ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 Справа № 917/766/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", провулок Нестерівський, 5/3, м. Київ, 04053

до відповідача Київського дочірнього підприємства "НМУ" Електропівденмонтаж", провулок Спортивний 4-в, м. Полтава, Полтавська область, 36014

про стягнення 440 519,04 грн,

Секретар судового засідання Сілаєва О.Ф.

Без виклику учасників справи,

установив:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" росить суд стягнути з Київського дочірнього підприємства "НМУ" Електропівденмонтаж" 440 519,04 грн неустойки (штрафу) за неналежне виконання обов`язків за укладеним 01.08.2023 року між сторонами Договору №23/1466-МТР купівлі-продажу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань по № 23/1466-МТР купівлі-продажу від 01.08.2023 року в частині строків поставки товару.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (а.с. 7-44): копія договору купівлі-продажу № 23/1466-МТР від 01.08.2023 року; копія листа ПАТ «Укрнафта» № 01/01/23/11-02/01/214 від 03.08.2023 року та доказ його надсилання; копія листа КДП «НМУ» ЕПМ» № 141 від 20.09.2023 року; копія листа ПАТ «Укрнафта» № 01/01/23/11-02/01/438 від 20.09.2023 року; копія видаткової накладної № 233 від 22.09.2023 року; копія акту приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю № 332/3901 від 25.09.2023 року; копія акту № 17 на гідравлічні випробування трубопровідної арматури на замовлення НГВУ «Бориславнафтогаз» від 29.09.2023 року; копія платіжної інструкції № 62482УГ23 від 31.10.2023 року; копія листа КДП «НМУ» ЕПМ» б/н 11.01.2024 року; копія листа ПАТ «Укрнафта» № 01/01/23/11-02/01/40 від 15.01.2024 року; копія листа КДП «НМУ» ЕПМ» б/н від 19.01.2024 року; копія листа ПАТ «Укрнафта» № 01/01/13/10/20/02-02/01/24 від 20.03.2024 року; копія листа КДП «НМУ» ЕПМ» № 217 від 22.03.2024 року; копія листа КДП «НМУ» ЕПМ» № 218 від 22.03.2024 року; копія листа ПАТ «Укрнафта» № 01/01/13/10/20/02-02/01/27 від 25.03.2024 року; копія листа КДП «НМУ» ЕПМ» № 18 від 29.03.2024 року; копія акту приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю (на відповідальне зберігання) № 2318 від 02.04.2024 року; копія акту приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю (на відповідальне зберігання) № 2323 від 02.04.2024 року; копія акту приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю (на відповідальне зберігання) № 2322 від 02.04.2024 року; копія акту приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю (на відповідальне зберігання) № 166/2503 від 02.04.2024 року; копія листа ПАТ «Укрнафта» № 01/01/13/10/20/02-02/01/33 від 03.04.2024 року; копія листа ПАТ «Укрнафта» № 01/01/13/10/20/02-02/01/34 від 04.04.2024 року; копія накладної «Нова пошта» № 7806 від 09.04.2024 року; копія накладної «Нова пошта» № 4573 від 10.04.2024 року; копія накладної «Нова пошта» № 4394 від 16.04.2024 року; копія накладної «Нова пошта» № 0619 від 16.04.2024 року.

11.06.2024 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 8246, а. с. 52-54), у якому відповідач просить суд прийняти до уваги, що перебої у постачанні світла та повітряні тривоги об`єктивно ускладнили подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, та просить суд прийняті відповідні обставини як поважні.

Згідно з частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію (ч. 4-5 ст.119 ГПК України).

Відповідач разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку вчинив відповідну дію - подав відзив на позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав ухвалу від 10.05.2024 року - 11.05.2024 року о 00:14, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 50).

У статті 242 ГПК України визначено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Тому, відповідно до норм чинного законодавства, відповідач мав був подати відзив на позовну заяву до 27.05.2024 року включно. Відзив сформовано в системі "Електронний суд" 11.06.2024, отримано судом 11.06.2024 року.

З урахуванням викладеного, дослідивши обставини, покладені в обґрунтування вищевказаного клопотання відповідача, враховуючи незначний строк пропуску, суд дійшов висновку, що причини пропущення такого строку є поважними, а тому наявні підстави для поновлення строку на подачу відзиву на позовну заяву.

В заперечення позовних вимог відповідач зазначив про відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання та неправомірну односторонню відмову позивачем від договору.

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

06.05.2024 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до відповідача Київського дочірнього підприємства "НМУ" Електропівденмонтаж" про стягнення 440 519,04 грн неустойки (штрафу) за неналежне виконання обов`язків за укладеним 01.08.2023 року між сторонами Договору № 23/1466-МТР купівлі-продажу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2024 справу № 917/766/24 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 10.05.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, визнав справу малозначною, відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

01.08.2023 року між Київським дочірнім підприємством «НМУ «Електропівденмонтаж» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № 23/1466-МТР (далі Договір, а.с. 14-16).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне:

- Продавець (Київське дочірнє підприємство «НМУ «Електропівденмонтаж») зобов`язувався поставити та передати у власність Покупця (ПАТ «Укрнафта») у погоджені Сторонами строки товар: відповідно до коду ДК 021:2015:42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (Засувки клинові з висувним шпинделем фланцеві в асортименті) Лот № 2, а Покупець - прийняти та оплатити такий Товар на умовах цього договору (п. 1 Договору);

- Ціни товару встановлюються у національній валюті та вказуються у відповідних Додатках до цього Договору. Загальна сума договору становить 4 528 253,70 грн з ПДВ (п. 3.1 Договору);

- продавець зобов`язується передати товар у строк та на умовах, визначених договором та відповідними додатками до нього; датою постачання товару вважається дата його передачі покупцю у місці призначення; факт передачі товару підтверджується підписаною сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним Актом приймання-передачі товару (п. 5.1, п. 5.2, п.5.3 Договору);

- Продавець зобов`язаний не менше ніж за 3 робочі дні до запланованої дати відвантаження товару у письмовій формі попередити покупця про точну дату постачання товару до місця призначення, якщо інше не вказано у додатку до договору, шляхом направлення повідомлення у сканованому вигляді на електронну адресу покупця (п. 5.4 Договору);

- За порушення строку постачання товару, його приналежностей та/або документів, що його стосуються, у тому числі викликане виявленням нестачі товару або постачанням товару, який не відповідає якості та комплектності, що обумовило необхідність заміни або додаткового постачання товару у порядку, визначеному п.5.12, п.5.13 договору, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 2%, а у випадку прострочення термінів поставки на 30 і більше календарних днів у розмірі 10% від вартості товару, не поставленого вчасно (п.6.9 Договору);

- Сторона, яка порушила зобов`язання за цим Договором, звільняється від відповідальності за порушення Договору, якщо це порушення сталося внаслідок форс-мажору (непереборної сили). Обставинами форс-мажору (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, перелік яких наведений у ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. Звільнення від відповідальності за цим положенням застосовується з моменту, коли непереборна сила стала причиною порушення зобов`язання та до моменту, коли непереборна сила припинила перешкоджати виконанню обов`язку (п. 7.1 Договору);

- Сторона, виконанню зобов`язань за цим договором якої перешкоджають обставини форс-мажору, повинна не пізніше 7 календарних днів повідомити іншу сторону про початок і припинення дії таких обставин на виконання обов`язків за цим договором (п. 7.2 Договору);

- Сторона, яка посилається на обставини форс-мажору, повинна довести наявність таких обставин. Належним доказом наявності таких обставин і їх тривалості є документи, видані Торгово-промисловою палатою України (регіональною палатою), іншими відповідними органами чи організаціями в Україні, уповноваженими посвідчувати відповідні факти (п. 7.3 Договору);

- цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2023р., але у будь-якому разі до повного виконання взаємних зобов`язань сторонами (п. 10.1 Договору).

Додатком №1 до договору є підписана сторонами специфікація на товар, що поставляється (копія а.с.17-22), за умовами якої сторони узгодили, зокрема, наступне:

- вартість товару 4 528 253,70 грн. з ПДВ;

- умови оплати: 100% по факту поставки кожної партії товару та після проведення гідравлічних випробувань з позитивним результатом протягом 30 календарних днів;

- строк поставки товару: протягом 150 календарних днів від дати, вказаної в заявці на поставку, але не пізніше 31.12.2023р. в залежності від того, яка дата настане раніше;

- також специфікацією передбачено вимоги до тари та упаковки, вимоги до товару. до технічної документації і ін.

03.08.2023р. позивачем було направлено відповідачу заявку №01/01/23/11-02/01/214 (а.с. 23-24) на відвантаження товару по додатку до Договору №23/1466-МТР від 01.08.23р., у якій, серед іншого, вказано, що даний лист (заявка) направляється на виконання п. 5.5 Договору та не є погодженням зміни умов договору, в т.ч. щодо строків поставки. Очікуваний строк поставки, вказаний у заявці 29.12.2023р.

20.09.2023 року КДП «НМУ» ЕПМ» листом № 141 (а.с. 25) повідомило позивача про готовність відвантаження частини продукції згідно з договором на підрозділи ПАТ «Укрнафта», а саме: засувок клинових з висувним шпинделем фланцевих Z41Н-63C (30с76нж) DN 80 PN6,3 МПа з КМЧ - 9 комплектів, вантажоотримувачу БНГВ (Нафтогазовидобувне управління «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта»).

Листом № 01/01/23/11-02/01/438 від 20.09.2023 року (а.с. 25-26) ПАТ «Украфта» повідомило відповідача про готовність приймати вищевказаний товар.

Товар на суму 123 063,30 грн був поставлений та прийнятий без зауважень у вересні 2023 року, що підтверджується видатковою накладною № 233 від 22.09.2023 року (а.с. 26), актом приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю № 332/3901 від 25.09.2023 року (а.с. 26 на звороті) та актом № 17 на гідравлічні випробування трубопровідної арматури на замовлення НГВУ «Бориславнафтогаз» від 29.09.2023 року (а.с. 27-28). Оплата цієї партії товару на суму 123 063,30 грн була здійснена позивачем 31.10.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 62482УТ23 (а.с. 28 на звороті).

Як зазначає позивач, в іншій частині поставка товару КДП «НМУ» ЕПМ» на адресу структурних підрозділів ПАТ «Укрнафта» (вантажоотримувачів) здійснена в строки, передбачені договором (до 31.12.2023 року), не була. Таким чином вартість непоставленого в строк товару становить 4 405 190,40 грн.

Відповідач звернувся до позивача листом від 11.01.2024 р. «Щодо виконання умов договору», у якому повідомив, що товар, який підлягає поставці, є імпортним; у зв`язку з проблемою, яка виникла внаслідок складних логістичних шляхів при організації перевезення товару в міжнародному сполученні КНР-України внаслідок військової агресії, строк поставки товару об`єктивно збільшується внаслідок причин, які не залежать від волі постачальника. Зважаючи на це, відповідачем було запропоновано укласти додаткову угоду про продовження строку поставки та надано її проект (а.с. 29).

Доказів укладення додаткової угоди суду не надано, на наявність таких позивач не посилається, відповідно до наданої до матеріалів справи копії додаткову угоду підписано лише представником відповідача та скріплено печаткою відповідача.

У відповідь на даний лист, позивач листом № 01/01/23/11-02/01/40 від 15.01.2024 р. повідомив відповідача про необхідність надати відповідні підтверджуючі документи стосовно обставин форс-мажору, про які стверджує постачальник, з посиланням на п.7.3 договору, а також, на підставі п. 6.9 Договору, яким регламентовано відповідальність за порушення умов договору, просив сплатити протягом 10 робочих днів штраф у розмірі 2% вартості товару - 88 103,81 грн. (а.с.30).

Листом від 19.01.2024 р. постачальник повідомив, що виробником планується здійснити відправку зазначеного товару заводу 04.02.2024 р., відтак, фактичний термін поставки - 15.03.2024р. 20.03.2024р. При цьому постачальник зазначив, що визнає штрафні санкції у розмірі 440 519,04 грн. та зобов`язується їх сплатити на підставі відповідної вимоги протягом 30 банківських днів з дня поставки товару в межах договору купівлі-продажу від 09.08.2023 р. №23/1556-МТР (а.с. 30 на звороті).

20.03.2024 р. позивачем було скеровано відповідачу вимогу про сплату штрафних санкцій в добровільному порядку №01/01/13/10/20/02-02/01/23 (а.с.29).

В той же час, 22.03.2023 р. відповідач повідомив позивача про готовність відвантажувати продукцію за даним договором на підрозділи ПАТ «Укрнафта» (а.с. 31-33), на що позивач листом від 25.03.2024 р. повідомив про готовність приймати товар (а.с. 33-36).

02.04.2024 р. товар був доставлений відповідачем на адресу структурного підрозділу (філії) ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Полтаванафтогаз», про що складено Акт №2318 та Акт №2323 приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю (на відповідальне зберігання); 02.04.2024 р. - на адресу структурного підрозділу (філії) ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз», про що складено Акт №2322 приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю (на відповідальне зберігання)»; 02.04.2024 р. - на адресу структурного підрозділу (філії) ПАТ «Укрнафта» ГСЛ Борислав, про що складено Акт №166/2503 приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю (на відповідальне зберігання)».

Як вбачається зі змісту даних Актів, копії яких надані позивачем в додатки до позову (а.с. 37-40), при прийманні товарів виявлено ряд недоліків та зауважень до якості товарів, що відображені в цих актах.

З огляду на це, позивач листом № 01/01/13/10/20/02-02/01/33 від 03.04.2024 р. відповідно до п. 5.15 Договору повідомив продавця (відповідача) про односторонню відмову від договору (а.с. 41); листом № 01/01/13/10/20/02-02/01/34 від 03.04.2024 р. повідомив продавця (відповідача) про відкликання листа щодо готовності прийняти товар та про те, що відповідно до п.5.13 Договору товар має бути вивезений продавцем з місця його знаходження протягом 10 робочих днів (а.с. 42).

Позивач надає докази повернення товару відповідачу (квитанції Нової пошти, а.с. 43-44).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 440 519,04 грн неустойки (штрафу) за неналежне виконання обов`язків за укладеним 01.08.2023 року між сторонами Договору № 23/1466-МТР купівлі-продажу.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 ГК України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 ГК України).

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначено вище, Специфікацією до договору визначено строк поставки: протягом 150 календарних днів від дати, вказаної в заявці на поставку, але не пізніше 31.12.2023 в залежності від того, яка подія настане раніше.

Таким чином, з урахуванням змісту заявки на поставку від 03.08.2023, останнім днем строку на поставку товару є 31.12.2023.

Відповідач у вказаний строк виконав зобов`язання щодо поставки товару позивачу частково, поставив товар на суму 123 063,30 грн. Щодо поставки решти товару зобов`язання відповідачем не виконано, товар загальною вартістю 4 405 190,40 грн у визначений Договором строк не поставлено.

Дана обставина відповідачем визнається.

За загальним правилом, встановленим ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі №904/4156/18, де, зокрема, вказано на те, господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Господарським кодексом України закріплено право сторін на власний розсуд формулювати умову договору про штрафні санкції (з дотриманням правил ч. 1 ст. 231 ГК України), їх розмір, спосіб обчислення, підстави застосування, співвідношення із збитками.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від вчинення) таких дій.

Якщо обидві сторони правочину є суб`єктами господарської діяльності (професійними комерсантами, підприємцями), стандарти усвідомлення ризиків при вчиненні відповідного правочину є іншими, ніж у випадку, якщо б стороною правочину були дві фізичні особи, або суб`єкт господарювання та пересічний громадянин. Стандарт розумної та обачливої поведінки комерсанта набагато вищий, порівняно зі стандартом пересічної розумної людини.

Подібна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №910/17876/19.

Отже, невиконання стороною прийнятих на себе зобов`язань має наслідком визначену відповідальність, яку сторони мали передбачити при укладенні Договору за загальними засадами справедливості, добросовісності, розумності, а тому наслідки невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором покладаються на нього.

В матеріалах справи, як як встановлено судом вище, наявна копія листа Київського дочірнього підприємства «НМУ «Електропівденмонтаж» від 11.01.2024, у якому він повідомляє про проблему, яка виникла внаслідок складних логістичних шляхів організації товару в міжнародному сполученні, що пов`язано з військовою агресією, з посиланням на загальний офіційний лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022. Крім того, відповідачем направлявся позивачу лист вих.№18 від 29.03.2024 «Повідомлення про настання обставин непереборної сили», яким відповідач повідомив позивача про настання обставин непереборної сили при поставці товару, у зв`язку з отриманням від перевізника, що здійснює транспортування товару, визначеного Договором №23/1466-МТР від 01.08.23, до України, інформації про настання форс-мажору. Обставини непереборної сили, що виражаються у блокуванні пунктів перетину кордону між Польською Республікою та Україною, через які пролягав логістичний маршрут з транспортування вантажу, вплинули на можливість виконання Київським дочірнім підприємством «НМУ «Електропівденмонтаж» свого зобов`язання зі своєчасної поставки товару. У зв`язку з виниклими обставинами, орієнтована дата поставки товару 12.04.2024. Наразі Київське дочірнє підприємство «НМУ «Електропівденмонтаж» звернулося до компетентного органу задля оформлення підтвердження настання обставин непереборної сили (копія листа а.с.36 на звороті).

Отже, відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що він не виконав свої зобов`язання по договору в результаті обставин надзвичайного характеру, яким він не міг запобігти.

Суд не оцінює дані твердження відповідача як правомірні з огляду на наступне.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався, і діє на даний час. Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Так, частиною 1 статті 627 ЦК України сторони відповідно до ст.6 цього Кодексу є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, підписуючи Договір купівлі-продажу № 23/1466-МТР від 01.08.2023 року відповідач був ознайомлений з умовами договору та відповідно взяв на себе зобов`язання щодо його належного виконання.

Відповідно до частини 1 статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутністю на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутністю у боржника необхідних коштів.

Вказана норма кореспондується зі статтею 218 ГК України. Згідно частини 2 статті 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

З урахуванням ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК України посилання відповідача проблему, яка виникла внаслідок складних логістичних шляхів організації товару в міжнародному сполученні, що пов`язано з військовою агресією, не є підставою для звільнення його від відповідальності згідно пунктом 7.1 Договору.

Крім того, умовами п. 7.2, п. 7.3 Договору сторони визначили порядок застосування обставин непереборної сили (форс-мажор) та підстави для звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в своїй постанові від 25.01.2022 по справі №9904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений характер). При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Отже, в будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи.

При цьому, одне лише передбачене законом віднесення воєнного стану до форс- мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного стану (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання взятих зобов`язань.

При цьому, як доказ на підтвердження настання обставин непереборної сили, відповідачем зазначено лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за №92024/02.0-7.1.

Вказаний лист з урахуванням постанови Верховного Суду від 25.01.2022 по справі №9904/3886/21 та постанови Верховного Суду від 31.08.2022 по справі №910/15264/21 не є доказом настання обставин непереборної сили саме для Київського дочірнього підприємства "НМУ" Електропівденмонтаж" за Договором № 23/1466-МТР купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, тому погоджуючись поставити товар у строк до 31.12.2023 Київське дочірнє підприємство "НМУ" Електропівденмонтаж" повинно було об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказані терміни.

Посилання відповідача у повідомленні про настання обставин непереборної сили від 29.03.2024 р., що виражаються у блокуванні пунктів перетину кордону між Польською Республікою та Україною, через які пролягав логістичний маршрут з транспортування вантажу, не підтверджено відповідно до п. 7.3 Договору документами, виданими Торгово-промисловою палатою України (регіональною палатою), іншими відповідними органами чи організаціями в Україні, уповноваженими посвідчувати відповідні факти.

Верховний Суд в постанові від 31.08.2022 по справі №9910/15264/21 зробив акцент, що повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні як найшвидше. Хоча й форс - мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належного виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Київське дочірнє підприємство "НМУ" Електропівденмонтаж" повідомило позивача про настання таких обставин, як він сам зазначає, 11.01.2024 та 29.03.2024, тобто з порушенням строку визначеного п.7.2 Договору.

З огляду на вищевказані норми діючого законодавства твердження відповідача є необґрунтованими та безпідставними, судом до уваги не приймаються.

Матеріалами справи підтверджується, що Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором не поставив позивачу у встановлений строк товар на суму 4 405 190,40 грн. Дана обставина відповідачем не спростовується.

У п. 6.9. Договору сторони узгодили, що за порушення строку постачання товару, його приналежностей та/або документів, що його стосуються, у тому числі викликане виявленням нестачі товару або постачанням товару, який не відповідає якості та комплектності, що обумовило необхідність заміни або додаткового постачання товару у порядку, визначеному п.5.12, п.5.13 договору, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 2%, а у випадку прострочення термінів поставки на 30 і більше календарних днів у розмірі 10% від вартості товару, не поставленого вчасно.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 440 519,04 грн штрафу (10 % від вартості товару, не поставленого вчасно).

Суд, перевіривши розмір заявлених вимог в частині стягнення штрафу, не виявив завищення його розміру з боку позивача, а тому вимоги є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частиною 2 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони).

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, суд зазначає, що інші доводи учасників справи не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання перед позивачем з постачання товару в узгоджені сторонами строки, чим порушив умови укладеного з позивачем Договору та вищевказані приписи діючого законодавства.

За вказаних обставин позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до відповідача Київського дочірнього підприємства "НМУ" Електропівденмонтаж" про стягнення 440 519,04 грн неустойки (штрафу) за неналежне виконання обов`язків за укладеним 01.08.2023 року між сторонами Договору № 23/1466-МТР купівлі-продажу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат.

При пред`явленні даного позову позивачем сплачено до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в загальному розмірі 5 286,23 грн, про що свідчить відповідна виписка (а.с. 46).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 126, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київського дочірнього підприємства "НМУ" Електропівденмонтаж" (провулок Спортивний 4-в, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (провулок Нестерівський, 5/3, м. Київ, 04053, ) 440 519,04 грн штрафу та 5 286,23 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписане 30.07.2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик