УХВАЛА

24 липня 2024 року

м. Київ

cправа № 916/1317/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.

секретаря судового засідання - Дерлі І.І.

за участю представників сторін:

позивача - Осадчий А.Ю. (адвокат)

відповідача - Маврич Т.А. (самопредставництво)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.05.2024 (у складі колегії суддів: Діброва Г.І. (головуючий), Колоколов С.І., Савицький Я.Ф.)

та рішення Господарського суду Одеської області від 22.02.2024 (суддя Шаратов Ю.А.)

за позовом Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку № 2"

до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області

про стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 1,40 грн та стягнення заборгованості за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю у розмірі 2 856 995,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та підстави позовних вимог

29.03.2023 Одеське обласне комунальне підприємство "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу адміністративного будинку № 2" (далі - Комунальне підприємство, Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі - ГУ Держгеокадастру, Відповідач, Скаржник), у якому просило (з урахуванням заяви про зміну підстави позову) стягнути заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення з бюджетною організацією від 26.03.2018 року №232 та за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 07.10.2021 року № 03/О (далі - Договір оренди) в розмірі 1 грн 40 коп та заборгованість за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 31.12.2021 року № 03/о/1 (далі - Договір про відшкодування) у сумі 2 856 995 грн, з яких 2 017 496,83 грн основного боргу, 355 411,09 грн пені та 484 087,08 грн інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Комунальне підприємство зазначило про неналежне виконання ГУ Держгеокадастру своїх господарських зобов`язань за вказаними вище договорами в частині повної та своєчасної оплати за оренду нерухомого майна та відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.02.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2024, позов задоволено частково: стягнуто 1 грн 40 коп заборгованості з орендної плати за Договором оренди та стягнуто 2 016 351 грн 15 коп суми основного боргу і 483 812 грн 18 коп інфляційних втрат за Договором про відшкодування. Відмовлено в частині стягнення 1145 грн 68 коп суми основного боргу, 355 411 грн 09 коп пені та 274 грн 90 коп інфляційних втрат.

При цьому суди виснували, що згідно Договору оренди та враховуючи відсутність доказів сплати Відповідачем заборгованості, позовні вимоги Комунального підприємства про стягнення з Відповідача 1 грн 40 коп підлягають задоволенню.

Щодо заборгованості за Договором про відшкодування суди зазначили, що укладанням додаткової угоди від 31.12.2021 року № 1 до Договору про відшкодування сторони зафіксували наявність заборгованості в розмірі 2 016 351 грн 15 коп за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, а тому, враховуючи відсутність доказів сплати Відповідачем зазначеної заборгованості, остання підлягає стягненню на користь Позивача.

За висновками судів, за таких обставин саме по собі ненадсилання Позивачем рахунків Відповідачу не звільняє останнього від виконання своїх господарських зобов`язань, визначених договором та додатковою угодою.

Водночас суди відмовили Позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, оскільки Договором про відшкодування такої господарської відповідальності сторони не передбачали.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

Касаційне провадження у справі відкрито 26.06.2024 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

ГУ Держгеокадастру у своїй касаційній скарзі просить Суд скасувати рішення та постанову судів попередніх інстанцій та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Скаржник обґрунтовує свої доводи неврахуванням судами висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 927/986/17, від 22.08.2023 у справі № 910/14570/21, від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18, від 01.03.2023 у справі № 910/6210/20, від 07.06.2022 у справі № 911/27/21.

У відзиві на касаційну скаргу Комунальне підприємство просить Суд залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

26.03.2018 між Комунальним підприємством (орендодавець) та ГУ Держгеокадастру (орендар) було укладено Договір оренди, за умовами пункту 1.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування (оренду) нежитлові приміщення на 3, 4, 5, 7, 8, 12, 13, 14 поверхах, що складаються з 30 кімнат, загальною площею 724,80 кв.м, що розташовані у адміністративному будинку № 2 Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83, вартістю 4 698 862,2 грн для розміщення офісу.

4.2. Відповідно до пунктів 3.3, 3.4 Договору оренди орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, сплачується орендодавцеві з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Додатково до орендної плати нараховується плата за експлуатаційні і комунальні послуги (вода, тепло, електроенергія та інші). Орендна плата, ПДВ та плата за інші послуги нараховується у розмірах та в порядку, визначених законодавством України та сплачується орендарем орендодавцеві щомісячно на підставі виставлених орендодавцем рахунків та актів наданих послуг за ставками, що діють на час сплати, не пізніше 15 числа кожного місяця, наступного за звітним.

Згідно з пунктом 4.6 Договору оренди у разі порушення строків, вказаних у підпунктах 4.2.1, 4.2.2, 4.4, 4.5.1, 5.4, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 100 % від суми, вказаної в пункті 3.1 договору, за кожний день прострочення, враховуючи день сплати.

Вказаний договір підписано сторонами та скріплено їх печатками.

07.10.2021 між Комунальним підприємством (орендодавець) та ГУ Держгеокадастру (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 03/О, за умовами пункту 4 якого в оренду передавалося нерухоме майно: нежитлові приміщення (кабінети) №№309, 400, 403, 704, 720, 1201, 1205, 1207, 1210, 1218, 1221, 1222, 1224, 1225, 1301, 1302, 1303, 1304, 1306, 1326, 1327, 1332 загальною площею 521,4 кв.м, що розташовані на 3, 4, 7, 12, 13 поверхах адміністративного будинку № 2 Одеської обласної ради за адресою: вул. Канатна, 83, м. Одеса (далі - орендоване Майно).

Пунктом 5 вказаного договору визначено, що майно отримано в оренду без аукціону.

Вартість орендованого Майна складає 4 907 000 грн 90 коп. (пункт 6.1 договору).

Орендна плата складає 1 грн без ПДВ. На суму орендної плати нараховується ПДВ за ставкою 20% згідно діючого законодавства (пункт 8.1 договору "Змінювані умови").

Відповідно до пункту 8.2 договору від 07.10.2021 витрати на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг орендарю компенсуються в порядку, передбаченому пунктом 6.5 Договору.

Пунктом 11.1 передбачено, що відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин сторін, які виникли з 01.01.2021. Строк дії договору - до 31.12.2025.

Незмінюваними умовами договору сторони погодили, що до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна. Орендар несе такі витрати на основі окремих договорів, укладених з орендодавцем та/або з постачальником комунальних послуг у порядку, визначеному пунктом 6.5 договору.

Відповідно до пункту 3.8. договору на суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Згідно з пунктом 6.5 договору протягом 5-ти робочих днів з дати його укладення орендодавець (балансоутримувач) зобов`язаний надати орендарю для підписання два примірники договору про відшкодування експлуатаційних витрат орендодавця на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг орендарю. Орендар зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання примірників договору про відшкодування експлуатаційних витрат орендодавця (балансоутримувача) на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю підписати і повернути орендодавцю (балансоутримувачу) примірник договору.

Відповідно до Акту приймання-передачі майна від 07.10.2021 за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 03/О від 07.10.2021, орендодавець передав, а орендар прийняв орендоване Майно.

І вказаний договір, і акт приймання-передачі нежитлових приміщень підписано сторонами та скріплено їх печатками без застережень та зауважень.

30.11.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №03/0 від 07.10.2021, якою сторони погодили оновлені банківські реквізити для сплати орендної плати та інших платежів, співвідношення розділу орендної плати станом на дату укладання договору, а також те, що орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків орендодавця.

10.01.2022 між сторонами у даній справі було укладено Додаткову угоду б/н до договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 03/О від 07.10.2021 про наступне: пункт 4.1 Розділу 4 Об`єкт оренди та склад майна договору викласти у такій редакції: "4.1 Інформація про об`єкт оренди нерухоме майно, нежитлові приміщення (кабінети) №№ 309, 400, 403, 704, 720, 1201, 1205, 1207, 1210, 1218, 1221, 1222, 1224, 1225, 1301, 1302, 1303, 1304, 1306, 1326, 1327, 1332 (згідно з технічним паспортом № 8 на 3 поверсі, № 5, 8 на 4 поверсі, №№ 9, 9а, 30 на 7 поверсі, №№ 6, 7, 8, 9, 11, 43, 44, 49 на 13 поверсі), загальною площею 521,4 кв.м., що розташовані на третьому, четвертому, сьомому, дванадцятому, тринадцятому поверхах адміністративного будинку № 2 Одеської обласної ради за адресою: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012".

Також викладено у новій редакції пункти щодо вартості майна та страхової вартості.

З Акту повернення з оренди орендованого майна від 10.01.2022 вбачається, що орендар передав, а орендодавець прийняв нежитлові приміщення № 1206, 1211, 1214, 1216, 1223, 1401, 1404, 1406, 1407 загальною площею 179,5 кв.м.

Листом від 23.02.2022 орендар звернувся до орендодавця з проханням припинити дію договору оренди та повернути нежитлові приміщення.

01.03.2022 між сторонами було укладено договір про розірвання №03/о/р договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 03/О від 07.10.2021 та на його виконання 01.03.2022 укладено Акт повернення з оренди орендованого майна загальною площею 521,4 кв.м.

Зазначені вище і договір про розірвання, і акт повернення підписані та скріплені печатками сторін без застережень та зауважень.

Разом з тим, з пункту 3 Акту повернення з оренди орендованого майна вбачається, що станом на 01.03.2022 мала місце заборгованість по сплаті орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 03/О від 07.10.2021, складає 1,40 (одна гривня сорок копійок). Тобто сторони узгодили саме такий розмір заборгованості за Договором оренди.

Крім того, 31.12.2021 між сторонами даної справи було укладено Договір про відшкодування, відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого сторони погодили, що балансоутримувач - Комунальне підприємство - забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Витрати на обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, а також утримання прибудинкової території розраховані згідно діючого законодавства та діючих тарифів, встановлених організаціями-постачальниками комунальних послуг. Загальна вартість витрат по утриманню об`єкта оренди складається з таких послуг: КЕКВ 2271 "Відшкодування теплопостачання"; КЕКВ 2272 "Відшкодування водопостачання і водовідведення"; КЕКВ 2273 "Відшкодування електроенергії"; КЕКВ 2275 "Відшкодування вивезення побутових відходів"; КЕКВ 2240 "Оплата послуг крім комунальних".

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Договору про відшкодування оплата послуг здійснюється згідно виписаних рахунків та актів виконаних робіт щомісячно. Сторонами укладаються додаткові угоди за ставками, що діють на час сплати за послуги по утриманню об`єкта оренди.

За умовами пункту 4.1 вказаного договору сторони домовились, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

З пункту 5.1 Договору про відшкодування вбачається, що сторони дійшли згоди, що його умови застосовуються, відповідно до пункту 3 статті 361 Цивільного кодексу України, до відносин сторін, які виникли з 01.01.2021 та зберігають чинність по 31.12.2025, а щодо зобов`язань, які виникли протягом зазначеного строку - до моменту їх повного виконання.

31.12.2021 між сторонами у даній справі було укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 03/о/1 від 31.12.2021 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, відповідно до якої пункт 1.2 договору викладено у такій редакції:

"1. Витрати на обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, а також утримання прибудинкової території розраховані згідно діючого законодавства та діючих тарифів, встановлених організаціями-постачальниками комунальних послуг.

Загальна вартість витрат по утриманню об`єкта оренди з 01.01.2021 по 31.12.2021 складає 2 016 351 грн 15 коп, у т.ч. ПДВ 336 058 грн 53 коп (із зазначенням при цьому суми по кожному виду відшкодування з посиланням на відповідний КЕКВ).

2. Укладаючи цю угоду, сторони у відповідності до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України домовились, що умови цієї Угоди застосовуються до відносин сторін, які виникли з 01.01.2021 та зберігають чинність по 31.12.2021, а щодо зобов`язань, які виникли протягом зазначеного строку до моменту їх повного виконання".

Додатковою угодою № 2 до Договору про відшкодування сторони погодили викласти пункт 1.2. договору наступним чином: "1.2. Витрати на обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, а також утримання прибудинкової території розраховані відповідно до чинного законодавства та діючих тарифів, встановлених організаціями-постачальниками комунальних послуг. Загальна вартість витрат по утриманню об`єкта оренди з 01.01.2022 по 28.02.2022 складає 370241 грн 92 коп.

У подальшому 01.03.2022 між сторонами укладено договір про розірвання Договору про відшкодування, за умовами пункту 3 якого його підписання не звільняє орендаря від зобов`язання відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю за весь час користування майном до дня підписання акту повернення майна з оренди від орендаря орендодавцю на умовах, передбачених договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 07.10.2021 року №03/о.

Наявні у матеріалах справи акти про надання окремих послуг підписані уповноваженими представниками як Позивача, так і Відповідача без застережень та зауважень. На виконання вказаних актів орендарем на рахунок Комунального підприємства перераховувалися кошти із зазначенням періоду надання послуг січень-лютий 2022 року.

В матеріалах справи також наявні платіжні доручення та акти здачі-прийняття робіт за 2020 рік, зареєстровані податкові накладні позивача на відшкодування експлуатаційних послуг за 2021 рік та січень-лютий 2022 року, а також письмові документи на підтвердження сплати Позивачем послуг з водопостачання, водовідведення, електропостачання орендованих приміщень з постачальними організаціями.

Доказів розрахунку Відповідача з Позивачем на суму заборгованості за Договором оренди та Договором про відшкодування матеріали справи не містять та суду не надано, як і відсутні інші належні та допустимі докази, визначені вказаними договорами.

13.12.2021 Позивач звертався до Відповідача з претензією №587, у якій просив останнього у десятиденний строк з моменту її отримання сплатити заборгованість за спожиті послуги у розмірі 1951420 грн 39 коп.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційне провадження підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги Комунального підприємства про стягнення заборгованості. Підставою позову є невиконання Відповідачем (орендарем) договірних зобов`язань щодо сплати за користування майном та відшкодування витрат балансоутримувача.

ГУ Держгеокадастру у касаційній скарзі посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій оскаржувані рішення прийнято з порушенням частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України, а саме без урахування висновків про застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 927/986/17, від 22.08.2023 у справі № 910/14570/21, від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18, від 01.03.2023 у справі № 910/6210/20, від 07.06.2022 у справі № 911/27/21.

Пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. Оскарження судових рішень з підстав, зазначених у пункті 1 частини другої цієї статті, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

У пункті 39 постанови від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на предмет подібності слід оцінити саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін у справі та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність необхідно також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт. Самі по собі предмет позову та сторони справи можуть не допомогти встановити подібність правовідносин за жодним із критеріїв. Не завжди обраний позивачем спосіб захисту є належним і ефективним. Тому формулювання предмета позову може не вказати на зміст і об`єкт спірних правовідносин. Крім того, сторонами справи не завжди є сторони спору (наприклад, коли позивач або відповідач неналежний). Тому порівняння сторін справи не обов`язково дозволить оцінити подібність правовідносин за суб`єктами спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пунктах 96- 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд зазначає, що обставини, які стали підставами для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у цьому випадку не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваних судових рішень господарських судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Скаржник вважає, що оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків про застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 927/986/17.

Колегія суддів зазначає, що рішення у вказаній справі прийнято за позовом про стягнення заборгованості за надання відповідачу юридичних послуг. При цьому позивачем у якості доказів надано копії письмових юридичних консультацій та проектів договорів, водночас направлення або вручення відповідачу цих документів не підтверджено. Так само не вдалося підтвердити надання послуг ні за результатами документальної планової виїзної перевірки Головного управління Державної фіскальної служби, ні за результатами призначеної судом економічної експертизи.

Тобто обставини справи № 927/986/17 не дають підстав вважати її подібною до даної справи, а тому посилання Скаржника на цю справу не може бути підставою для прийняття рішення про відмову у позові.

Постанова Верховного Суду від 22.08.2023 ухвалена у справі № 910/14570/21 про стягнення заборгованості за послуги з обслуговування житлового будинку та прибудинкової території відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. При цьому відповідач (ОСББ) довів суду отримання спірних послуг від інших обслуговуючих організацій, у той час як позивач не надав суду належних доказів на підтвердження своєї позиції. Вказане враховано судами при винесенні рішення про відмову у позові.

За таких обставин, беручи до уваги спеціальне правове регулювання надання та оплати послуг з обслуговування жилих будинків та прибудинкової території, а також інші підстави позову, Суд також відхиляє посилання Скаржника на подібність справи № 910/14570/21 з даною справою.

Постанови від 04.11.2019 у справі № 905/49/15 та від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18 винесені у справах за позовами про стягнення заборгованості за договорами поставки, а саме з оплати за одержаний товар. За таких обставин, зважаючи на предмет спору, який відмінний від предмета спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів касаційної скарги щодо подібності вказаних справ.

Так само вбачається відмінне від даної справи правове регулювання правовідносин, що було предметом розгляду у справі про банкрутство № 910/6210/20, у якій ухвалено постанову від 01.03.2023 щодо визнання кредитором через заборгованість за виконання зобов`язань, зокрема за кредитним договором та за договором поруки.

Постанова Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 911/27/21 хоча й ухвалена за результатами розгляду спору з подібним предметом та підставами (відшкодування вартості комунальних послуг та витрат на утримання орендованого нерухомого майна), проте за відмінних інших обставин справи. Так у вказаній справі позивач взагалі не довів виникнення між сторонами правовідносин щодо зазначених ним послуг, не довів самого факту надання Відповідачу цих послуг. Суди також врахували, що розмір заборгованості сторонами не узгоджувався та відповідачем ніколи не визнавався, тому прийшли до висновку про відсутність у останнього обов`язку сплачувати спірну суму коштів.

Натомість у справі, що розглядається, суди встановили, що спірна заборгованість погоджена сторонами у договірному порядку, а зазначені договори є чинними та недійсними не визнавались, а отже виходили з презумпції правомірності правочинів.

Верховний Суд зазначає, що деякі доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином висновки щодо застосування норм права, на які посилається Відповідач у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними із правовідносинами у справі № 916/1317/23, що розглядається.

Висновки Верховного Суду

Пунктом 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після його відкриття на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Враховуючи наведене та з огляду на непідтвердження підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ Держгеокадастру на підставі пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання касаційної скарги та за розгляд справи Верховним Судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 234, 235, 240, 296, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.05.2024 та рішення Господарського суду Одеської області від 22.02.2024 у справі № 916/1317/23 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко