримінальне правопорушення від 14.09.2023, у ході виконання завдань покладених чинним законодавством на органи СБУ, Кременецьким МРВ отримано інформацію про можливе незаконне проведення пошукових робіт на об`єкті археологічної спадщини, знищення, руйнування або пошкодження об`єктів культурної спадщини представниками ФОП Герасимовича Віктора Олексійовича (код НОМЕР_1 ). Зокрема, під виглядом реконструкції відбуваються будівельні роботи на "Замковій горі" ("Бона"), а саме частина комплексу "Порохова вежа", який являється пам`яткою архітектури Національного значення і перебуває у власності держави в особі Міністерства культури України на балансі та оперативному управлінні Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника (, Тернопільська обл., м. Кременець, вул. Козубського, буд. 6) в межах національного природного парку "Кременецькі гори" (). Жодних дозволів на проведення реставраційних, ремонтно-будівельних робіт та робіт з поточного ремонту на пам`ятці архітектури національного значення у балансоутримувача Кременецько-Почаївського ДІАЗ, власника Міністерства культури України та інших уповноважених органів виконавчої влади фізичній особі підприємцю не надавались та не погоджувались. Зазначені роботи відбувалися за відсутності науково-проектної документації на проведення робіт з порушенням реставраційних норм і правил, що погоджуються центральними органами влади. Будівельні роботи проведено з порушеннями режимів використання із змінами та доповненнями без збереження його матеріальної автентичності, а також елементів обладнання, упорядкування та оздоби.

Надалі, на території замку IX-XVI століть в урочищі Замкова гора у м. Кременець Тернопільської області, що є пам`яткою архітектури національного значення і знаходиться на балансі Кременецько-Почаївського Державного історико-архітектурного заповідника, старшим слідчим СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області проведено огляд місця події (з фотофіксацією), за результатами якого складено Протокол огляду місця події від 15.09.2023, в ході якого, як стверджує прокурор, виявлено факт незаконного, без науково-проектної документації та письмового дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, проведення будівельних робіт, що свідчить про недотримання Орендарем, тобто Герасимовичем В.О. умов договору №1215 та пошкодження об`єкту архітектурної спадщини національного значення. Зокрема, на одній із веж пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" ІХ-ХVІ ст. відсутній дах, який був демонтований саме орендарем, без належних для цього дозволів, тобто в порушення чинного законодавства держави. Крім того, 17.10.2023 на території нежитлових приміщень будівлі пам`ятки проведено обшук за участю спеціаліста, під час якого зафіксовано влаштування нової кам`яної кладки стін у віконних відкосах, а також арочного склепіння у дверному отворі, обвалення якого скоріш за все утворилося від замокання і протікання покрівлі. Також зафіксовано демонтаж перекриття, що і спричиняє замокання і руйнування внутрішніх стін пам`ятки архітектури.

Надалі, на виконання листа Міністерства культури та інформаційної політики від 27.09.2023 №06/34/8336-23 і в межах проведення службової перевірки та встановлення осіб, які проводили незаконні пошукові роботи на об`єкті культурної спадщини в нежитловому приміщенні пам`ятки архітектури національного значення "Замок, руїни IX-XVI ст.", охоронний №666 Н, та звернення Кременецького міжрайвідділу УСБУ в Тернопільській області від 08.11.2023 №69/95-1960, наказом в.о. директора Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника (Балансоутримувача) №122 від 10.11.2023 утворено спеціальну комісію для обстеження частини нежитлового приміщення пам`ятки архітектури "Замок, руїни IX-XVI ст." на предмет проведення незаконних пошукових робіт.

За результатами візуального огляду складено акт від 13.11.2023, у якому зафіксовано ряд порушень пам`яткоохоронного законодавства.

На підставі виявлених порушень, Заповідником складено та подано до центрального органу охорони культурної спадщини, а саме Міністерства культури та інформаційної політики України, відповідні доповідні №3/1-294 від 15.11.2023 та №3/1-303 від 16.11.2023.

Так, відповідно до Доповідної від 15.11.2023 №3/1-294, в результаті обстеження комісією зафіксовано сліди проведення земляних та пошукових робіт, а саме: вибірка археологічного культурного шару пам`ятки по всій площі приміщень (49,7 кв.м) та наявні пошукові заглиблення (шурфи). Товщина зруйнованого культурного шару становить в середньому 0,5 м по всій площі приміщень. В приміщенні №2, у північному куті зафіксовано складений рухомий археологічний матеріал (фрагменти кераміки XII-XIII ст. та ХVІ-ХVІІ ст.), що походить із несанкціонованих пошукових робіт у вищезгаданому приміщенні.

При цьому, також зазначено, що комісійне обстеження проведено лише у доступних Заповіднику підвальних частинах нежитлового приміщення замку. Інші приміщення замку, в т.ч. порохова вежа на той момент були опечатані (недоступні для огляду), оскільки там проводяться слідчі дії.

По виявлених фактах правопорушень чинного пам`яткоохоронного законодавства України Кременецько-Почаївським історико-архітектурним заповідником складено відповідний акт, зібрано усі необхідні матеріали та направлено відповідне клопотання у Кременецький міжрайвідділ Управління Служби безпеки України в Тернопільській області для встановлення причетних осіб і притягнення їх до відповідальності.

Згідно з доповідною №3/1-303 від 16.11.2023, 16.11.2023 відповідно до Наказу №127 від 15.11.2023 в.о. директора Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника "Про створення спеціальної комісії для обстеження пам`ятки архітектури "Замок, руїни ІХ-ХVІ ст.", охоронний №666 Н" проведено візуальне обстеження другого ярусу частини нежитлового приміщення вищезгаданої пам`ятки (порохова вежа та дах) та складено відповідний акт. В результаті огляду зафіксовано, що у вищезгаданих приміщеннях наявні сліди несанкціонованих ремонтно-реставраційних робіт, втручання у капітальні стіни пам`ятки, самовільне мурування дверних та віконних порталів.

Зокрема, у приміщенні №7 (відповідно до креслень технічного паспорту пам`ятки) у південній віконній бійниці понижено на 0,5 м первісний рівень дна за рахунок демонтажу автентичної стіни площею 2,25 кв.м. У північно-західній віконній бійниці понижено рівень дна теж на 0,5 м та розширено вхідний портал за рахунок демонтажу капітальних стін пам`ятки на площі 4,5 кв.м. Бокові стіни віконних бійниць та дверей підмуровані сучасним цементним розчином із включенням не автентичних матеріалів (клеймованої цегли ХІХ-ХХ ст.). Крім цього, у вежі (приміщення №8) зафіксовано прокопаний колодязь (цистерна) на глибину 3,2 м і діаметром 1 м, який є окрім архітектурного і археологічною складовою пам`ятки.

Окрім вище сказаного, дах на обстежуваних приміщеннях засипаний пісковою сумішшю і без накриття, що становить на даний час додаткове навантаження на пам`ятку і може призвести до аварійних наслідків.

30.11.2023 Міністерством культури та інформаційної політики України внесено припис ФОП Герасимовичу В.О. №24/56/23 від 30.11.2023 про негайне усунення виявлених порушень.

Як зазначено у приписі, на виконання вимог частини першої статті 30 Закону України "Про охорону культурної спадщини", Міністерство культури та інформаційної політики України, діючи в межах повноважень, визначених пунктом 18 частини другої статті 5 Закону і Положенням про Міністерство культури та інформаційної політики України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2019 року №885, за результатами опрацювання матеріалів, надісланих листами (доповідними) Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника від 15.11.2023 №3/1-294 та від 16.11.2023 №3/1-303 (вхідні реєстраційні МКІП від 15.11.2023 №26131/06-23 та від 16.11.2023 №26341/06-23), зокрема актів візуального обстеження від 13.11.2023 та від 16.11.2023 пам`ятки архітектури національного значення "Замок", ІХ-ХVІ ст., по вул. Замковій, 59 у м.Кременці Тернопільської області (постанова Ради Міністрів Української РСР від 24 серпня 1963 року №970, охоронний № 666), вимагає наступне:

1. Негайно припинити проведення будь-яких робіт на вказаному об`єкті культурної спадщини, зокрема в підвальній частині та верхньому ярусі нежитлових приміщень вищезгаданої пам`ятки, які виконуються з порушенням вимог частини першої статті 26 та статті 35 Закону, а також статті 10 Закону України "Про охорону археологічної спадщини", за відсутності погодженої з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, відповідної проектної документації та дозволів.

2. Вжити заходів із приведення діяльності у відповідність до вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини.

3. Надати пояснення по суті викладених у п. 1 зазначеного Припису фактів порушення законодавства про охорону культурної спадщини.

Про виконання вимог даного Припису письмово повідомити Міністерство культури та інформаційної політики України протягом п`яти календарних днів із дня отримання цього Припису.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про охорону культурної спадщини" приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами.

Інформація щодо надання відповідачем відповіді на вказаний припис, як і виконання останнього в матеріалах справи відсутня.

Вказані факти, на думку прокуратури, свідчать про те, що Орендарем - ФОП Герасимовичем В.О. не виконуються взяті на себе зобов`язання за договором оренди майна №1215 від 18.05.2017 та охоронним договором №1081 від 20.09.2016, і майно використовується всупереч договору та призначенню, що є підставою для розірвання договору у судовому порядку відповідно до статей 651, 783 ЦК України, 188, 291 ГК України.

При цьому, зазначає, що положення щодо можливості дострокового припинення договору оренди за згодою сторін за рішенням суду та з інших підстав містяться також в ст.24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п.8.5 та п.10.7 Договору оренди №1215 нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.05.2017 (зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 05.05.2020 та договором про внесення змін №2 від 07.06.2021, якими договір №1215 від 18.05.2017 викладений у новій редакції).

Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором у даній справі.

Статтею 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст. 4 ГПК України).

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 3 ст. 4 ГПК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді регулюється ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", частиною 3 якої передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті.

Частиною 3 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до частин 4, 5 ст.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

За змістом абз. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзац 3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

У розумінні наведених положень прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

ЄСПЛ звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15.01.2009 у справі "Менчинська проти Росії", заява № 42454/02, п. 35).

Як вказує прокурор, звернення із цим позовом в інтересах держави зумовлено тим, що внаслідок незаконних будівельних робіт на пам`ятці архітектури національного значення створюються ризики її пошкодження або знищення.

Статтею 54 Конституції України встановлено, що держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Законом України "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про значення культурної спадщини для суспільства" від 19 вересня 2013 року № 581-VII Україною ратифіковано Рамкову конвенцію Ради Європи про значення культурної спадщини для суспільства.

Відповідно до преамбули до Рамкової конвенції Ради Європи про значення культурної спадщини для суспільства Сторони цієї Конвенції, у тому числі й Україна, наголошуючи, зокрема, на значенні й потенціалі розумного використання культурної спадщини як ресурсу сталого розвитку та якості життя в постійно мінливому суспільстві, посилаючись на різні документи Ради Європи, особливо на Європейську культурну конвенцію (1954 року), Конвенцію про охорону архітектурної спадщини Європи (1985 року), Європейську конвенцію про охорону археологічної спадщини (переглянуту) (1992 року) та Європейську ландшафтну конвенцію (2000 року), домовилась: визнавати індивідуальну та колективну відповідальність стосовно культурної спадщини; наголошувати на тому, що збереження культурної спадщини та її стале використання спрямовані на розвиток людського потенціалу та якості життя; уживати необхідних заходів для застосування положень Конвенції стосовно:

- ролі культурної спадщини у створенні мирного та демократичного суспільства, а також у процесах сталого розвитку культурного різноманіття та сприяння йому;

- найліпшої ефективної реалізації повноважень усіх відповідних громадських, інституційних та приватних учасників (пункти b), с), d) статті 1 Конвенції).

Згідно зі статтею 5 Рамкової конвенції Ради Європи про значення культурної спадщини для суспільства Сторони зобов`язуються, зокрема: визнавати громадський інтерес до культурної спадщини відповідно до її значення для суспільства; підвищувати цінність культурної спадщини через її виявлення, вивчення, тлумачення, захист, збереження та представлення; сприяти захистові культурної спадщини як важливого фактору для спільних цілей сталого розвитку, культурного різноманіття й сучасної творчості; визнавати цінність культурної спадщини, яка знаходиться на територіях під їхньою юрисдикцією, незалежно від її походження; розробляти інтегровані стратегії для сприяння виконанню положень цієї Конвенції ( пункти а), b), e), f), g) цієї статті Конвенції).

Отже, згідно з вищенаведеними приписами правових норм національного законодавства і положень актів міжнародного права, ратифікованих Україною, культурна спадщина перебуває під охороною закону, а держава забезпечує збереження об`єктів, що становлять культурну цінність, до яких Закон України "Про охорону культурної спадщини" відносить й території, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність, зокрема, історичні ареали населених місць.

Збереження об`єктів культурної спадщини, їх охорона, яка полягає, у тому числі, у запобіганні їхньому руйнуванню або заподіянню шкоди, зокрема, у результаті здійснення несанкціонованої господарської діяльності, забезпеченні захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь є одним із пріоритетних та головних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому Україною взято міжнародне зобов`язання визнавати громадський інтерес до культурної спадщини відповідно до її значення для суспільства, сприяти захистові культурної спадщини як важливого фактору для спільних цілей сталого розвитку, культурного різноманіття й сучасної творчості, визнавати цінність культурної спадщини, яка знаходиться на її території як в цілому, так і у певних населених пунктах - історичних населених містах України.

Невід`ємною частиною підстав представництва прокурором інтересів держави є нездійснення чи неналежне здійснення захисту порушених інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також його відсутність.

Отже, при визначенні вказаного елемента підлягає з`ясуванню питання наявності уповноваженого органу та вжиття ним заходів із захисту порушених інтересів.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України).

У позовній заяві зазначено, що таким органом у спірних правовідносинах є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях.

У постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор фактично дає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави чи територіальної громади, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як йому стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен вказати їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

У рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи зміст поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", висловив позицію про те, що під ним потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (п.2 резолютивної частини).

При цьому згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності.

Статтею 7 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" передбачено, що ФДМУ виступає відповідно до законодавства орендодавцем державного майна, здійснює контроль за використанням майна, переданого в оренду, виконанням договорів оренди державного майна тощо.

Пунктом 4 ч.1 ст. 5 цього Закону ФДМ України у сфері оренди державного майна виступає орендодавцем нерухомого майна.

Указані положення кореспондуються зі ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна від 10.04.1992 №2269-ХІІ та ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 №129.

Наказом Фонду Державного майна України №678 від 15.05.2012 (зі змінами та доповненнями) затверджено Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України та Положення про представництво Фонду державного майна України в районі, місті.

Регіональне відділення Фонду державного майна України (далі - регіональне відділення) утворюється в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і є територіальним органом Фонду державного майна України (далі - Фонд), що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління.

Регіональні відділення підпорядковуються Фонду. Фонд, регіональні відділення та представництва становлять єдину систему державних органів приватизації.

Регіональне відділення у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України "Про Фонд державного майна України", іншими законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Фонду, дорученнями Голови Фонду, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування.

Завданням регіонального відділення є реалізація повноважень Фонду, зокрема державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Отже, суд погоджується із твердженнями прокурора про те, що Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (яке є правонаступником Регіонального відділення ФДМ України по Тернопільській області) є уповноваженим органом на виконання функцій держави у правовідносинах щодо оренди державного майна та орендодавцем об`єктів нерухомості.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України від 10.04.1992 №2269-ХІІ на наказу Фонду державного майна України "Про затвердження Переліку документів, які подаються орендодавцеві для укладення договору оренди майна, що належить до державної власності" від 15.02.2013 №201 (чинних на момент укладення договорів оренди від 18.05.2017), фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом, відповідному орендодавцеві, зазначеному у ст.5 цього Закону.

У даному випадку Регіональне відділення Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях є Орендодавцем майна.

Листом від 15.11.2023 №51-5244 ВИХ-23 Кременецька окружна прокуратура повідомила Регіональне відділення Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про встановлення обставин неналежного виконання Орендарем вимог договору оренди майна №1215 від 18.05.2017, зокрема, що внаслідок незаконної реконструкції пам`ятки архітектури національного значення створюються ризики її пошкодження або знищення.

У відповідь на вказаний лист, Управління забезпечення реалізації повноважень у Тернопільській області Регіонального відділення Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях листом №10-112-01883 від 12.12.2023 окружній прокуратурі надано інформацію щодо порядку укладення вказаного вище договору оренди та надано копії відповідних документів. Водночас, інформації про те, чи будуть вживатися заходи до розірвання договору не повідомлено.

05.02.2024 Кременецькою окружною прокуратурою скеровано Регіональному відділенню Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях повторний лист №51-580 ВИХ-24, у якому просила повідомити чи вживалися та чи будуть вживатися Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях заходи для захисту порушених інтересів держави.

Листом Управління забезпечення реалізації повноважень у Тернопільській області Регіонального відділення Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях від 21.02.2024 №10-112-00295 окружній прокуратурі надано інформацію щодо охоронного договору та порядку контролю за використанням нерухомого майна. Однак, інформації про те, чи будуть вживатися заходи до розірвання договору знову не повідомлено.

Кременецька окружна прокуратура втретє звернулася до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях з листом від 21.02.2024 за №51-839 ВИХ-24 щодо надання інформації чи вживалися заходи щодо усунення порушень закону - дострокового припинення на вимогу Орендодавця договору оренди у зв`язку з порушенням умов охоронного договору, у тому числі представницького характеру. У випадку невжиття заходів необхідно було повідомити про їх причини.

У листі №10-112-00343 від 29.02.2024 Управління забезпечення реалізації повноважень у Тернопільській області Регіонального відділення Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях надало окружній прокуратурі аналогічну інформацію, як і на попередній лист, а також повідомило, що Управління забезпечення реалізації повноважень у Тернопільській області протягом дії договору оренди не здійснювало контрольних заходів щодо виконання умов договору оренди з оглядом об`єкта оренди на предмет його використання, а згідно зі ст. 26 Закону, контроль за використанням нерухомого майна покладається на Балансоутримувача. Окрім цього, контроль за виконанням Охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини від 20.09.2016 №1081 покладено на відділ культури, охорони культурної спадщини Управління культури облдержадміністрації.

04.03.2024 Кременецька окружна прокуратура вчергове звернулася до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях з листом за №51-10189 ВИХ-24, у якому просила надати інформацію чи вживалися заходи щодо усунення порушень законодавства - дострокового припинення на вимогу Орендодавця договору оренди у зв`язку з порушенням умов охоронного договору, у тому числі представницького характеру.

У відповідь на вказане звернення, листом №10-112-00377 від 07.03.2024 Управління забезпечення реалізації повноважень у Тернопільській області Регіонального відділення Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях повідомило, що протягом дії договору оренди Управління не здійснювало комплексних контрольних заходів щодо виконання умов договору оренди з оглядом об`єкта оренди на предмет його використання в тому числі охоронного договору, а відтак не вживало заходів щодо дострокового припинення договору оренди. Окрім того, Управління проінформувало про відсутність у Регіонального відділення на вказану дату коштів на сплату судового збору, та що не заперечує щодо можливого представництва прокуратурою інтересів держави в суді.

Таким чином, як вказує прокурор, у ході листування з Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, яке здійснювалося на підставі абз. 4 ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурором повідомлено уповноважений державний орган про порушення інтересів держави та надано достатній строк для вжиття ефективних заходів з їх захисту.

Відсутність відповідного реагування з боку згаданого державного органу на зазначене порушення свідчить про те, що захист порушених інтересів держави не здійснює орган державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Наявність порушення інтересів держави, надання прокурором розумного строку (листопад 2023 року - березень 2024 року) на захист таких інтересів та невжиття ним відповідних заходів, зумовлює необхідність захисту порушених інтересів держави прокурором у відповідності до положень ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Враховуючи вищевикладене, а також нездійснення відповідним органом повноважень щодо захисту інтересів держави, його бездіяльність, суд вважає достатньо обґрунтованою зі сторони прокурора наявність підстав для представництва в суді інтересів держави відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру" шляхом звернення до господарського суду із цим позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, як Орендодавця за договором №1215 від 18.05.2017.

Оцінивши подані докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних міркувань.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, врегульовано Законом України "Про охорону культурної спадщини".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" об`єкт культурної спадщини - визначене місце, споруда, комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст.22 вказаного Закону, пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Згідно вимог ч.1 ст.24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує як найменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини" ремонт та реставрація пам`яток національного значення здійснюються лише за наявності письмового, дозволу центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації. Розробленню проектів консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту, пристосування пам`яток передує проведення необхідних науково-дослідних робіт, у тому числі археологічних і геологічних. У складі організаційно-функціональної структури підприємства - виконавця робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту, пристосування пам`яток мають передбачатися підрозділи та/або фахівці, які забезпечують виконання відповідних виробничо-технічних, виробничих функцій. Роботи із збереження об`єктів культурної спадщини проводяться згідно з реставраційними нормами та правилами, погодженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Будівельні норми та правила застосовуються у разі проведення робіт із збереження об`єкта культурної спадщини лише у випадках, що не суперечать інтересам збереження цього об`єкта.

Як вже зазначалось вище, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (Орендодавець), Кременецько-Почаївським державним історико-архітектурним заповідником (Балансоутримувач) та ФОП Герасимовичем В.О. (Орендар) виникли правовідносини за Договором оренди державного майна №1215 від 18.05.2017 (який викладено у новій редакції шляхом підписання Договору про внесення змін №2 від 07.06.2021).

Відповідно до умов вказаного Договору, Орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлові приміщення будівлі пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" ІХ-ХVІ ст., охоронний номер 666Н, загальною площею 113,2 кв.м, за адресою: вул. Замкова, 59, м. Кременець Тернопільська область (далі - Майно), що перебуває на балансі Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника.

Відповідно до п.6.6. Договору (в новій редакції), якщо Майном є пам`ятка культурної спадщини, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи його частина, Орендар зобов`язаний виконувати усі обов`язки Балансоутримувача за охоронним договором, який є додатком до цього договору.

Отже, ФОП Герасимович В.О. взяв на себе зобов`язання виконувати усі обов`язки Балансоутримувача (Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника) за Охоронним договором №1081 від 20.09.2016, який було передано Орендарю згідно Акту приймання-передавання від 14.06.2021, а саме:

- відповідно до п.5 Охоронного договору: використовувати пам`ятку (частину пам`ятки) виключно під музей, розміщення кафе, реалізацію сувенірної продукції та туристичний об`єкт; утримувати пам`ятку (її частину) в належному санітарному, протипожежному і технічному стані; утримувати територію пам`ятки упорядженою, не допускати використання цієї території для нового будівництва та задоволення інших господарських потреб, що можуть зашкодити пам`ятці; не робити будь-яких прибудов до пам`ятки, не переробляти її як ззовні, так і всередині, а також не вести будь-яких земляних робіт на території пам`ятки без спеціального письмового дозволу органу охорони;

- відповідно до пунктів 10, 11 Охоронного договору: негайно повідомляти органи охорони про будь-яке руйнування, пошкодження аварію чи іншу обставину, що заподіяла шкоду пам`ятці (її частині), і своєчасно вживати заходів для приведення пам`ятки (її частини) в належний стан; своєчасно проводити поточний та капітальний ремонт пам`ятки (її частини) і роботи з упорядження території пам`ятки, виконувати реставраційні, ремонтні та інші роботи в терміни, передбачені пунктом 13 цього Договору, а у разі потреби в терміни, визначені окремим розпорядженням органу охорони;

- відповідно до п.12 Охоронного договору: проводити реставраційні, ремонтні та інші роботи відповідно до науково-проектної документації, затвердженої в установленому порядку, за письмового дозволу органу охорони. Копії матеріалів про проведення обміру та дослідження пам`ятки, а також науково-проектну документацію безоплатно передавати органу охорони в 10-денний термін після її затвердження.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України "Про охорону культурної спадщини" державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство культури та інформаційної політики України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2019 №885, Міністерство культури та інформаційної політики України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 №829 "Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади", Міністерство культури, молоді та спорту є правонаступником майна, прав і обов`язків Міністерства культури і Міністерства молоді та спорту, що ліквідуються.

Згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 №238 "Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади" Міністерство культури, молоді та спорту перейменовано на Міністерство культури та інформаційної політики.

Міністерство культури та інформаційної політики є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури та мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, державної мовної політики, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері кінематографії, відновлення та збереження національної пам`яті, міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин.

Повноваження центральних органів виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини визначені ст. 5 Закону України "Про охорону культурної спадщини". Зокрема, це надання дозволів на проведення робіт на пам`ятках національного значення; погодження охоронних договорів на пам`ятки національного значення; видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток національного значення, об`єктів всесвітньої спадщини, припинення робіт на них, їх територіях, в зонах охорони, буферних зонах, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом, без дозволів або з відхиленням від них; застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону тощо.

Пунктом 98 Положення передбачено, що Міністерство культури та інформаційної політики погоджує науково-проектну документацію на виконання робіт із консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування пам`яток національного значення та надає дозволи на проведення робіт на пам`ятках національного значення.

Відповідно до вимог законодавства реалізація намірів щодо реконструкції пам`ятки починається з Реставраційного завдання, яке розробляється та погоджується спеціалізованою організацією, і затверджується замовником робіт (п.4.5 ДБН А.2.2-14:2016). Реставраційним завданням визначається зміст, склад, технічні вимоги та основні заходи до проведення робіт на пам`ятках та до складу науково-проектної документації, стадійність проектування.

Затверджене реставраційне завдання разом із листом-замовленням замовник передає виконавцю науково-проектної документації, з наданням необхідних вихідних даних для проектування. Науково-проектна документація розробляється у відповідності до чинних нормативів спеціалізованою проектною організацією або архітектором, що має відповідний кваліфікаційний сертифікат, з досвідом роботи на пам`ятках культурної спадщини (ДБН А.2.2 -14:2016). Перед поданням на погодження науково-проектної документації необхідно отримати позитивний висновок, щодо можливості проведення робіт (програм, проектів) реалізація яких може позначитись на стані об`єктів культурної спадщини, у виконавчого органу міської ради (райдержадміністрації, сільської, селищної ради), відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини (ст.6 ч.2. п.7 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Висновок разом з науково-проектною документацією подається на погодження до Міністерства культури та інформаційної політики (ст. 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини"). Науково-проектна документація, що отримала затвердження відповідного органу містобудування та архітектури, і погодження Міністерства культури та інформаційної політики, є підставою для отримання дозволу на проведення робіт на пам`ятках національного значення.

Як вказується у позовній заяві, згідно з інформацією Управління дозвільно-погоджувальної документації Міністерства культури та інформаційної політики від 09.02.2024 №06/15/1260-24, а також як зазначено у поясненнях третьої особи (вх.№3536 від 02.05.2024), додаткових надходжень науково-проектної документації до Міністерства не відбувалося, Міністерство не погоджувало науково-проектну документацію та не надавало дозволів на проведення ремонтно-реставраційних робіт на пам`ятці архітектури національного значення Замок ІХ-ХVІ ст., що розташований за адресою: вул. Замкова, 59, м. Кременець Тернопільської області.

Вказана обставина також підтверджується уповноваженим представником Міністерства культури та інформаційної політики України у судовому засіданні 15.07.2024.

Пунктом 8.5 Договору №1215 від 18.05.2017 визначено, що Орендодавець має право (у т.ч. за ініціативою Балансоутримувача) вимагати розірвання Договору за умови, якщо Орендар: користується майном не за призначенням; передав орендоване майно у користування іншій особі; своїми діями створює загрозу пошкодження Майна; не застрахував орендоване майно; перешкоджає у проведенні перевірки використання, збереження майна.

Пунктом 12.7 Договору №1215 (в редакції, викладеній Договором про внесення змін №2 від 07.06.2021) передбачено, що договір може бути достроково припинений на вимогу Орендодавця, якщо Орендар:

- допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці (п.12.7.1.);

- використовує Майно не за цільовим призначенням, визначеним у пунктах (3)7.1, (3)7.1.1 або (4)7.1 Умов, або використовує Майно за забороненим цільовим призначенням, визначеним у пункті (2)7.1 Умов (п. 12.7.2.);

- без письмового дозволу Орендодавця передав Майно, його частину у користування іншій особі, крім випадків, коли Орендар передав Майно в суборенду на підставі пункту 8.1 цього договору і надав Орендодавцю копію договору суборенди для його оприлюднення в електронній торговій системі (п.12.7.3.);

- уклав договір суборенди з особами, які не відповідають вимогам статті 4 Закону (п.12.7.4.);

- перешкоджає співробітникам Орендодавця та/або Балансоутримувача здійснювати контроль за використанням Майна, виконанням умов цього договору (п.12.7.5.);

- порушує додаткові умови оренди, зазначені у пункті 14 Умов (п.12.7.6.);

- істотно порушує умови охоронного договору, укладеного стосовно Майна, і копія якого є додатком до цього Договору або передана Орендарю відповідно до вимог частини восьмої статті 6 Закону (п.12.7.7.);

- відмовився внести зміни до цього договору у разі виникнення підстав, передбачених пунктом 3.7 цього Договору (п.12.7.8).

Отже, необхідним у цій справі є доведення наявності підстав для розірвання договору в судовому порядку та дотримання порядку розірвання господарських договорів, визначеного ст.188 ГК України.

Щодо підстав для розірвання договору.

Як вже зазначалось вище, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, прокурор вказує на те, що ФОП Герасимовичем В.О. не виконуються взяті на себе зобов`язання за договором оренди майна №1215 від 18.05.2017 та охоронним договором №1081 від 20.09.2016, і майно використовується всупереч договору та призначенню, що є підставою для розірвання договору у судовому порядку відповідно до статей 651, 783 ЦК України, 188, 291 ГК України. При цьому, також зазначає, що положення щодо можливості дострокового припинення договору оренди за згодою сторін, за рішенням суду та з інших підстав містяться також в ст.24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п.8.5 та п.10.7 Договору оренди №1215 нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.05.2017 (зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 05.05.2020 та договором про внесення змін №2 від 07.06.2021, якими договір №1215 від 18.05.2017 викладений у новій редакції з змінами).

Зокрема, зафіксовано такі порушення:

- факт незаконного, без науково-проектної документації та письмового дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, проведення будівельних робіт на території замку, зокрема влаштування нової кам`яної кладки стін у віконних відкосах, а також арочного склепіння у дверному отворі, обвалення якого скоріш за все утворилося від замокання і протікання покрівлі; демонтаж перекриття, що спричиняє замокання і руйнування внутрішніх стін пам`ятки архітектури;

- зафіксовано сліди проведення земляних та пошукових робіт, а саме: вибірка археологічного культурного шару пам`ятки по всій площі приміщень (49,7 кв.м), наявні пошукові заглиблення (шурфи) та складений рухомий археологічний матеріал (фрагменти кераміки ХІІ-ХІП ст. та ХVІ-ХVІІ ст.), що походить із несанкціонованих пошукових робіт;

- проведено візуальне обстеження другого ярусу частини нежитлового приміщення вищезгаданої пам`ятки (порохова вежа та дах) та зафіксовано сліди несанкціонованих ремонтно-реставраційних робіт, втручання у капітальні стіни пам`ятки, самовільне мурування дверних та віконних порталів;

- у вежі (приміщення 8) зафіксовано прокопаний колодязь (цистерна) на глибину 3,2 м і діаметром 1 м, який є окрім архітектурного і археологічною складовою пам`ятки;

- дах на обстежуваних приміщеннях засипаний пісковою сумішшю і без накриття, що становить на даний час додаткове навантаження на пам`ятку і може призвести до аварійних наслідків.

З урахуванням наведених вище порушень, прокурор вказує про наявність підстав для звернення із цим позовом в інтересах держави та розірвання укладеного з відповідачем договору оренди №1215 від 18.05.2017 у судовому порядку.

У позовній заяві вказується про недотримання Орендарем, тобто ФОП Герасимовичем В.О. умов договору №1215 та пошкодження об`єкту архітектурної спадщини національного значення; відсутність на одній із веж пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" ІХ-ХVІ ст. даху, який був демонтований саме орендарем, без належних для цього дозволів, тобто в порушення чинного законодавства держави; влаштування нової кам`яної кладки стін у віконних відкосах, а також арочного склепіння у дверному отворі обвалення якого скоріш за все утворилося від замокання і протікання покрівлі; демонтаж перекриття, що і спричиняє замокання і руйнування внутрішніх стін пам`ятки архітектури.

При цьому, в підтвердження наведеного прокурор посилається на матеріали кримінального провадження, зареєстрованого 14.09.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000690 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.298 КК України, зокрема: повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення від 14.09.2023; протокол огляду місця події від 15.09.2023, складений старшим слідчим СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області; проведений 17.10.2023 на території нежитлових приміщень будівлі пам`ятки обшук за участю спеціаліста, під час якого зафіксовано влаштування нової кам`яної кладки стін у віконних відкосах, а також арочного склепіння у дверному отворі обвалення якого скоріш за все утворилося від замокання і протікання покрівлі, а також зафіксовано демонтаж перекриття, що і спричиняє замокання і руйнування внутрішніх стін пам`ятки архітектури.

Окрім того, прокурор посилається на акт візуального обстеження від 13.11.2023 складений комісією у складі в.о. директора Кременецько-Почаївського ДІАЗ, заступника директора Кременецько-Почаївського ДІАЗ, завідувача відділу охорони, експлуатації та реставрації Кременецько-Почаївського ДІАЗ, заступника директора ДП "Науково-дослідного центру "Охоронної археологічної служби України" Інституту археології НААН України; доповідні Кременецько-Почаївського ДІАЗ №3/1-294 від 15.11.2023, №3/1-303 від 16.11.2023 (якими зафіксовано сліди проведення земляних та пошукових робіт у приміщення пам`ятки архітектури, а також зафіксовано сліди несанкціонованих ремонтно-реставраційних робіт, втручання у капітальні стіни пам`ятки, самовільне мурування дверних та віконних порталів, дах на обстежуваних приміщеннях засипаний пісковою сумішшю і без накриття, що становить на даний час додаткове навантаження на пам`ятку і може призвести до аварійних наслідків), а також додатково долучені до матеріалів справи копії протоколів допиту свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , складені в межах кримінального провадження №0000690 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.298 КК України.

Проте, суд зауважує, що жоден із зазначених доказів не свідчить про те, що такі роботи проводились у період після укладення Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1215 від 18.05.2017, і саме ФОП Герасимовичем В.О., як орендарем.

При цьому, суд враховує відсутність в матеріалах справи чіткого опису приміщень, які передавались в оренду ФОП Герасимовичу В.О. згідно Договору №1215 від 18.05.2017 та стану переданої в оренду архітектурної пам`ятки, зокрема підлоги, стін, даху (його наявність, відсутність, встановлення тимчасового) тощо.

А відповідно до підписаного 18.05.2017 між Балансоутримувачем - Кременецько-Почаївським державним історико-архітектурним заповідником та Орендарем - ФОП Герасимовичем В.О. акту приймання-передавання орендованого майна, лише зазначено, що стан Майна на момент укладення договору, за узгодженим висновком Балансоутримувача і Орендаря, потребує капітального ремонту.

Про аварійний стан більшої частини пам`ятки архітектури, зокрема фундаментів, стін, цоколів та відмосток коло них, також вказується в Акті технічного стану пам`ятки архітектури місцевого значення (додаток до Охоронного договору №1081 від 20.09.2016). При цьому в п.2 Акту міститься інформація щодо даху (крокви і лати, покрівля, водозливні труби) над західною вежею задовільний стан.

В Акті також зазначено, що Інспекційний нагляд за пам`яткою здійснюється державним органом охорони культурної спадщини. При цьому докази здійснення такого нагляду (до листопада 2023 року) з фіксацією стану орендованих приміщень (у яких зокрема виявлено порушення, про які вказується у позовній заяві) в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, на переконання суду, відсутні належні підстави стверджувати про проведення безпосередньо відповідачем, як орендарем, будь-яких будівельних чи ремонтних робіт в орендованих приміщеннях після прийняття такого об`єкту в оренду, як і стверджувати про вчинення ним дій, спрямованих на використання Майна не за цільовим призначенням чи пошкодження об`єкту архітектурної спадщини національного значення.

Слід зазначити, що відповідач у відзиві заперечує здійснення ним будівельних та земляних робіт на орендованому об`єкті нерухомого майна, а лише підтверджує інвестування ОСОБА_6 в ремонтні роботи пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" IX-XVI століття власних фінансових, матеріальних, транспортних та людських ресурсів, до того ж на підставі виготовлених заповідником і для заповідника проектних та дозвільних документів до укладення договору оренди даного приміщення.

На підтвердження викладеного відповідач посилається на виготовлену у 2010 році Державним підприємством "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут" "Укрзахідпроектреставрація" концепцію розвитку Замкової гори, а також розроблену у 2011 році цим же інститутом проект коригування проекту ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкової гори - вежі "Куряча лапка" (витяги долучено до матеріалів справи), звіт про оцінку приміщень верхнього ярусу вежі "Куряча лапка", який проводився у 2011 році ТОВ "Орієнтир-Реформа".

Вказує на те, що відповідно до проекту коригування проекту ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкової гори - вежі "Куряча лапка", у розділі "Загальні дані" передбачено влаштування тимчасового даху. Даний проект погоджено із департаментом культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України 10 липня 2012 року за №22-1830/42. Проект для встановлення тимчасового даху був розроблений державним підприємством "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут" "Укрзахідпроектреставрація" у формі коригування проекту ліквідації аварійного стану фрагменту пам`ятки Замкової гори - вежі "Куряча лапка", заповіднику на його замовлення, а за кошти і матеріали відповідача у 2012 році заповідником було проведене його монтування для накриття даного приміщення з метою запобігання його подальшого нищення погодними умовами. Дані ремонтні роботи на об`єкті за цим проектом не завершені до сьогодні.

Згідно усних пояснень відповідача в судовому засіданні 22.07.2024, влаштування тимчасового даху відбулося до передання йому в користування об`єкту оренди.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія листа б/н б/д Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника, підписаного директором ОСОБА_5 , який адресований ОСОБА_6 , однак як директору ТОВ "Обрій ЛТД", з проханням про надання безоплатної допомоги у проведенні поточного ремонту Курячої лапки, що є складовою пам`ятки архітектури ІХ-ХVІ ст. "Замок руїни" по вул. Замкова, 59 в м.Кременці, посилаючись на те, що вказані приміщення перебувають у аварійному стані, державне фінансування робіт по Замку відсутнє, власних коштів для проведення ремонту у Заповідника недостатньо, а також з урахуванням його досвіду у проведенні таких робіт та наявності ліцензії на проведення ремонтно-реставраційних робіт.

Як пояснив в судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_5 , а також як зазначено останнім у заяві свідка від 22.04.2024, з вказаним листом до ОСОБА_6 , як директора ТОВ "Обрій", Заповідник звертався ще у 2011 році.

Також, в матеріалах справи наявна копія листа №3/1-232 від 26.09.2023 Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника, підписаного директором ОСОБА_5 , яким повідомлено СВ Кременецького районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області про те, що на території пам`ятки архітектури "Замок, руїни IX-XVII ст." роботи із реконструкції, розширення, технічного переозброєння чи будівництва не проводяться. Підприємець ОСОБА_6 лише здійснив вивіз будівельного сміття, яке накопичувалося протягом десятиліть і розчищення приміщень здійснено з метою проведення технічних обмірів для замовлення проекту пристосування існуючих приміщень під кафе для обслуговування туристів.

Окрім того, відповідач вказує на те, що із початком повномасштабного вторгнення Росії на територію України, орендоване майно перебувало у користуванні військової частини (до середини травня 2022 року), що також підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим орендар не мав доступу до орендованих приміщень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив викладені ним у заяві свідка обставини. Зокрема, звернення до ОСОБА_6 та до інших спонсорів щодо надання безоплатної допомоги у проведенні ремонту приміщення "Куряча лапка", яка є складовою пам`ятки архітектури "Замок, руїни IX-XVII ст."; монтування у 2012 році заповідником тимчасової покрівлі для накриття вежі "Куряча лапка" для запобігання його подальшого нищення погодними умовами; не виготовлення заповідником проекту на встановлення капітальної покрівлі через відсутність державного фінансування на ці видатки.

Підтвердив, що у 2023 році заповідником та ОСОБА_6 було здійснено обстеження покрівлі по причині її протікання, що могла заподіяти руйнацію стін приміщення, які і є історичною цінністю. Причини її протікання це порушення невідомими особами цілісності покрівлі.

Також ОСОБА_5 підтвердив, що саме ним, як директором заповідника, в межах проекту щодо встановлення тимчасової покрівлі було вирішено провести ремонт (заміну конструктивних деталей) тимчасової покрівлі і спеціалістами в галузі будівництва було запропоновано зняти тимчасову покрівлю для її ремонту. Тому й заява на погодження орендодавцем здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна та експертний висновок на проектно-кошторисну документацію на здійснення невід`ємних поліпшень орендарем не подавалася, так як ремонт здійснювався в межах наявного в заповідника проекту і наявних погоджень на виконання цих робіт. Ці роботи по ремонту тимчасової покрівлі також здійснювалися в тому числі і за рахунок безповоротної допомоги ОСОБА_6 .

Відносно земляних робіт ОСОБА_5 повідомив, що у приміщенні спонсори проводили зачистку залишків пічного палива, яке там складувалося роками задля обігріву телетрансляційного центру, який раніше там знаходився, з метою надання можливості використання орендарем даного приміщення за призначенням. При тому ОСОБА_6 дані роботи не здійснював.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не заперечив, що допомагав Заповіднику (зокрема транспортними засобами) у знятті тимчасової покрівлі (даху), встановленої над вежею, з метою його заміни та запобігання подальшого нищення погодними умовами вежі, при цьому зазначив, що тимчасово влаштований дах не відноситься до пам`ятки архітектури. Також підтвердив часткове обвалення арки в одному з приміщень від систематичного протікання, яке з метою збереження орендованого майна (пам`ятки архітектури), останнім усунуто. Проте, заперечує проведення будь-яких інших робіт в т.ч. пошуково-земляних робіт чи археологічних розкопок на об`єкті.

Поряд з цим, у долучених прокуратурою копіях протоколів допиту свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , складених в рамках кримінального провадження №0000690 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.298 КК України, зокрема, міститься інформація:

- щодо відсутності у Заповідника будь-якої документації, яка б підтверджувала надання спонсорської чи іншої допомоги ОСОБА_6 . Заповіднику, зокрема будівельних матеріалів, техніки або послуг за період 2010-2024 років ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 );

- щодо проведення незаконних дій щодо реконструкції пам`ятки архітектури, що призвели до пошкодження об`єкту культурної спадщини ( ОСОБА_1 );

- щодо відсутності в Заповідника інформації щодо факту пошкодження невідомими особами пам`ятки архітектури, оскільки ніяких звернень чи повідомлень у Заповідник не надходило, а також обстежень технічного стану пам`ятки у 2023 році не проводилося;

- про проведення у період кінця літа початку осені 2023 року орендарем будівельних робіт в орендованому ним приміщенні, з посиланням на підтвердження вказаної обставини працівниками Заповідника, оскільки вони надавали доступ транспортним засобам орендаря на територію пам`ятки ( ОСОБА_2 );

- щодо виконання улітку 2023 року ФОП Герасимовичем В.О., із залученням своїх робітників будівельних робіт у нежитлових приміщеннях - вежі. Пропуск працівників та ОСОБА_6 відбувався за усної вказівки директора Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника ОСОБА_7 ( ОСОБА_3 );

- щодо виконання робіт на Замковій горі за вказівкою ОСОБА_6 із розчищення його від будівельного сміття та інших предметів, а також щодо здійснення демонтажу даху і відвантаження його на автомобіль за допомогою вантажного крану, належного В.Герасимовичу ( ОСОБА_4 ).

Поряд з цим, як вже зазначалось вище, по виявлених фактах правопорушень чинного пам`яткоохоронного законодавства України Кременецько-Почаївським історико-архітектурним заповідником складено відповідний акт, зібрано матеріали та направлено відповідне клопотання у Кременецький міжрайвідділ Управління Служби безпеки України в Тернопільській області для встановлення причетних осіб і притягнення їх до відповідальності.

Вказані свідчення як докази будуть оцінюватися в рамках кримінального провадження, передбаченого ч.3 ст.298 КК України ("Незаконне проведення пошукових робіт на об`єкті археологічної спадщини, знищення, руйнування або пошкодження об`єктів культурної спадщини"), за результатами якого і буде встановлено винних осіб.

А відповідно до ч.6 ст.75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи міститься інформація про те, що на даний час ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду на пам`ятку архітектури національного значення "Замок руїни" ІХ-ХУІ ст. охоронний номер 666Н, загальною площею 113,2 кв.м, інвентарний номер 10300011, реєстровий номер 26024191.15.АААДДЛ148, розміщених за адресою: АДРЕСА_2 накладено арешт з метою збереження слідів вчинення кримінального правопорушення, дослідження всіх обставин та подальшого проведення будівельно-технічної, земельно-технічної та історико-архітектурної експертиз.

З урахуванням вищенаведених обставин, зокрема, щодо відсутності належної фіксації стану об`єкта (пам`ятки архітектури), на момент передачі такого в оренду відповідачу (акт приймання-передавання нерухомого майна від 18.05.2017); відсутності в матеріалах справи беззаперечних доказів в підтвердження проведення орендарем будь-яких будівельних, ремонтних, земляних робіт, що призвели до пошкодження об`єкту пам`ятки архітектури національного значення; враховуючи перебування об`єкта оренди в користуванні військової частини, що унеможливлювало доступ орендаря до орендованих приміщень; наявність в матеріалах справи звернення заповідника до ОСОБА_6 , як до директора ТОВ "Обрій ЛТД", та свідчень щодо проведення робіт на об`єкті оренди заповідником; зважаючи на незавершення кримінального провадження №0000690, у межах якого встановлюються винні особи у незаконному проведенні пошукових робіт на об`єкті археологічної спадщини, знищення, руйнування або пошкодження об`єктів культурної спадщини, суд вважає недоведеним зі сторони прокуратури факт порушення саме відповідачем, як фізичною особою-підприємцем (орендарем), умов Договору №1215 (в редакції, викладеній Договором про внесення змін №2 від 07.06.2021), як і не доведено істотного порушення останнім умов Охоронного договору №1081 від 20.09.2016, укладеного стосовно Майна.

Щодо істотності порушення, то слід зазначити, що у цьому випадку потрібно встановити: чи є вказані прокурором порушення відповідачем умов договору настільки істотними за обставин даної справи, що можуть бути підставою для розірвання договору в примусовому порядку; чи може бути в даному випадку виправданим втручання з боку держави (в інтересах якої діє прокурор) в сферу приватних інтересів та чи дотримано ним справедливого балансу між інтересами суспільства і вимогами захисту приватних інтересів окремих осіб.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття "істотності порушення договору" законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Щодо необхідності повідомлення відповідачем, як орендарем, органів охорони про руйнування чи пошкодження пам`ятки архітектури (зокрема щодо часткового обвалення арки, аварійного стану тимчасової покрівлі (даху) тощо), то суд також враховує, що відповідно до п.10 Охоронного договору №1081 від 20.09.2016 передбачено серед іншого обов`язок користувача своєчасно вживати заходів до приведення пам`ятки (її частини) в належний стан.

Також, згідно п.6.2 Договору оренди, Орендар зобов`язаний забезпечувати збереження орендованого Майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати Майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що саме на відповідача покладено обов`язок щодо збереження пам`ятки архітектури, запобігання його пошкодження і псування, а доказів протилежного, як і істотного порушення останнім умов Охоронного договору №1081 від 20.09.2016, матеріали справи не містять.

До того ж, відповідно до п.14 Охоронного договору у разі самовільного проведення користувачем (власником) робіт, пов`язаних з перебудовою чи переобладнанням, які призвели до спотворення пам`ятки, її території чи охоронних зон, їх наслідки повинні бути усунуті за рахунок користувача (власника) в терміни, визначені письмовим розпорядженням органу охорони.

Пунктом 15 Охоронного договору передбачено відповідальність за невиконання користувачем (власником) вимог законодавства та умов цього договору шляхом накладення органом охорони в установленому порядку на користувача (власника) штрафних санкцій у відповідності до вимог ст.ст. 43, 44 Закону України "Про охорону культурної спадщини", а також зобов`язання користувача (власника) відшкодувати завдані ним збитки, що безумовно повинно передувати розірванню договору.

Щодо порядку розірвання господарських договорів

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другою сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від божника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 ЦК України, підставами виникнення прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За загальним правилом, передбаченим ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання його сторонами, а цивільні права, які випливають із договору, захищаються у тій самій мірі та у той самий спосіб, що і права, які прямо чи опосередковано передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч. 3 ст.291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний, з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст.188 цього Кодексу.

Як передбачено ст.188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частина перша статті 615 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Отже, розірвання договору в односторонньому порядку та одностороння відмова від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, є правовими наслідками порушення зобов`язання, але самостійними правовими категоріями.

Окрім того, відповідно до частини другої статті 214 ЦК України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані.

Ці поняття (одностороння відмова від зобов`язання, розірвання договору в односторонньому порядку, одностороння відмова від договору) пов`язані між собою тим, що вони стосуються можливості однієї зі сторін договору припинити дію договору. Проте, між ними є різниця:

- одностороння відмова від зобов`язання - означає, що сторона відмовляється від виконання свого зобов`язання за договором, але договір залишається чинним. Сторона зобов`язання управомочена договором або законом здійснити односторонню відмову від зобов`язання за цей вид порушення;

- одностороння відмова від договору - це односторонній правочин направлений припинити дію договору в цілому, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом. Для реалізації права на відмову від договору стороні не потрібно звертатися до суду;

- розірвання договору в односторонньому порядку (розірвання договору на вимогу однієї із сторін) - це можливість однієї зі сторін припинити дію договору в разі порушення іншою стороною договору та в інших випадках, встановлених договором або законом. Заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді (постанова Верховного Суду від 07.03.2023 у справі №909/1199/21).

Згідно з частиною другою статті 4 ГК України особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

У справі, що розглядається, між сторонами виникли орендні відносини. Особливості припинення договору оренди визначені у статті 291 ГК України.

Одностороння відмова від договору оренди не допускається (ч. 1). Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу (ч. 3).

Отже, відмова від договору оренди не допускається в силу закону і сторони не можуть відступити від цього положення, керуючись свободою договору (абзац другий частини третьої статті 6 ЦК України).

Натомість на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний. Сторона, яка має бажання розірвати договір оренди, повинна мати підстави, передбачені Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, та дотриматися порядку, встановленому статтею 188 ГК України.

Це означає, що якщо одна сторона надіслала повідомлення про дострокове розірвання договору оренди, а інша не відповіла, і сторони не дійшли згоди щодо розірвання договору, то у такому разі заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. І лише, якщо судовим рішенням договір розірвано, такий договір вважається розірваним з дня набрання чинності даним рішенням.

Як вже зазначалось вище, пунктом 8.5 Договору оренди №1215 від 18.05.2017 (у початковій редакції), на який містяться посилання у позовній заяві, було передбачено, що Орендодавець має право (у тому числі за ініціативою Балансоутримувача) вимагати розірвання Договору, зокрема, за умови, якщо Орендар користується майном не за призначенням, своїми діями створює загрозу пошкодження Майна.

При цьому, у пункті 10.3 вказаної редакції Договору зазначено, що зміни до цього Договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди Сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою Стороною.

Відповідно до пункту 12.7 Договору оренди державного майна №1215 від 18.05.2017 (в редакції, викладеній Договором про внесення змін №2 від 07.06.2021) договір може бути достроково припинений на вимогу Орендодавця, якщо Орендар:

- допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці (п.12.7.1.);

- використовує Майно не за цільовим призначенням, визначеним у пунктах (3)7.1, (3)7.1.1 або (4)7.1 Умов, або використовує Майно за забороненим цільовим призначенням, визначеним у пункті (2)7.1 Умов (п. 12.7.2.);

- без письмового дозволу Орендодавця передав Майно, його частину у користування іншій особі, крім випадків, коли Орендар передав Майно в суборенду на підставі пункту 8.1 цього договору і надав Орендодавцю копію договору суборенди для його оприлюднення в електронній торговій системі (п.12.7.3.);

- уклав договір суборенди з особами, які не відповідають вимогам статті 4 Закону (п.12.7.4.);

- перешкоджає співробітникам Орендодавця та/або Балансоутримувача здійснювати контроль за використанням Майна, виконанням умов цього договору (п.12.7.5.);

- порушує додаткові умови оренди, зазначені у пункті 14 Умов (п.12.7.6.);

- істотно порушує умови охоронного договору, укладеного стосовно Майна, і копія якого є додатком до цього Договору або передана Орендарю відповідно до вимог частини восьмої статті 6 Закону (п.12.7.7.);

- відмовився внести зміни до цього договору у разі виникнення підстав, передбачених пунктом 3.7 цього Договору (п.12.7.8).

При цьому, пунктом 12.8 Договору передбачено, що про наявність однієї з підстав для дострокового припинення договору з ініціативи Орендодавця, передбачених пунктом 12.7 цього договору, Орендодавець або Балансоутримувач повідомляє Орендареві та іншій стороні договору листом. У листі повинен міститись опис порушення і вимогу про його усунення в строк не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати реєстрації листа (у строк п`яти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні Орендодавцем або Балансоутримувачем контролю за використанням Майна). Лист пересилається на адресу електронної пошти Орендаря і поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження Орендаря, а також за адресою орендованого Майна.

Якщо протягом встановленого у приписі часу Орендар не усунув порушення, Орендодавець надсилає Орендарю лист, у якому повідомляє Орендареві про дострокове припинення договору на вимогу Орендодавця. У листі зазначається підстава припинення договору, посилання на вимогу про усунення порушення, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення.

Слід зазначити, що у матеріалах цієї справи відсутні докази, які б підтверджували дотримання сторонами порядку розірвання договору, встановленого ст.188 ГК України, зокрема відсутність пропозиції сторони щодо розірвання договору, як передумови дострокового розірвання договору.

Більше того, у листі №10-112-00377 від 07.03.2024 Управління забезпечення реалізації повноважень у Тернопільській області Регіонального відділення Фонду державного майна України в Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях повідомило окружну прокуратуру про те, що протягом дії договору оренди Управління не здійснювало комплексних контрольних заходів щодо виконання умов договору оренди з оглядом об`єкта оренди на предмет його використання в тому числі охоронного договору, а відтак не вживало заходів щодо дострокового припинення договору оренди.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у пунктах 6.2.8, 6.2.10 постанови від 05.07.2019 у справі № 916/1684/18 зробила висновки:

- за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських та цивільних договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору);

- за загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін у порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

У пункті 6.2.11 цієї постанови Верховний Суд також зауважив, що ініціатива однієї зі сторін договору щодо припинення його дії без отримання згоди на це іншої сторони в контексті наведених положень законодавства не тягне за собою таких правових наслідків, як дострокове припинення дії договору.

У цій справі у договорі сторони дійшли згоди про те, що розірвання договору допускається за взаємної згоди Сторін, а також передбачили випадки коли дія договору припиняється за ініціативою Орендодавця. При цьому, зазначено, що про наявність підстав дострокового припинення договору з ініціативи Орендодавця, передбачених пунктом 12.7 цього договору, Орендодавець або Балансоутримувач повідомляє Орендареві та іншій стороні договору листом.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази звернення Орендодавця (позивача у справі) до відповідача із відповідними листами повідомленнями про порушення умов договору, чи з пропозицією щодо розірвання Договору оренди до звернення із цим позовом.

Отже, вищенаведені обставини вказують на недотримання у цій справі порядку, встановленого статтею 188 ГК України, а також договором, для звернення із позовом про розірвання договору оренди №1215 нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного 18.05.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області та Фізичною особою-підприємцем Герасимовичем Віктором Олексійовичем, та зобов`язання ФОП Герасимовича В.О. повернути балансоутримувачу - Кременецько-Почаївському державному історико-архітектурному заповіднику нежитлові приміщення будівлі пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" ІХ-ХVІ ст.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом частини 1 статті 73, частин 1, 3 статті 74 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).

Принцип змагальності (статті 13 ГПК) і принцип рівності сторін (статті 7 ГПК), що пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про недоведеність підстав для задоволення вимоги щодо розірвання договору оренди №1215 нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного 18.05.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області та Фізичною особою-підприємцем Герасимовичем Віктором Олексійовичем.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про розірвання договору оренди, то до задоволення також не підлягає вимога щодо зобов`язання ФОП Герасимовича В.О. повернути балансоутримувачу - Кременецько-Почаївському державному історико-архітектурному заповіднику нежитлові приміщення будівлі пам`ятки архітектури національного значення "Замок руїни" ІХ-ХVІ ст., оскільки така вимога, як похідна, є правовим наслідком розірвання договору.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу, судом також враховано, що згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Зважаючи на викладене, усі інші доводи та міркування сторін взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Судові витрати.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами (п.5 ч. 1 ст. 237 ГПК України).

Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Слід зазначити, що Тернопільською обласною прокуратурою при зверненні із цією позовною заявою до Господарського суду Тернопільської області згідно платіжної інструкції №420 (внутрішній номер 335202713) від 20.03.2024 сплачено 6056,00 грн судового збору.

Оскільки у цій справі суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, понесені Прокуратурою Тернопільської області витрати по сплаті судового збору в сумі 6056,00 грн останні, шляхом покладення таких витрат на відповідача, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 13, 20, 53, 73, 74, 79, 86-89 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам у справі відповідно до положень ч.5 ст. 6 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 31.07.2024.

Суддя Н.В. Охотницька