ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. ХарківСправа № 922/1139/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Махлай Б.В.

розглянувши клопотання (вх.№18529 від 23.07.2024) представника Приватного підприємства "Компанія Агротрейд" про ухвалення додаткового рішення по справі

за позовом Приватного підприємства "Компанія Агротрейд" (18006, Черкаська обл., місто Черкаси, вул. Чехова, будинок 43, 2-й поверх; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" (61098, м. Харків, вул. Кашуби, буд 10; )
про стягнення заборгованості
за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 Приватне підприємство "Компанія Агротрейд" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків", в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" основну заборгованість в розмірі 6 988 599,74 грн., 3% річних у розмірі 111 041,17 грн., інфляційні збитки за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у розмірі 197 610,42 грн., а також судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 110 972,77 грн. та відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 189 175,40 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.07.2024 позов Приватного підприємства "Компанія Агротрейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" на користь Приватного підприємства "Компанія Агротрейд" основну заборгованість в розмірі 6 988 599,74 грн., 3% річних у розмірі 110 384,57 грн., інфляційні збитки за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у розмірі 197 610,42 грн., а також судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 87 559,14 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 24 липня 2024 року. Встановлено відповідачу протягом 5 днів надати суду докази понесених судових витрат.

23.07.2024 через кабінет Електронного Суду від представника позивача надійшли заява (вх.№18529 від 23.07.2024) про ухвалення додаткового рішення, клопотання (вх.№18505 від 23.07.2024) про приєднання доказів до матеріалів справи та клопотання (вх.№18530 від 23.07.2024) про приєднання доказів до матеріалів справи (нова редакція).

Представники позивача в судове засідання 24.07.2024 не з`явився, проте, 23.07.2024 через кабінет Електронного суду надіслав клопотання (вх.№18556 від 23.07.2024), в якому просить справу №922/1139/24 у судовому засіданні, призначеному на 24.07.2024, розглядати за відсутності позивача та його представника і задовольнити клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від 22.07.2024, заяву про ухвалення додаткового рішення від 22.07.2024.

Відповідач явку свого представника в судове засідання 24.07.2024 не забезпечив, про причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до приписів ч.4 ст.244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву (вх.№18529 від 23.07.2024) представника Приватного підприємства "Компанія Агротрейд" про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до висновку про його часткове задоволення з наступних підстав.

У позовній заяві позивач просив стягнути відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу з відповідача у сумі 2 189 175,40 грн.

У заяві (вх.№18529 від 23.07.2024) про ухвалення додаткового рішення позивач просить ухвалити по справі №922/1139/24 додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ-ХАРКІВ» на користь Приватного підприємства «Компанія Агротрейд»:

1) судові витрати на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести, за підготовку до розгляду та розгляд справи №922/1139/24 в судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 2 244 875,40 грн.;

2) витрати понесені позивачем щодо оплати судового збору в сумі 91 503,40 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Також, суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Суд також враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, де зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати: консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, з означених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

За змістом пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

У своїх рішеннях у справах "Баришевський проти України" від 26.02.2015 p., "Гімадуліна та інші проти України" від 10.12.2009 р., "Двойних проти України" від 12.10.2006 p., "Меріт проти України" від 30.03.2004 p., "East/West Jinnee Limited" проти України" від 23.01.2014 p. ЄСПЛ указував, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").

Дослідивши матеріали справи суд констатує, що правовідносини між позивачем та адвокатом Бадака Ольгою Миколаївною на момент розгляду справи Господарським судом Харківської області підтверджуються договором про надання правової допомоги №20/24-03 від 20.03.2024 та ордерами на надання правничої допомоги серії СА №1082179 від 05.04.2024.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката представник позивача надала суду додаткову угоду №1 від 20.03.2024 до договору про надання правової допомоги №20/24-03 від 20.03.2024, додаток №1 до договору про надання правової допомоги №20/24-03 від 20.03.2024, додаткову угоду №2 від 11.04.2024 до договору про надання правової допомоги №20/24-03 від 20.03.2024, додаток №2 до договору про надання правової допомоги №20/24-03 від 20.03.2024, остаточний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс/очікує понести в зв`язку із розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанції, акт приймання-передачі наданих послуг б/н від 19.07.2024 до договору про надання правової допомоги №20/24-03 від 20.03.2024.

Пунктом 3 частини 4 статті 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Відповідно до положень частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи зі змісту наведених вище положень статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи. Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Письмових заперечень відповідачем подано не було.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не покладати такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33-34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, зокрема, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 15 та 2 ГПК України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У контексті наведеного вище, суд наголошує на тому, що подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 ГПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

Суд констатує, що в наданому позивачем акті приймання-передачі наданих послуг та остаточному розрахунку визначено вид послуги, кількість затрачених годин та розмір гонорару. А отже фактично, детальний опис робіт викладено позивачем у вказаних документах.

Відтак, надані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись приписами ст.129 ГПК України, позивачем підтверджено правовий статус представника - адвоката та надано докази виконання робіт.

Відповідно до п.1.1. договору про надання правової допомоги №20/24-03 від 20.03.2024 (надалі - Договір), адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором щодо: 1) захисту інтересів клієнта у Господарському суді Харківської області, Східному апеляційному господарському суді, Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду у справі за позовом Приватного підприємства «Компанія Агротрейд» () до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ-ХАРКІВ» () про стягнення заборгованості за поставлений товар; 2) представництва інтересів клієнта перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ-ХАРКІВ»; 3) представництва інтересів клієнта перед Холодногірською державною податковою інспекцією Головного управління ДПС у Харківській області, а клієнт зобов`язується оплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги у порядку та строки обумовлені цим Договором та/або додатковими угодами та/або додатками до нього.

Види правової допомоги (перелік послуг, які надаються адвокатом клієнту) узгоджуються сторонами в додаткових угодах та/або додатках до цього Договору (п.1.2.Договору).

Відповідно до п.1 додаткової угоди №1 від 20.03.2024 до договору про надання правової допомоги №20/24-03 від 20.03.2024 (надалі - Додаткова угода №1) сторони домовились, що адвокат за Договором щодо представництва інтересів клієнта перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ-ХАРКІВ» надає наступні послуги: підготовка і надсилання адвокатського запиту.

Згідно п.2 Додаткової угоди №2 сторони домовились, що адвокат за Договором щодо представництва інтересів клієнта перед Холодногірською державною податковою інспекцією Головного управління ДПС у Харківській області надає наступні послуги: підготовка і надсилання адвокатського запиту.

Відповідно до п.3 Додаткової угоди №1 сторони домовились, що адвокат за Договором щодо захисту інтересів клієнта у Господарському суді Харківської області у справі за позовом Приватного підприємства «Компанія Агротрейд» () до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ-ХАРКІВ» () про стягнення заборгованості за поставлений товар надає наступні послуги:

1) підготовка (написання) позовної заяви про стягнення заборгованості за поставлений товар;

2) підготовка (написання) клопотання про витребування доказів;

3) підготовка (написання) заяви про забезпечення позову;

4) підготовка (написання) та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду;

5) представництво інтересів клієнта у 5 судових засіданнях;

6) підготовка (написання) відповіді на відзив на позовну заяву;

7) підготовка (написання) додаткових пояснень;

8) підготовка (написання) трьох клопотань про приєднання доказів до матеріалів справи;

9) підготовка (написання) заяви про ухвалення додаткового рішення.

У разі якщо буде досягнуто мету представництва (рішенням Господарського суду Харківської області позов Клієнта задоволено в повному обсязі або частково: стягнуто з ТОВ «АГРОЗАХИСТ- ХАРКІВ» () на користь ПП «Компанія Агротрейд» () суму заборгованості в повному обсязі або частково), клієнт додатково сплачує адвокату гонорар у розмірі 2 060 175,40 грн. (гонорар успіху) (п.4.Додаткової угоди №1).

Сторони домовились, що оплата всіх послуг адвоката за Договором здійснюється після їх надання в повному обсязі, але не пізніше останнього дня строку дії Договору (31.12.2024 р.) (п.5.Додаткової угоди №1).

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг б/н від 19.07.2024 до договору про надання правової допомоги №20/24-03 від 20.03.2024 (надалі - Акт) на виконання договору щодо представництва інтересів клієнта перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ» адвокатом було надано послугу "підготовка і надсилання адвокатського запиту" на яку затрачено 1 годину, вартість виконаної роботи становить 2 000,00 грн.

На виконання договору щодо представництва інтересів клієнта перед Холодногірською державною податковою інспекцією Головного управління ДПС у Харківській області адвокатом були надано послугу "підготовка і надсилання адвокатського запиту" на яку затрачено 1 годину, вартість виконаної роботи становить 2 000,00 грн.

На виконання договору щодо захисту інтересів клієнта у Господарському суді Харківської області у справі №922/1139/24 за позовом Приватного підприємства «Компанія Агротрейд» (код ЄДРПОУ: 3 7787179) до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ-ХАРКІВ» () про стягнення заборгованості за поставлений товар адвокатом були надані наступні послуги, а саме:

1) "підготовка (написання) позовної заяви про стягнення заборгованості за поставлений товар", на яку затрачено 24 години, вартість виконаної роботи становить 48 000,00 грн.

2) "підготовка (написання) клопотання про витребування доказів", на яку затрачено 3 години, вартість виконаної роботи становить 6 000,00 грн.

3) "підготовка (написання) заяви про забезпечення позову", на яку затрачено 4 години, вартість виконаної роботи становить 8 000,00 грн.

4) "підготовка (написання) та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцїї поза межами приміщення суду", на яку затрачено 2 години, вартість виконаної роботи становить 4 000,00 грн.

5) "представництво інтересів клієнта у 3 (трьох) судових засіданнях", на які затрачено 1 годину 21 хвилину, вартість виконаної роботи становить 2 700,00 грн.

6) "підготовка (написання) відповіді на відзив на позовну заяву", на яку затрачено 12 годин, вартість виконаної роботи становить 24 000,00 грн.

7) "підготовка (написання) додаткових пояснень", на яку затрачено 6 годин, вартість виконаної роботи становить 12 000,00 грн.

8) "підготовка (написання) трьох клопотань про приєднання доказів до матеріалів справи", на яку затрачено 2 години, вартість виконаної роботи становить 4 000,00 грн.

9) "підготовка (написання) заяви про ухвалення додаткового рішення", на яку затрачено 4 години, вартість виконаної роботи становить 8 000,00 грн.

На виконання договору щодо захисту інтересів клієнта у Східному апеляційному господарському суді у справі №922/1139/24 за позовом Приватного підприємства «Компанія Агротрейд» () до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ-ХАРКІВ» () про стягнення заборгованості за поставлений товар адвокатом були надані наступні послуги, а саме:

1) "підготовка (написання) апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10 квітня 2024 р. у справі №922/1139/2", на яку затрачено 24 години, вартість виконаної роботи становить 48 000,00 грн.

2) "підготовка (написання) додаткових пояснень у справі", на яку затрачено 8 годин, вартість виконаної роботи становить 16 000,00 грн.

За надання правової допомоги клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 184 700,00 грн., з розрахунку 2 000,00 грн. за кожну годину, а також додатково 2 060 175,40 грн. (гонорар успіху).

З огляду на вищезазначене, у вирішенні питання щодо розподілу витрат позивача на послуги: "підготовка і надсилання адвокатського запиту", "підготовка (написання) позовної заяви про стягнення заборгованості за поставлений товар", "підготовка (написання) клопотання про витребування доказів", "підготовка (написання) заяви про забезпечення позову", "підготовка (написання) та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцїї поза межами приміщення суду", "представництво інтересів клієнта у 3 (трьох) судових засіданнях", "підготовка (написання) відповіді на відзив на позовну заяву", "підготовка (написання) додаткових пояснень", "підготовка (написання) трьох клопотань про приєднання доказів до матеріалів справи", "підготовка (написання) заяви про ухвалення додаткового рішення", суд дійшов висновку не покладати всі витрати позивача на відповідача в заявленій сумі.

Зокрема, суд враховує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, який відноситься до категорії спорів, що виникають з договорів поставки.

Матеріали позовної заяви для кваліфікованого юриста не потребують багато часу для їх дослідження.

Крім того, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Податкового кодексу України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Розгляд справи за цим позовом не потребував тривалої підготовки та опрацювання значної кількості нормативно-правових актів і узагальнення нової судової практики, а тому, час витрачений представником позивача (24 години) на "підготовку (написання) позовної заяви про стягнення заборгованості за поставлений товар", текст якої викладений на 10 сторінках, не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг і є надмірним, а відтак сума витрат на таку послугу у розмірі 48 000,00 грн. є завищеною.

В свою чергу, послуга "підготовка (написання) відповіді на відзив на позовну заяву" з огляду на правовий зміст відповіді на відзив не вимагала від адвоката істотних витрат часу та професійних здібностей, оскільки доводи, викладені в відповіді на відзив є подібними поясненням та доводам, викладеними адвокатом у позовній заяві. Відтак, час витрачений представником позивача (12 години) на підготовку (написання) відповіді на відзив є надмірним, а сума витрат на таку послугу у розмірі 24 000,00 грн. є завищеною.

Водночас, послуга "підготовка (написання) клопотання про витребування доказів", на яку адвокатом було витрачено 3 години, а текст якого викладено на 3 сторінках, з огляду на правовий зміст вказаного клопотання також не вимагало від адвоката істотних витрат часу та професійних здібностей, оскільки доводи, викладені в у клопотанні є подібними поясненням та доводам, викладеними адвокатом у позовній заяві, а також у запитах, скерованих останнім до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ» та Холодногірської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Харківській області.

При цьому, доводи, наведені в адвокатських запитах до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ» та Холодногірської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Харківській області є подібними доводам, викладеним у клопотанні про витребування доказів, а їх текст (текст запитів) є ідентичним.

Відтак, витрачені адвокатом 3 години на підготовку (написання) клопотання про витребування доказів та 2 години на підготовку ідентичних адвокатських запитів та їх надсилання є явно неспівмірним часом з обсяг виконаних робіт, а відтак сума витрат на такі послуги у загальному розмірі 10 000,00 грн. є завищеною.

Неспівмірним є і час, затрачений адвокатом на послуги "підготовка (написання) додаткових пояснень", на яку затрачено 6 годин, та "підготовка (написання) трьох клопотань про приєднання доказів до матеріалів справи", на яку затрачено 2 години.

При цьому суд зазначає, що за вимогами статті 161 ГПК України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Відтак, всі пояснення та міркування щодо предмета спору позивач повинен був викласти виключно у заявах по суті справи, а саме у позовній заяві та/або у відповіді на відзив.

Подання представником позивача додаткових пояснень у зв`язку із не зазначенням таких пояснень в заявах по суті, є виключно правом позивача і не може зумовлювати покладення додаткових витрат за написання таких додаткових пояснень на відповідача.

Те ж саме стосується і доказів, які не були подані позивачем разом із позовною заявою в порушення вимог ч.2 ст.80 ГПК України.

Стосовно послуги "підготовка (написання) заяви про забезпечення позову" суд зазначає, що враховуючи вимоги ч.4 ст.129 ГПК України, оскільки ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.04.2024 у справі №922/1139/24, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2024, у задоволенні заяви (вх.№397 від 09.04.2024) директора Приватного підприємства "Компанія Агротрейд" Солнцева М.О. про забезпечення позову відмовлено, витрати позивача пов`язані з підготовкою (написанням) заяви про забезпечення позову покладаються на позивача.

Разом з цим, під час розгляду справи представником позивача було подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції є альтернативою особистій присутності учасника справи (його представника) в судовому засіданні. Отже, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було подане представником позивача для забезпечення його ж участі в судовому засіданні. Таким чином, покладення на відповідача витрат по оплаті підготовки клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не відповідає критерію розумності та обґрунтованості, а час, витрачений адвокатом (2 години) на підготовку такого клопотання (текст якого викладений на 3 сторінках) є явно неспівмірним з обсяг виконаних робіт.

Стосовно підготовки (написання) заяви про ухвалення додаткового рішення, на яку адвокатом затрачено 4 години, а вартість виконаної роботи становить 8 000,00 грн., суд зазначає, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

В свою чергу, «Гонорар успіху» в рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачиться як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, виснувала про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. При цьому зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, які мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи вони були фактично понесені, так і оцінювати їх потребу. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Суд констатує, що гонорар успіху був погоджений між позивачем та адвокатом Бадака О.М. в Додатковій угоді №1 від 20.03.2024 до договору про надання правової допомоги №20/24-03 від 20.03.2024.

Зважаючи на вимоги положення статті 126 ГПК України, дослідивши докази, надані заявником на підтвердження понесених судових витрат, практику ЄСПЛ та Верховного Суду, суд дійшов висновку, що "гонорар успіху" у вказаному розмірі не є необхідним у зв`язку з розглядом даної справи в господарському суді першої інстанції, а його розмір не відповідає критерію розумності та пропорційності до предмета спору, виходячи з конкретних обставин цієї справи.

При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката судом враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу наданих юридичних послуг так і доцільність понесених витрат.

У даній справі перелічені вище принципи в повній мірі не дотримані.

Суд погоджується із тим, що виходячи із конкретних обставин справи, адвокат вправі самостійно визначатися зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. Але суд вважає неприпустимим штучне збільшення обсягу наданих адвокатом послуг.

При цьому суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Встановлення правомірності заявлених до стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, надання оцінки таких витрат, зокрема їх відповідності критерію розумності їхнього розміру, дійсності та необхідності, можливо виключно судом апеляційної інстанції.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для покладення на відповідача витрат позивача, пов`язаних з "підготовкою (написанням) апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10 квітня 2024 р. у справі №922/1139/2" та "підготовкою (написанням) додаткових пояснень у справі" в суді апеляційної інстанції.

В свою чергу, питання про розподіл судових витрат щодо сплати судового збору судом було вирішено у рішенні Господарського суду Харківської області від 17.07.2024 та повторному вирішенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає за доцільне додатково звернутися до нещодавньої практики ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у рішення від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). При цьому ЄСПЛ у зазначеній вище справі, присудивши 2550 євро компенсації, які й просив скаржник, не знайшов підстав для їх зменшення.

Водночас, у рішенні ж від 22.09.2022 у справі "Генеральний будівельний менеджмент проти України" Європейський суд з прав людини у п. 41 зменшив суму витрат на правничу допомогу скаржникові із заявлених 3 750 євро до 850 євро, виходячи саме з надмірного характеру заявлених витрат відносно обмеженого обсягу наданих адвокатом послуг, не вбачаючи у цьому жодних конвенційних порушень.

З огляду на зазначене, стягнення повної вартості послуг, визначених у Акті приймання-передачі наданих послуг б/н від 19.07.2024 до договору про надання правової допомоги №20/24-03 від 20.03.2024, не узгоджується з критеріями реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру і пропорційності, так як ці витрати не мають характеру необхідних та не обґрунтовують обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату. Тобто не є розумно обґрунтованим і, відповідно, такі витрати не можуть бути відшкодовані тільки лише через те, що вони дійсно понесені позивачем (справедлива сатисфакція).

У вирішенні спірного питання чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема, суб`єктний склад, характер спірних правовідносин, висновки Верховного Суду щодо застосування положень частин п`ятої - сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України та критерії Європейського суду з прав людини (відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір).

Отже у даному випадку, суд керуючись, зокрема, такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також ураховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку не покладати на відповідача всі витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, що заявлені до стягнення.

На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягають лише частковому покладенню на відповідача. Зокрема, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, суд вважає, що розмір таких витрат має становити 200 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 237, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Клопотання (вх.№18529 від 23.07.2024) представника Приватного підприємства "Компанія Агротрейд" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист-Харків" (61098, м. Харків, вул. Кашуби, буд 10; ) на користь Приватного підприємства "Компанія Агротрейд" (18006, Черкаська обл., місто Черкаси, вул. Чехова, будинок 43, 2-й поверх; ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 05.08.2024.

Суддя Т.О. Пономаренко