РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.08.2024Справа № 910/5880/24
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Холд Груп"

про стягнення 993 300,09 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" до товариства з обмеженою відповідальністю "Холд Груп" про стягнення 993 300,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.02.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Холд Груп" та публічним акціонерним товариством "Київенерго" укладено тимчасовий договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 3050122. Термін дії зазначеного договору було продовжено до 15.04.2017 року на підставі листа ПАТ "Київенерго" від 31.10.2016 № 36КД/22/6811.

В подальшому, 01.09.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Холд Груп" та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (перейменоване з 01.01.2019 в АТ "Київенерго", та з 09.08.2019 - в АТ "К.ЕНЕРГО"), надалі постачальник, укладено новий тимчасовий договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 3050122 (надалі - договір). Термін дії зазначеного договору сторонами було визначено у п. 4.1 договору, а саме - до 01.06.2018 року. Внаслідок неналежного виконання умов договору № 3050122 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 2 100 196,85 грн.

25.08.2021 року заборгованість, яка виникла у відповідача перед АТ "К.Енерго" за тимчасовим договором про постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2017 року № 3050122 була придбана ТОВ "СПОРТСЕРВІС-СТМ" () на аукціоні з придбання майна банкрута-АТ "К.ЕНЕРГО" за лотом № 71, що підтверджується електронним протоколом № UA-PS-2021-08-10-000016-3 від 25.08.2021 року, Актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 та витягом з Додатку № 1 до Акту про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021. (результати аукціону розміщені за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2021-08-10- 000016-3)

14.09.2021 року ТОВ "СПОРТСЕРВІС-СТМ" на підставі протоколу загальних зборів учасників №1/2021 змінено назву на ТОВ "КИЇВЕНЕРГО-БОРГ".

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/20000/23 від 07.03.2023 року задоволено позовні вимоги ТОВ "Київенерго-Борг" про стягнення з ТОВ "Холд Груп" 2 100 196,85 грн. основного боргу.

Станом на 10.04.2024 року заборгованість в сумі 2 100 196,85 грн. згідно рішення Господарського суду м. Києві № 910/20000/23 від 07.03.2024 року боржником не була погашена.

У зв`язку з вищезазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційне збільшення в розмірі 827 806,18 грн. та 3% річних в розмірі 165 493,91 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5880/24, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

05.06.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

11.06.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

03.02.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Холд Груп" та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" укладено тимчасовий Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 3050122. Термін дії зазначеного договору було продовжено до 15.04.2017 року на підставі листа ПАТ "Київенерго" від 31.10.2016 № 36КД/22/6811.

В подальшому, 01.09.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Холд Груп" та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (перейменоване з 01.01.2019 в АТ "Київенерго", та з 09.08.2019 - в АТ "К.ЕНЕРГО"), надалі постачальник, укладено новий тимчасовий Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 3050122 (надалі - Договір). Термін дії зазначеного договору Сторонами було визначено у п. 4.1. Договору, а саме - до 01.06.2018 року.

Внаслідок неналежного виконання умов договору № 3050122 у Товариства з обмеженою відповідальністю "Холд Груп" утворилася заборгованість у розмірі 2 100 196,85 грн.

25.08.2021 року заборгованість, яка виникла Товариства з обмеженою відповідальністю "Холд Груп" перед АТ "К.Енерго" за тимчасовим договором про постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2017 року № 3050122 була придбана ТОВ "СПОРТСЕРВІС-СТМ" () на аукціоні з придбання майна банкрута-АТ "К.ЕНЕРГО" за лотом № 71, що підтверджується електронним протоколом № UA-PS-2021-08-10-000016-3 від 25.08.2021 року, Актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 та витягом з Додатку № 1 до Акту про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021. (результати аукціону розміщені за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2021-08-10-000016-3)

14.09.2021 року ТОВ "СПОРТСЕРВІС-СТМ" на підставі протоколу загальних зборів учасників №1/2021 змінено назву на ТОВ "КИЇВЕНЕРГО-БОРГ".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Холд Груп" про стягнення боргу у сумі 2 100 196,85 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/20000/23 від 07.03.2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Холд Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" суму заборгованості у розмірі 2 100 196, 85 грн. та судовий збір у розмірі 25 202, 36 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/20000/23 від 07.03.2023 року встановлено, що через неналежне виконання відповідачем умов договору в частині повної оплати за використану теплову енергію, за ним утворилася заборгованість, яка станом на 01.11.2023 року становить 2 100 196,85 грн, що підтверджується довідкою про стан розрахунків за спожиту від АТ "К.Енерго" теплоенергію за Договором №3050122 за період з 01.02.2016 по 01.01.2021, яка підписана директором СВП "Київська енергопостачальна компанія" АТ "К.Енерго" - Л.М. Куніним.

09.04.2024 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2024 у справі №910/20000/23, видано наказ.

За результатом пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.04.2024 у справі №910/20000/23, 10.04.2024 відкрито виконавче провадження №74714104.

Звертаючись з даним позовом позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 165 493,91 грн. та інфляційні втрати у розмірі 827 806,18 грн. за період з 26.08.2021 по 10.04.2021.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього Кодексу).

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Так за ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

20.03.2024 позивач згідно листа №02-14/3995 звернувся до відповідача з проханням здійснити погашення заборгованості на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 07.03.2024 по справі №910/20000/23 в добровільному порядку.

Згідно платіжної інструкції №408 від 08.04.2024 на суму 10 000, 00 грн. та №410 від 09.04.2024 на суму 2 115 399, 21 грн. відповідач добровільно сплатив заборгованість на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 07.03.2024 по справі №910/20000/23.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку що, кінцевою датою нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат є 08.04.2024.

Перевіривши розрахунок ТОВ "Київенерго-Борг" судом встановлено, що сума нарахування втрат від інфляції у розмірі 827 806,18 грн. розрахована позивачем правильно та вважає її такою, що підлягає задоволенню.

Однак, суд не погоджується із сумою нарахування 3% річних.

Період прострочення грошового зобов`язанняКількість днів у періодіСума
з 26/08/2021 до 31/12/2023 2 100 196,85 x 3 % x 858 : 365 : 17,03 грн.
з 01/01/2024 до 07/04/2024 2 100 196,85 x 3 % x 98 : 366 : 1009816 870,43 грн.
з 08/04/2024 до 08/04/2024 2 090 196,85 x 3 % x 1 : 366 : 1001171,33 грн.
Всього:957165 148,79 грн.
Отже, за перерахунком суду сума нарахування 3% річних за період з 26.08.2021 по 08.04.2024 становить 165 148, 79 грн. та підлягає задоволенню.

В частині стягнення 3% річних в розмірі 345,12 грн. суд відмовляє.

Щодо твердження відповідача про відсутність підстав для нарахувань інфляційних та 3% річних, за житлово-комунальні послуги на період дії карантину суд зазначає.

Відповідно до пп. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 530-ІХ від 17.03.2020 (далі - Закон №530-IX), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Оскільки, інфляція та 3% річних не є неустойкою, пенею та (або) штрафом, підпункт 4 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 530-ІХ не застосовується при нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат.

Крім того, суд відхиляє клопотання відповідача про зменшення в порядку ч.3 ст. 551 ЦК України інфляційних нарахувань та 3% річних на 70% з огляду на таке.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Нарахування індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, а тому зазначене клопотання відповідача є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судовий збір згідно зі ст. 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Холд Груп" (03680, м. Київ, вулиця Сім`ї Сосніних, будинок 3, ідентифікаційний код: 36385304) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" (01011, м. Київ, вул. Рибальська, будинок 13, ідентифікаційний код 32826328) три відсотки річних у розмірі 165 148 (сто шістдесят п`ять тисяч сто сорок вісім) грн. 79 коп., інфляційні втрати в розмірі 827 806 (вісімсот двадцять сім тисяч вісімсот шість) грн. 18 коп. та судовий збір в розмірі 14 894 (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн. 32 коп.

3. В іншій частині позову відмовити

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій МУДРИЙ