ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року Справа № 915/1861/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Давченко Т.М.

за участю секретаря судового засідання Дюльгер І.М.

представники сторін не з`явилися

розглянувши матеріали справи № 915/1861/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДЕБТ ФОРС (Харківське шосе, 201/203, літ. 2А, офіс 602, м. Київ, 02121)

до Фізичної особи-підприємця Сагайдачного Олексія Івановича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 106178,49 грн

встановив:

Акціонерним товариством Райффайзен Банк (далі Банк) пред?явлено позов про стягнення з фізичної особи-підприємця Сагайдачного Олексія Івановича грошових коштів у загальній сумі 106178,49 грн, із яких: 84217,64 грн заборгованість за кредитом; 21960,85 грн заборгованість за процентами, з посиланням на неналежне виконання підприємцем Сагайдачним зобов?язань за укладеним з Банком кредитним договором від 05.07.2019 № 011/31054/00578920 (далі договір), а саме, зобов?язань щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів, у зв?язку з чим утворилася заборгованість у спірній сумі, на яку нараховані проценти за користування креитними коштами.

Банк також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат.

Ухвалою суду від 28.12.2021 даний позов залишено без руху з підстав невиконання вимог ч. 2 ст. 164 ГПК України.

Ухвалою від 28.01.2022 судом відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.03.2022 та встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи.

Ухвалу сторонами отримано,що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, зокрема позивач отримав ухвалу суду 04.02.2022 (штрихкод 643), відповідач 02.02.2022 (штрихкод 651).

Проте в указану дату засідання не відбулось у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введенням на всій території України воєнного стану за Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, та проведенням активних бойових дій на території Миколаївської області та міста Миколаєва.

Наказом голови Господарського суду Миколаївської області від 02.03.2022 судові засідання, призначені з 02.03.2022 по 01.04.2022, були скасовані, враховуючи ведення бойових дій на адміністративно-територіальній одиниці місця розташування суду.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, враховуючи, зокрема, неможливість здійснення правосуддя Господарським судом Миколаївської області під час воєнного стану, Голова Верховного Суду розпорядженням від 22.03.2022 № 12/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Господарський суд Одеської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.07.2022 № 41 з 26.07.2022 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області.

За вказаних обставин, розгляд справи відбувається у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні за указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

Від Банку 23.08.2022 надійшла заява про заміну в даній справі позивача, АТ Райффайзен Банк, ? на його правонаступника ? товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) ВЕРДИКТ КАПІТАЛ, у порядку ст. 52 ГПК України.

Ухвалою від 16.09.2022 суд прийняв указану заяву до розгляду та встановив, що дата судового засідання з розгляду даної заяви буде визначена після усунення обставин небезпеки життю і здоров`ю учасників судового процесу; участь у засіданні представників сторін не є обов`язковою.

14.11.2022 учасників справи повідомлено про призначення справи до розгляду на 18.01.2023.

Ухвалою від 18.01.2023, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання в даній справі та розгляд заяви акціонерного товариства Райффайзен Банк про заміну позивача в даній справі на 20.02.2023.

Однак, 20.02.2023 засідання не відбулося, тому ухвалою від 07.03.2023 (з урахуванням ухвали від 20.03.2023) суд повідомив учасників справи про призначення підготовчого засідання в даній справі та розгляду заяви акціонерного товариства Райффайзен Банк про заміну позивача в даній справі на 04.05.2023.

04.05.2023 суд повідомив учасників справи про відкладення підготовчого засідання в даній справі та розгляду заяви акціонерного товариства Райффайзен Банк про заміну позивача в даній справі на 19.07.2023.

Судове засідання у справі 19.07.2023 не відбулося, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення даного засідання у Миколаївській області тривала повітряна тривога.

19.07.2024 суд повідомив учасників справи про відкладення підготовчого засідання в даній справі та розгляду заяви акціонерного товариства Райффайзен Банк про заміну позивача в даній справі на 20.09.2023.

Ухвалою від 20.09.2023 судом замінено первісного позивача Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" - на його правонаступника у спірних правовідносинах Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕБТ ФОРС" та повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 08.11.2023.

Ухвалою від 08.11.2023, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 11.12.2023.

Ухвалою від 11.12.2023, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.02.2024.

Судове засідання21.02.2024 не відбулося, наступне судове засідання призначено на 22.04.2024.

Судове засідання 22.04.2024 не відбулося, наступне судове засідання призначено на 18.06.2024.

Ухвалою від 18.06.2024, занесеною до протоколу судового засідання, судове засідання (розгляд справи по суті) відкладено на 16.07.2024.

Ухвала доставлена позивачу до Електронного кабінету в ЄСІТС, що підтверджено довідкою про доставлення електронного направлення.

Відповідачу ухвала надіслана на адресу реєстрації, проте повернута поштовим відділенням з відміткою «адресат відсутній».

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду.

До того ж, відповідач отримував кореспонденцію суду починаючи з відкриття провадження у справі й до березня 2023 року включно. Про зміну адреси відповідач суду не повідомляв.

Крім цього, усі судові рішення публікуються в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним та безкоштовним.

За такого, суд дійшов висновку про належне повідомлення сторін у даній справі щодо часу та місця розгляду справи.

Від представника позивача до суду надішла заяви про проведення судового засідання без його участі за наявними матеріалами.

Відповідачка, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в засідання не з`явився, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Інших документів по суті справи від сторін не надійшло.

Враховуючи зазначене, а також те, що присутність учасників в засіданні суду обов`язковою не визнавалась, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представників сторін за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 16.07.2024, згідно зі ст. 240 ГПК України, підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

05.07.2019 між Акціонерним товариством Райффайзен Банк Аваль правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство Райффайзен Банк, що підтверджується витягом зі Статуту (Банк, Кредитор) та Фізичною особою підприємцем Сагайдачним Олексієм Івановичем було укладено Кредитний договір № 011/31054/00578920 (далі по тексту Кредитний договір), згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в формі кредитної лінії з лімітом кредитування 100000,00 грн. Позичальник, у свою чергу, зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 28% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

Перед укладенням та підписанням Кредитного договору, Позичальник звернувся до Банку із Заявою-анкетою на отримання кредиту, де в графі Інформація щодо кредитної угоди підтвердив намір отримати кредит, зазначивши суму кредитування, бажаний строк та зазначив мету, тобто цільове використання кредиту.

Відповідно до умов п. 1.1. Кредитного договору Кредитор зобов`язується надати кредитні кошти в формі Невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 100000,00 грн, а позичальник зобов`язуються використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитним договором та сплати проценти та комісії, а також виконати інші обов`язки, визначені Договором.

У п. 1.3 сторони визначили кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 05.07.2022, або інша дата, визначена відповідно до п.5.4 або ст.. 8 Договору.

Згідно п. 3.2. Кредитного договору кредитор на підставі письмової Позичальника, яка повинна бути подана не пізніше кінцевого терміну надання кредиту зобов`язується надати в межах ліміту кредитні кошти з позичкового розрахунку шляхом безготівкового перерахування на зазначений позичальником поточний рахунок Позичальника в АТ «Райффайзен Банк» для подальшого використання за цільовим призначенням.

Відповідно до висновку ВГС України, наведеному в Постанові від 06.04.2017 року справі № 905/2009/15, банківські виписки є належними доказами на підтвердження видачі кредиту. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошт в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

Згідно умов п. 2.1. Кредитного договору Сторони дійшли згоди, що протягом всього строку фактичного користування Кредитом Позичальник зобов`язався щомісяця сплачувати Кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 28% річних. Нарахування процентів за Кредитом здійснюється виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості позичальника за кредитом протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі кредиту (частина кредиту) та не враховується день погашення кредиту в повному обсязі (п. 2.3. Кредитного договору).

Сторони дійшли згоди, що процента ставка за кредитом збільшується на 200 базисних пунктів порядку передбаченому договором у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якої з умов, передбачених пунктом 3.6 та/або пунктом 6.1 та/або пунктом 8.1.4 Договору (п.2.4. Кредитного договору).

Відповідно до умов в. 5.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався здійснити погашення кредиту в порядку визначеному договором. Під поняттям «погашення кредиту» сторони розуміють повернення позичальником кредиту суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісій, пні, штрафу та інших платежів, якщо такі матимуть місце, які передбачені договором в тому числі відшкодування витрат та збитків кредитора пов`язаних з неналежним виконанням позичальником умов договору.

Згідно умов п. 5.2. Кредитного договору Позичальник здійснює повернення кредиту та сплату проценти щомісячно ануїтетними платежами в розмірі згідно з графіком. Ануїтетний платіж включає в себе повернення частини основної суми кредиту та сплату процентів за його користування.

Відповідно до п. 5.3 Кредитного договору позичальник зобов`язується здійснити погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, 05 числа та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Сторонами також підписано додаток до Кредитного договору, у якому встановлено графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів.

Отже, з укладенням Кредитного договору у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах, встановлених п.п. 5.1.-5.15. Кредитного договору.

Окрім того, Позичальник, відповідно до п.10.1.3. Кредитного договору засвідчив та гарантував, що має всі повноваження для укладання та виконання договору, укладання та виконання договору не суперечать положенням законодавства України, іншим документам позичальника, а також не суперечать жодним положенням договорів, укладених позичальником з іншими особами, або положенням інших правочинів, дія яких поширюється на позичальника, а також не існує рішення про призначення арбітражного керуючого та/або ліквідатора, ліквідаційної комісії та інших аналогічних осіб, що обмежують скасовують повноваження позичальника/органів управління позичальника.

Згідно п. 10.1.6 Кредитного договору Позичальник засвідчив шо на момент укладання договору не існує жодної з обставин що передбачені пунктом 8.2. договору.

Відповідно до п. 10.1.7. Кредитного договору позичальник засвідчив що до укладання договору позичальник отримав всю інформацію передбачену частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; Позичальник засвідчує, що зазначена інформація є доступною в місцях обслуговування клієнтів кредитора та/або на веб-сторінці кредитора в мережі Інтернет, а також є повною та достатньою для правильного розуміння суті фінансових послуг, що надаються кредитором; умови договору зрозумілі, відповідають інтересам позичальника с розумними та справедливими.

Згідно п.12.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Згідно виписки по рахунку (а.с. 52 т.1) 08.07.2019 за кредитним договором № 011/31054/00578920 від 05.07.2019 та на підставі листа клієнта № 1 від 05.07.2019 на рахунок клієнта ОСОБА_1 № 8 перераховано кошти у сумі 100000,00 грн.

01.09.2020 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ФОП Сагайдачним Олексієм Івановичем було укладено Додаткову угоду №011/31054/00578920/1 до Кредитного договору, відповідно до умов якої, пункт 1.3. Статті 1 «предмет договору» договору викладено в наступній редакції « 1.3. Кінцевий термін погашення кредиту 05 серпня 2023 року». Тимчасово на період з дати застосування змін до 04 грудня 2020 року (надалі кредитні канікули) сторони домовились зменшити розмір щомісячного ануїтетного платежу відповідно до зміненого графіку погашення заборгованості за кредитним договором та сплати процентів, що є додатком до цієї додаткової угоди та її невід`ємної частини та підлягає застосуванню за договором з дати застосування змін до повного виконання позичальником майнових зобов`язань окрім його зміни чи скасування з підстав встановлених договором з врахування додаткової угоди. Протягом кредитних канікул позичальник сплачує проценти за користувания кредитом відповідно до умов договору та графіку погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів.

Згідно п.7 Додаткової угоди договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Позивач зазначає, що ФОП Сагайдачний О.Л. не виконував взяті на себе договірні зобов`язання: не здійснював щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитним коштами.

З огляду на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором 04.11.2021 позивач направив відповідачу Втмогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (вих.. № 114-43/3-206572 від 01.11.2021).

Указану вимогу позивач надіслав на адресу відповідача, зазначену у Договорі та зазначену у ЄДРЮОФОП.

Відповідачем указана вимога проігнорована. Матеріали справи не містять відповіді на вказане повідомлення та/або виконання вимог Банку.

Як стверджує позивач, станом на дату подання позовної заяви до суду заборгованість за Кредитним договором відповідачем не погашена.

Враховуючи, що відповідач своїми діями порушив права та законні інтереси Банку, позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 106178,49 грн, із яких: 84217,64 грн заборгованість за кредитом; 21960,85 грн заборгованість за процентами.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як кредитора, до відповідача, як позичальника, про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належать обставини укладання позивачем та відповідачем кредитного договору та наявність відповідного розміру заборгованості і прострочення відповідачем зобов`язань з повернення грошових коштів та сплати процентів.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про кредитні зобов`язання.

Так, згідно з приписами ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст.1049 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За таких обставин обов`язок доведення факту повного та своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором закон покладає на позичальника.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов Кредитного договору кредитором надано позичальнику кредитні кошти в сумі 100000,00 грн, що підтверджується виписками по рахунку позичальника (а.с. 52 т. 1).

Позичальник, в свою чергу, зобов`язання зі сплати процентів та своєчасного повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим за розрахунком банку станом на 25.10.2021 виникла заборгованість в сумі 106178,49 грн, із яких: 84217,64 грн заборгованість за кредитом; 21960,85 грн заборгованість за процентами (а.с. 2).

При цьому, суд зауважує, що за приписами ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію.

За змістом п.п. 42-43 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75 (далі Положення) підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до п. 48 Положення у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження).

Відповідно до п. 51 Положення первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Відповідно до п. 57 Положення інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Відповідно до п. 59 Положення банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: 1) особові рахунки та виписки з них; 2) аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; 3) книги реєстрації відкритих рахунків; 4) оборотно-сальдовий баланс/оборотно-сальдову відомість.

У разі складання регістрів бухгалтерського обліку в електронному вигляді банк зобов`язаний зробити їх копії на паперових носіях на вимогу учасників операції, а також органів контролю та правоохоронних органів відповідно до вимог законодавства України.

Відповідно до абз. 1 п. 60 Положення особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Відповідно до п. 61 Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Відповідно до п. 62 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/ електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Таким чином, банківські виписки по особовому рахунку позичальника є належними доказами, що підтверджують факт здійснення господарських операцій між банком та позичальником, виконання банком у повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором, надання відповідачу/позичальнику кредитних коштів у відповідних розмірах та невиконання останнім своїх грошових зобов`язань за зазначеним кредитним договором.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору (висновок, викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 209/3046/20 від 01.12.2021 у справі № 752/14554/15-ц, від 16.02.2022 у справі № 201/8309/18).

З урахуванням наведеного, суд констатує, що за даними позивача, не спростованими відповідачами станом на 25.10.2021 заборгованість за Кредитним договором становить 106178,49 грн, із яких: 84217,64 грн заборгованість за кредитом; 21960,85 грн заборгованість за процентами.

При цьому, з матеріалів справи також вбачається, що банк у спірних правовідносинах скористався правом дострокового повернення кредиту.

Так, право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, постанова Верховного Суду від 09.12.2019 № 285/3950/17-ц).

Пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку частини другої статті 1050 ЦК України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.20 у справі № 916/4693/15).

Після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

Враховуючи наведене, 04.11.2021 банк (позивач) направив позичальнику (відповідачу) вимогу № 144-43/3-206572 від 01.11.2021 про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, яка залишена відповідачем без відповіді.

Відповідачем доказів погашення заборгованості за Кредитним договором суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Разом з тим, ухвалою від 20.09.2023 у зв`язку з відступленням права вимоги за Кредитним договором №011/31054/00578920/1 від 05.07.2019 судом замінено первісного позивача Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" - на його правонаступника у спірних правовідносинах Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕБТ ФОРС", який наразі є позивачем.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, сума судового збору у розмірі 2270,00 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сагайдачного Олексія Івановича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДЕБТ ФОРС (Харківське шосе, 201/203, літ. 2А, офіс 602, м. Київ, 02121; ідентифікаційний номер 43577608) заборгованість за Кредитним договором №011/31054/00578920/1 від 05.07.2019 у сумі 106178,49 грн, із яких: 84217,64 грн заборгованість за кредитом; 21960,85 грн заборгованість за процентами.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді повний текст ухвали складено та підписано 01.08.2024.

Суддя Т.М.Давченко