ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2024 р. Справа №927/1120/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Сівовна Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024 (повний текст складено 19.02.2024)

та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 (повний текст складено 07.03.2024)

у справі №927/1120/23 (суддя Ноувен М.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансекспрес"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс"

про стягнення 5 949 183,99 грн та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансекспрес" (далі - ТОВ "Трансекспрес") звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" (далі - ТОВ "Агрохімресурс") про стягнення 4 515 830,25 грн, з яких: 4 372 972,08 грн - заборгованість з суборендної плати, 123 280,87 грн - пеня, 7 618,02 грн - три проценти річних, 11 959,28 грн - інфляційні втрати, а також зобов`язання відповідача повернути позивачу рухомий склад, а саме: залізничні вагони за номерами: 54334008, 54340963, 54340989, 54356936, 59911479, 59913277, 59913285, 59913665, 59914119, 54331533, 94523016, 94523073, 9452230, 54754759, 51250157, 90981028, 94411030, 94411063, 57258436, 76739077, 59232868, танк контейнери з номерами: DMZU0000374, DMZU0000380, 00000039, 00000040, 00000041, 00000042 на залізничну станцію за наданими ТОВ "Трансекспрес" інструкціями.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору суборенди залізничного рухомого складу від 01.07.2018 №010718.

На стадії підготовчого засідання ТОВ "Трансекспрес" подано заява про збільшення позовних вимог, в якій останній просить суд зобов`язати ТОВ "Агрохімресурс" повернути ТОВ "Трансекспрес" рухомий склад, а саме: залізничні вагони за номерами: 54334008, 54340963, 54340989, 54356936, 59911479, 59913277, 59913285, 59913665, 59914119, 54331533, 94523016, 94523073, 9452230, 54754759, 51250157, 90981028, 94411030, 94411063, 57258436, 76739077, 59232868, танк-контейнери з номерами: DMZU0000374, DMZU0000380, 00000039, 00000040, 00000041, 00000042 на залізничну станцію за наданими ТОВ "Трансекспрес" інструкціями, а також стягнути з відповідача на користь позивача 5 949 183,99 грн, з яких: 5 806 325,82 грн - суборендна плата, 123 280,87 грн - пеня, 7 618,02 грн - три проценти річних, 11 959,28 грн - інфляційні втрати. Вказана заява прийнята Господарським судом Чернігівської області до розгляду як така, що відповідає приписам статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Також, до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява представника відповідача про розподіл судових витрат, у якій останній просить стягнути з ТОВ "Трансекспрес" на користь ТОВ "Агрохімресурс" судові витрати у розмірі 150 941,77 грн.

Крім того, до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання представника позивача про стягнення з ТОВ "Агрохімресурс" на користь ТОВ "Трансекспрес" понесених судових витрат на професійну правничу допомогу (загальна вартість становить 82 108,22 грн) пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Короткий зміст рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви їх ухвалення

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024 у справі №927/1120/23 позов задоволено частково.

Зобов`язано ТОВ "Агрохімресурс" повернути ТОВ "Трансекспрес" рухомий склад, а саме: залізничні вагони за номерами: 54334008, 54340963, 54340989, 54356936, 59911479, 59913277, 59913285, 59913665, 59914119, 54331533, 94523016, 94523073, 9452230, 54754759, 51250157, 90981028, 94411030, 94411063, 57258436, 76739077, 59232868, танк контейнери з номерами: DMZU0000374, DMZU0000380, 00000039, 00000040, 00000041, 00000042 на залізничну станцію за наданими ТОВ "Трансекспрес" інструкціями.

Стягнуто з ТОВ "Агрохімресурс" на користь ТОВ "Трансекспрес" 2 187 964,34 грн заборгованості з суборендної плати, 123 280,87 грн пені, 7 618,02 грн трьох процентів річних, 11 959,28 грн інфляційних втрат та судовий збір в сумі 36 013,90 грн. В решті позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягненню підлягає 2 187 964,34 грн заборгованості за актами від 30.04.2023 №4, від 31.05.2023 №5, від 30.06.2023 №6, від 31.07.2023 №7, від 01.09.2023 №8 в повному обсязі по рухомому складу, що не виведений з оренди, а також заборгованість по рухомому складу (21 вагон та 6 танк контейнерів за №№54334008 (п/н 16), 54340963 (п/н 21), 54340989 (п/н 22), 54356936 (п/н 23), 59911479 (п/н 7), 59913277 (п/н 8), 59913285 (п/н 9), 59913665 (п/н 20), 59914119 (п/н 10), 54331533 (п/н 11), 94523016 (п/н 18), 94523073 (п/н 17), 94523230 (п/н 19), 54754759 (п/н 12), 51250157 (п/н 31), 90981028 (п/н 13), 94411030 (п/н 14), 94411063 (п/н 15), 57258436 (п/н 24), 76739077 (п/н 29), 59232868 контейнери №№DMZU0000374 (п/н 1), DMZU0000380 (п/н 2), 00000039 (п/н 3), 00000040 (п/н 4), 00000041 (п/н 5), 00000042 (п/н 6), що виведений з оренди листом від 04.05.2023 за період до 03.06.2023 включно. При цьому, місцевий господарський суд дійшов висновку, що нарахування позивачем подвійної орендної плати здійсненої після 03.06.2023 на рухомий склад, що виведений з оренди 04.05.2023 не відповідають правовому регулюванню, встановленому частиною 2 статті 785 ЦК України (далі - ЦК України), у зв`язку з чим вимоги позивача в частині стягнення 3 618 361,48 грн суборендної плати, нарахованої після 03.06.2023 на 21 вагон та 6 танк контейнерів, що виведені з суборенди є необґрунтованими. Також, судом першої інстанції здійснено перевірку нарахованих позивачем сум пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат та встановлено, що останні нараховані правомірно, з урахуванням умов договору, відповідно до норм законодавства. Крім того, з огляду на особливості фактичних правовідносин, враховуючи спрямування вагонів за межі України саме за ініціативою відповідача, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання ТОВ "Агрохімресурс" повернути рухомий залізничний склад позивачу правомірна, обґрунтована і підлягає задоволенню.

Додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/1120/23 заяви ТОВ "Трансекспрес" та ТОВ "Агрохімресурс" про розподіл судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Агрохімресурс" на користь ТОВ "Трансекспрес" судові витрати в сумі 39 938,22 грн. В решті заявлених витрат відмовлено.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 49 938,22 грн витрат (у тому числі 36 492,00 грн витрат на правничу допомогу та 13 446,22 грн додаткових витрат), а також з позивача на користь відповідача - 10 000,00 грн.

Водночас, враховуючи приписи частини 11 статті 129 ГПК України, місцевий господарський суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 39 938,22 грн судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Агрохімресурс" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024 у справі №927/1120/23, в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим за неправильного та неповного встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неповного дослідження судом доказів, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Так, скаржник зазначає, що постійно інформував позивача про неможливість користуватися вагонами, а підписуючи акти виконаних робіт та сплачуючи орендну плату, відповідач діяв і інтересах позивача - собі на шкоду, а не на шкоду останньому, як помилково вважав суд.

Також, апелянт вказує, що не може користуватися переданими йому в суборенду вагонами, оскільки ВАТ "Гродно Азот" перестав виконувати інструкції щодо переміщення вагонів та разом з ВАТ "Гомельський хімічний завод" незаконно утримує спірний рухомий склад.

Крім того, відповідач зауважує, що оскільки ВАТ "Гродно Азот" і ВАТ "Гомельський хімічний завод" незаконно заволоділи спірним рухомим складом та незаконно його утримують, не виконують жодні звернення, вимоги, транспортні інструкції відповідача, інших компаній щодо повернення рухомого складу, останній позбавлений можливості повернути позивачу спірний рухомий склад, що зумовлене не умисними діями відповідача, а обставиною, за яку він не відповідає - незаконним захопленням ВАТ "Гродно Азот" спірного рухомого складу, а також подальшим незаконним утриманням ВАТ "Гродно Азот" та ВАТ "Гомельський хімічний завод" спірного рухомого складу з повним ігноруванням всіх запитів відповідача та інших компаній щодо повернення спірного рухомого майна.

До апеляційної скарги відповідачем також долучено ряд нових доказів.

Також, не погоджуючись з додатковим рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Агрохімресурс" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/1120/23, в частині задоволення заяви ТОВ "Трансекспрес" та в частині часткової відмови у задоволенні заяви ТОВ "Агрохімресурс" про розподіл судових витрат. Ухвалити в цій частині нове додаткове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150 941,77 грн, а у задоволенні заяви позивача про розподіл витрат відмовити повністю.

Так, скаржник посилається, зокрема на те, що при частковому задоволенні клопотання позивача про стягнення судових витрат, судом першої інстанції не надано жодної оцінки запереченням відповідача щодо вказаного клопотання. Місцевий господарський суд неправомірно надав безпідставну перевагу позивачу при оцінці обґрунтованості перевищення розміру витрат, зазначених у попередньому розрахунку, незаконно відмовив у задоволенні вимог відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150 941,77 грн, що призвело до порушення частини 3 статті 124 та частини 6 статті 129 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Агрохімресурс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024 у справі №927/1120/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

19.03.2024 Північним апеляційним господарським судом витребувано матеріали справи №927/1120/23.

26.03.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №927/1120/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №927/1120/23. Розгляд апеляційної скарги ТОВ "Агрохімресурс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024 у справі №927/1120/23 призначено на 01.05.2024. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 23.04.2024.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 03.04.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Агрохімресурс" на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/1120/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №927/1120/23. Об`єднано апеляційні скарги ТОВ "Агрохімресурс" на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 та на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/1120/23. Розгляд апеляційної скарги ТОВ "Агрохімресурс" на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/1120/23 призначено на 01.05.2024. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 24.04.2024.

У судових засіданнях 01.05.2024, 29.05.2024 та 05.06.2024 оголошувались перерви до 29.05.2024, 05.06.2024 та 19.06.2024 відповідно.

У зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. (головуючий суддя (суддя-доповідач) на лікарняному з 17.06.2024 до 30.06.2024, судове засідання призначене на 19.06.2024, не відбулося.

Крім того, суддя Сітайло Л.Г. перебувала з 01.07.2024 до 14.07.2024 у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 розгляд апеляційних скарг ТОВ "Агрохімресурс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024 та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 призначено на 24.07.2024.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційні скарги

18.04.2024, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024 у справі №927/1120/23, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу ТОВ "Агрохімресурс" без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Так, позивач зазначає, що відповідачем в процесі розгляду справи не доведено:

- відсутність можливості використовувати рухомий склад;

- надання відповідачем інструкцій та законних вимог щодо переміщення вагонів;

- відмови білоруських компаній виконувати інструкції відповідача щодо переміщення вагонів, наявності заборон чи обмежень на переміщення вагонів на територію Латвії, наявності документів про реквізицію/конфіскацію вагонів.

Таким чином, позивач вважає відсутніми правові підстави для застосування частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) для звільнення відповідача від суборендної плати.

Водночас, позивач звертає увагу, що ним надано докази, які досліджені під час судового розгляду та на підставі яких суд першої інстанції встановив:

- позивачем за договором передано в користування відповідачу рухомий склад: вагони, танк контейнери на території України та Республіки Білорусь;

- листом від 04.05.2023 №53 засвідчується, що позивач повідомив відповідача про необхідність часткового повернення рухомого складу, а саме 21 вагона та 6 танк-контейнерів, а також надав транспортні інструкції на виведення рухомого складу на залізничну станцію Даугавпілс, Латвійська залізниця, код 110003;

- відповідачем отримано лист від 04.05.2023 №53;

- відповідач проігнорував отриману вимогу та не повернув рухомий склад позивачу;

- всупереч умовам договору відповідачем не здійснено оплату за користування рухомим складом;

- позивачем у порядку, передбаченому договором, складалися акти виконаних робіт (послуг) та направлялися відповідачу цінними листами з описами вкладення за місцезнаходженням останнього та за його фактичною адресою. Матеріали справи містять докази отримання відповідачем таких документів;

- відповідач не скористався правом, передбаченим пунктом 4.6 договору, щодо надання заперечень за актами виконаних робіт (послуг).

З огляду на викладене вище, позивач вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024 у справі №927/1120/23 ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

23.04.2024, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/1120/23, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу ТОВ "Агрохімресурс" без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

У відзиві ТОВ "Трансекспрес" зазначає, що твердження відповідача про відсутність документального підтвердження надання правничої допомоги, зокрема, акта прийому-передачі виконаних робіт, є необґрунтованим. Розмір понесених витрат і сплата гонорару адвоката підтверджується долученими до матеріалів справи доказами. Відповідачем не спростовано факт належної оплати позивачем наданої професійної правничої допомоги та додаткових витрат. Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та належним чином оцінив докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, дійшовши обґрунтованого висновку, що понесені витрати підтверджені належними доказами і підлягають розподілу. Заявлена до відшкодування відповідачем сума в п`ятнадцять разів перевищує розмір витрат, зазначених в попередньому розрахунку.

Враховуючи вищевикладене, на переконання позивача, місцевим господарським судом правомірно враховано та розподілено витрати позивача на професійну правничу допомогу. Додаткові витрати, підтверджені належними доказами. Судове рішення є законним, обґрунтованим та ґрунтується на засадах верховенства права.

Узагальнені доводи, заперечення та пояснення учасників справи

01.05.2024, через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, відповідачем подано письмові пояснення по суті спору.

28.05.2024, через систему "Електронний суд", позивачем подано письмові пояснення по суті спору.

29.05.2024, через систему "Електронний суд", відповідачем подано письмові пояснення щодо можливості захисту прав власника вагонів.

04.06.2024, через систему "Електронний суд", позивачем подано письмові пояснення у справі та заперечення проти клопотання відповідача про приєднання доказів.

05.06.2024, через систему "Електронний суд", відповідачем подано письмові пояснення щодо практики застосування частини 6 статті 762 ЦК України.

17.06.2024, через систему "Електронний суд", позивачем подано додаткові письмові пояснення у справі.

Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

Щодо наданих відповідачем (разом з апеляційною скаргою додаткових доказів) до суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У силу статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, з метою забезпечення своєчасного розгляду справ і правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, чинним ГПК України встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, визначено стадії судового процесу, запроваджено розумні обмеження, у тому числі щодо подання доказів.

Так, з аналізу наведених вище норм вбачається, що суд апеляційної інстанції може прийняти до розгляду докази, які не були подані стороною до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках за умови, якщо учасник справи доведе, що з об`єктивних, незалежних від нього причин не мав можливості подати їх до суду першої інстанції.

Разом з тим, подаючи одночасно з апеляційною скаргою додаткові докази, скаржником взагалі не заявлено клопотання про прийняття їх до розгляду судом апеляційної інстанції з обґрунтуванням об`єктивності та поважності причин, які унеможливили їх подання до суду першої інстанції.

Відсутність вказаного клопотання сторони сама по собі виключає можливість вирішення питання та прийняття судом апеляційної інстанції до розгляду додаткових доказів, у порядку статті 269 ГПК України.

Враховуючи викладене та виходячи з положень статей 80, 269 ГПК України, у колегії суддів відсутні підстави приймати до розгляду подані відповідачем до суду апеляційної інстанції додаткові докази.

29.05.2024, через систему "Електронний суд", відповідачем подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

Колегія суддів розглянувши клопотання відповідача про приєднання доказів дійшла висновку про відмову в його задоволенні з огляду на таке.

Статтею 80 ГПК України чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 3 вказаної статті відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 вказаної статті). Оскільки дана справа розглядалась за правилами загального позовного провадження, то питання, які стосуються подання доказів, у тому числі щодо проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, вирішується судом першої інстанції на стадії підготовчого засідання (стаття 182 ГПК України).

У розумінні наведених положень докази, які підтверджують заявлені вимоги (у тому числі клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням), мають бути подані відповідачем одночасно з відзивом, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена відповідачем до суду та належним чином обґрунтована.

У свою чергу, статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази в заперечення позову повинні існувати на момент звернення до суду з відзивом, і саме на відповідача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з відзивом (в разі неможливості подання доказів у встановлений строк відповідач повинен повідомити, який доказ не може бути подано). Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у даному випадку - відповідача).

Проте, у даному випадку, відповідач просить суд долучити докази, які датовані вже після прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції (07.02.2024), тобто докази, яких взагалі не існувало на момент розгляду спору по суті судом першої інстанції.

Отже, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, у порядку статті 269 ГПК України, незалежно від причин неподання відповідачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15 та від 11.09.2019 у справі №922/393/18.

Враховуючи, що станом на дату ухвалення місцевим господарським судом оскаржуваного рішення (07.02.2024) наданих відповідачем доказів не існувало, вони не можуть бути прийняті судом та долучені до матеріалів справи.

31.07.2024, через систему "Електронний суд", позивачем подано клопотання про проведення судового засідання за відсутності його представника.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, з огляду на те, що явка в судове засідання сторін або інших учасників справи обов`язковою не визнавалась, зважаючи на викладення сторонами своїх доводів і вимог у письмових заявах по суті, а також враховуючи обмежений статтею 273 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 31.07.2024 з`явився представник позивача.

Представник позивача, у судовому засіданні, підтримав вимоги та доводи апеляційних скарг, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024 у справі №927/1120/23, в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Також просив скасувати додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/1120/23, в частині задоволення заяви ТОВ "Трансекспрес" та в частині часткової відмови у задоволенні заяви ТОВ "Агрохімресурс" про розподіл судових витрат. Ухвалити в цій частині нове додаткове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150 941,77 грн, а у задоволенні заяви позивача про розподіл витрат відмовити повністю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.07.2018 між ТОВ "Трансекспрес" (суборендодавець) та ТОВ "Агрохімресурс" (суборендар) укладено договір суборенди залізничного рухомого складу №010718.

Відповідно до умов наведеного договору (з урахуванням укладених додаткових угод до нього) суборендодавець зобов`язується передати, а суборендар прийняти в оренду залізничний рухомий склад суборендодавця (далі - РС), придатний до перевезень в технічному і комерційному стані, очищений від залишків вантажу, що раніше перевозився, і підготовлений для перевезення вантажу вказаного у листі - заявці суборендаря.

Згідно з пунктом 2.1 договору передача рухомого складу в оренду оформлюється актом приймання-передачі, який підписується на станції прийому-передачі, яка знаходиться на території України, або на станції прикордонного переходу у випадках першого навантаження за межами митної території України. Акт приймання-передачі підписується уповноваженими представниками сторін. Датою передачі рухомого складу в оренду є дата підписання актів приймання-передачі, яка відповідає даті прибуття РС на вказану суборендарем станцію прийому-передачі, або на прикордонну станцію, згідно з інформацією ГІОЦ ПАТ "Укрзалізниця". В актах приймання-передачі фіксуються номери вагонів, моделі, вид РС, дата побудови, дата та рік проходження наступного планового виду ремонту кожної одиниці РС.

За умовами пункту 2.4 договору, після закінчення терміну оренди та у випадках дострокового припинення дії цього договору або часткового повернення рухомого складу з ініціативи суборендодавця/суборендаря, суборендар зобов`язаний повернути рухомий склад суборендодавцю протягом 30 календарних днів з дня отримання письмового повідомлення від суборендодавця, по акту прийому-передачі, який підписується на станції прийому-передачі, вказаній суборендодавцем. Датою повернення рухомого складу є дата підписання актів приймання-передачі, яка відповідає даті прибуття РС на станцію прийому-передачі, вказану суборендодавцем (згідно з інформацією ГЮЦ ПАТ "Укрзалізниця").

Пунктом 3.1.5 договору встановлено, що суборендодавець оформляє зі своєї сторони та направляє на адресу суборендаря акт приймання-передачі наданих послуг не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним.

Не пізніше, ніж за 20 календарних днів до закінчення терміну дії договору (його дострокового розірвання) направляє суборендареві транспортні інструкції на виведення РС з оренди (пункт 3.1.7 договору).

Відповідно до пункту 3.2.1 договору суборендар приймає рухомий склад суборендодавця для перевезень по маршрутах, погоджених з суборендодавцем.

За змістом пункту 3.2.2 договору суборендар здійснює платежі суборендодавців в сумах і термінах, визначених цим договором.

Після припинення дії цього договору оренди або на вимоги суборендодавця, суборендар повертає суборендодавцю рухомий склад, у тому стані, в якому він його отримав в оренду, з урахуванням нормального зносу, включаючи знос, який утворюється (що утворився) при усуненні несправностей в процесі поточного обслуговування, заздалегідь очищений (при необхідності промитий) від залишків вантажів, що перевозяться, при цьому складається акт приймання-передачі вагонів, який підписується представниками сторін на станції прийому-передачі, вказаної суборендарем (пункт 3.2.10 договору).

Згідно з пунктом 3.2.11 договору суборендар підписує зі свого боку акт наданих послуг та акт приймання-передачі (повернення з оренди) вагонів протягом 5 робочих днів від дати його отримання від суборендодавця. А в разі виникнення зауважень по акту наданих послуг чи акту приймання-передачі (повернення з оренди) вагонів, в цей же термін направляє письмові зауваження суборендодавцю. У випадку ненадходження від суборендаря підписаного акта наданих послуг або акта приймання-передачі (повернення з оренди) вагонів чи письмового зауваження у термін, зазначений в даному пункті, з урахуванням строку його пересилання, отриманий суборендарем акт вважається прийнятим в редакції, в якій був отриманий.

Орендна плата нараховується за кожну добу оренди рухомого складу. Сума договору в цілому складається з орендної плати за всі одиниці рухомого складу, який був переданий в оренду відповідно до пунктів 1.1, 4.4. цього договору (пункт 4.1 договору).

У пункті 4.2 договору встановлений розмір суборендної плати з 15.10.2022:

- однієї цистерни №№51250017, 51137073, 51243277, 51243277, 51250157 моделі 15-1542 за добу складає 1 150,02 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 191,67 грн;

- однієї цистерни №№57258618, 57258436 моделі 15-1613 за добу складає 1 150,02 грн, в т.ч. ПДВ20% - 191,67 грн;

- однієї цистерни №№76739077, 76739044, 76739051, 76739069, 76739085 моделі 15-1613-05 за добу складає 1 150,02 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 191,67 грн;

- однієї платформи фітингової №№54334008, 59911479, 59913277, 59913285, 59914119, 54331533, 59913665, 54340963, 54340989, 54356936 моделі 13-401М2 за добу складає 1 050,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 175,00 грн;

- однієї платформи фітингової №№94523073, 94523016, 94523230 моделі 13-9589 за добу складає 1 050,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 175,00 грн;

- однієї платформи фітингової №№90981028, 94411030, 94411063 моделі 13-4085-01 за добу складає 1 050,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 175,00 грн;

- однієї платформи фітингової №54754759 моделі 13-4012-51 за добу складає 1 050,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 175,00 грн;

- одного контейнера КХЦ 24 №DMZU0000374, DMZU0000380, 00000039, 00000040, 00000041, 00000042 за добу складає 300,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 50,00 грн (пункт 4.2 в редакції додаткової угоди №27 від 20.09.2022).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що орендна плата сплачується суборендарем у вигляді попередньої 100% оплати за перший та останній місяць оренди протягом 5-ти банківських днів з дати виставлення суборендарем рахунку. Передоплата за останній місяць оренди не може бути зарахована в рахунок поточного місяця оренди, але це не стосується випадку, якщо останній місяць оренди збігається з поточним місяцем. У випадках, якщо за попередній місяць оренди виникає переплата, то сума цієї переплати автоматично вважається оплатою на наступний місяць оренди. Орендна плата за подальші місяці здійснюється суборендарем на підставі виставленого суборендодавцем рахунка в розмірі 100% попередньої оплати до 7-го числа місяця оренди. Розрахунки здійснюються в національній валюті України.

Відповідно до пункту 4.6 договору суборендодавець направляє акт наданих послуг суборендарю до 5-го числа місяця, наступного за звітним місяцем оренди. Суборендар протягом п`яти робочих днів з моменту отримання оригіналу акта надання послуг повинен прийняти, підписати та завірити його зі свого боку печаткою та направити його суборендодоавцю.

У разі неотримання суборендодавцем від суборендря підписаних актів наданих послуг або документів з запереченням суборендаря за актом наданих послуг в термін, більше як п`ять робочих днів з моменту отримання оригіналу актів надання послуг суборендарем, послуги вважаються наданими суборендадавцем належним чином і прийнятими суборендарем у повному обсязі.

Договір набирає чинності від дати його підписання і діє до 31.12.2023, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх погашення (пункт 8.1 договору, в редакції додаткової угоди №28 від 29.12.2022).

Пунктом 8.3 договору встановлено, що його дія припиняється у випадку:

- закінчення терміну, на який він був укладений;

- на письмову вимогу суборендаря про виведення вагонів з оренди, яка має бути направлена суборендодавцеві в строк не менше, ніж за 30 діб до дня припинення договору;

- достроково, в разі розірвання на підставах, передбачених цим договором і чинним законодавством України;

- на письмову вимогу суборендодавця про виведення вагонів з оренди, яке має бути направлене суборендарю в строк не менше, ніж за 30 діб до дня припинення договору.

На виконання умов договору в оренду позивачем передано, а відповідачем прийнято у користування РС, що підтверджується відповідними актами приймання-передавання вагонів, а саме:

- від 05.12.2018 №45 вагон №76739077;

- від 19.02.2019 №48 вагон №59911479, контейнери №№DMZU0000374, DMZU0000380;

- від 28.01.2020 №50 вагони №№59913277, 59913285, 94411030, № 94411063;

- від 11.01.2021 №1 вагон №57258436;

- від 08.06.2021 №11 вагон №94523073;

- від 26.06.2021 №12 вагони №№94523230, 94523016;

- від 26.06.2021 №13 контейнери КХЦ-24 за номерами 39, 40,41,42;

- від 06.09.2021 №б/н вагон №54334008;

- від 28.11.2021 №8 вагон №59232868;

- від 10.01.2022 №б/н вагони №№54340963, 54340989, 54356936;

- від 14.01.2022 №б/н вагон №59913665;

- від 15.01.2022 №б/н вагон №51250157.

Також без підписання акта приймання-передачі позивачем передано, а відповідачем прийнято вагони №№59914119, 54331533, 54754759, 90981028.

Позивачем складались наступні акти виконаних робіт (послуг) та виставлялись рахунки на оплату:

- від 30.04.2023 №4 на суму 906 905,52 грн, рахунок від 30.04.2023 №50 (направлені відповідачу на адресу: м. Чернігів, вул. Гонча, 65, цінним листом з описом №403, отримані - 31.05.2023; направлені цінним листом з описом №885 на адресу: м. Чернігів, вул. Красносільського, 25Б, отримані - 24.05.2023);

- від 31.05.2023 №5 на суму 896 655,00 грн, рахунок від 31.05.2023 №71 (направлені відповідачу на адресу: м. Чернігів, вул. Гонча, 65, цінним листом з описом №701; направлені цінним листом з описом №882 на адресу: м. Чернігів, вул. Красносільського, 25Б, отримані - 05.06.2023);

- від 30.06.2023 №6 на суму 1 304 405,94 грн, рахунок на оплату від 30.06.2023 №96 (направлені відповідачу на адресу: м. Чернігів, вул. Гонча, 65, цінним листом з описом №965; направлені цінним листом з описом №973 на адресу: м. Чернігів, вул. Красносільського,25Б, отримані 06.07.2023);

- від 31.07.2023 №7 на суму 1 573 656,18 грн, рахунок на оплату від 31.07.2023 №113 (направлені відповідачу на адресу: м. Чернігів, вул. Гонча, 65, цінним листом з описом №477; направлені цінним листом з описом №485 на адресу: м. Чернігів, вул. Красносільського, 25Б);

- від 01.09.2023 №8 на суму 1 433 353,74 грн, рахунок на оплату від 01.09.2023 №130 (направлені відповідачу на адресу: м. Чернігів, вул. Гонча, 65, цінним листом з описом №500, повернуті відділенням зв`язку з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання"; направлені цінним листом з описом №518 на адресу: м. Чернігів, вул. Красносільського, 25Б, отримані 24.09.2023).

Листом від 01.06.2022 №0106 позивач повідомив відповідача реквізити для виведення вагонів з оренди в 30 денний термін.

По білоруській ЗД в кількості:

- 21 вагон №№94523230, 94523016, 94411030, 54754759,59232868, 94411063, 51250157, 76739077, 90981028, 94523073, 54331533, 57258436, 54334008, 54340963, 54340989, 54356936, 59911479, 59913277, 59913285, 59913665, 59914119;

- 6 танк-контейнерів №№DMZU0000374, DMZU0000380, 00000039, 00000040, 00000041, 00000042.

Станция назначения Даугавпилс, код 110003 Латвийская ЖД;

Получатель и плательщик: по ЛДЗ LDZ Cargo ООО, Пиеркрастер 33А-34, Даугавпилс, LV-5422, Латвия, тел.27734045, г. Рига, Латвия.

Уплата провозных платежей - LDZ Cargo - Балтик ЛК ООО 8122.

8ЦС №№51137073, 51243277, 51250017, 57258618, 76739044, 76739051, 76739069, 76739085.

Листом від 04.10.2022 №0410 позивач повідомив реквізити для виведення вагонів з оренди в 30-ти денний термін: по білоруській ЗД в кількості 12 вагонів №№59232868, 94523073, 94411030, 94411063, 54754759, 94523016, 90981028, 54331533, 94523230, 57258436, 51250157, 76739077; 6 танк-контейнерів №№DMZU0000374, DMZU0000380, 00000039, 00000040, 00000041, 00000042.

Станция назначения Даугавпилс, код 110003 Латвийская ЖД.

Получатель и плательщик: по ЛДЗ LDZ Cargo ООО, Пиеркрастер 33А-34, Даугавпилс, LV-5422, Латвия, тел.27734045, г. Рига,Латвия.

Уплата провозных платежей - LDZ Cargo - Балтик ЛК ООО 8122.

Листом від 20.02.2023 №2002 позивач повідомив реквізити про виведення з оренди в 30 денний термін вагонів №№54334008, 54340963, 54340989, 54356936, 59911479, 59913277, 59913285, 59913665, 59914119.

АО "ЛДЗ Ритоша састава сервис" - ж.д.код7367

Даугавпилсский центр ремонта вагонов

Ул. Варшавас 49 LV-5404, Даугавпилс, Латвия

Ст. назначения Даугавпилс Лат. Ж.д., код 110003

Уплата провозных платежей - АО "ЛДЗ Ритоша Састава Сервисс" - д.д. код 7367.

Листом від 04.05.2023 №53 позивач звернувся до відповідача з вимогою про часткове повернення рухомого складу - 21 вагону та 6 танк контейнерів, а саме: №№54334008, 54340963, 54340989, 54356936, 59911479, 59913277, 59913285, 59913665, 59914119, 54331533, 94523016, 94523073, 94523230, 54754759, 51250157, 90981028, 94411030, 94411063, 57258436, 76739077, 59232868, контейнери №№ DMZU0000374 , DMZU0000380, 00000039, 00000040, 00000041, 00000042.

Зазначений рухомий склад має бути повернутий за наступними реквізитами: ст. назначения - Даугавпилс Лат. Ж.д., код 110003 , получатель: АО "ЛДЗ Ритоша Састава Сервисс" - д.д. код 7367, Даугавпилсский центр ремонта вагонов ул. Варшавас 49 LV-5404, Даугавпилс, Латвия, Графа №3 Заявление отправителя: по договору OU NESLAR Trans, 10149 ул. Палдински мнт 14-1,г. Таллин, Эстония.

Лист отримано відповідачем 09.05.2023, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції №878.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору суборенди залізничного рухомого складу від 01.07.2018 №010718 та просить стягнути з відповідача, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 5 806 325,82 грн заборгованості по сплаті суборендних платежів за період з квітня 2023 року до серпня 2023 року, у тому числі: по акту від 30.04.2023 №4 на суму 598 254,96 грн (з урахуванням часткової оплати 250 000,00 грн платіжною інструкцією від 04.04.2023 №9642 та попередньої оплати в сумі 58 650,56 грн); по акту від 31.05.2023 №5 на суму 896 655,00 грн; по акту від 30.06.2023 №6 на суму 1 304 405,94 грн; по акту від 31.07.2023 №7 на суму 1 573 656,18 грн; по акту від 01.09.2023 №8 на суму 1 433 353,74 грн, а також зобов`язати відповідача наведений вище РС. Крім того, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 123 280,87 грн пені за період з 08.06.2023 до 11.08.2023, 7 618,02 грн трьох процентів річних за період з 08.06.2023 до 11.08.2023, 11 959,28 грн інфляційних втрат за червень 2023 року.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, відзивів на апеляційні скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив таке.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За приписами частини 6 статті 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України встановлено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України та частиною 1 статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, спір виник за договором суборенди майна (вагонами), а саме стосовно прострочки оплати послуг оренди, які підлягають сплаті відповідачем як суборендарем через, зокрема, несвоєчасне виконання ним обов`язку повернути орендоване майно позивачу як суборендодавцю, як під час дії, так і після припинення дії договору оренди в частині спірного рухомого складу.

Відповідно до умов пункту 4.2 договору та підписаних сторонами додаткових угод, зокрема, додаткової угоди №27 від 20.09.2022, що є невід`ємними частинами договору, сторони погодили наступну вартість суборендної плати з 15.10.2022:

- однієї цистерни за добу складає 1 150,02 грн з ПДВ 20%;

- однієї платформи фітингової за добу складає 1 050,00 грн з ПДВ 20%;

- одного контейнера за добу складає 300,00 грн з ПДВ 20%.

Так, у матеріалах справи наявні докази передачі відповідачу в суборенду наступних цистерн: №57258618, №76739044, №76739051, №76739069, №76739085, №51250017, №51243277.

Відповідач заперечень щодо нарахування орендної плати за вказані цистерни не надав, контррозрахунок в матеріалах справи відсутній, докази повернення вказаних цистерн також відсутні.

З огляду на наведене, позивачем правомірно, на підставі умов спірного договору та норм чинного законодавства нараховано орендну плату по наступним цистернам:

- №57258618 (п/н 25 у актах виконаних робіт №4, №5) у сумі 36 800,64 грн;

- №76739044 (п/н 26 у актах виконаних робіт №4, №5) у сумі 131 102,28грн;

- №76739051 (п/н 27 у актах виконаних робіт №4, №5) у сумі 131 102,28грн;

- №76739069 (п/н 28 у актах виконаних робіт №4, №5) у сумі 131 102,28грн;

- №76739085 (п/н 30 у актах виконаних робіт №4, №5) у сумі 131 102,28грн;

- №51250017 (п/н 32 у актах виконаних робіт №4, №5) у сумі 141 452,46 грн;

- №51243277 (п/н 33 у акті виконаних робіт №4) у сумі 6 900,12грн.

Щодо нарахувань орендної плати по іншим вагонам, платформам фітинговим та контейнерам, суд зазначає наступне.

Контейнери DMZU0000374 (п/н 1 у актах виконаних робіт), DMZU0000380 (п/н 2 у актах виконаних робіт) та вагон №59911479 (п/н 7 у актах виконаних робіт) передані відповідачу на підставі акта від 19.02.2019 №48.

Контейнери №00000039 (п/н 3 у актах виконаних робіт), №00000040 (п/н 4 у актах виконаних робіт), №00000041 (п/н 5 у актах виконаних робіт), №00000042 (п/н 6 у актах виконаних робіт) передані відповідачу на підставі акта від 26.06.2021 №13.

Вагони №59913277 (п/н 8 у актах виконаних робіт), №59913285 (п/н 9 у актах виконаних робіт), №94411030 (п/н 14 у актах виконаних робіт), №94411063 (п/н 15 у актах виконаних робіт), передані відповідачу на підставі акта від 28.01.2020 №50.

Вагон №57258436 (п/н 24 у актах виконаних робіт) переданий відповідачу на підставі акта від 11.01.2021 №1.

Вагон №94523073 (п/н 17 у актах виконаних робіт) переданий відповідачу на підставі акта від 08.06.2021 №11.

Вагони №94523230 (п/н 19 у актах виконаних робіт), №94523016 (п/н 18 у актах виконаних робіт) переданий відповідачу на підставі акта від 26.06.2021 №12.

Вагон №54334008 (п/н 16 у актах виконаних робіт) переданий відповідачу на підставі акта від 06.09.2021 №б/н.

Вагони №54340963 (п/н 21 у актах виконаних робіт), №54340989 (п/н 22 у актах виконаних робіт), №54356936 (п/н 23 у актах виконаних робіт) передані відповідачу на підставі акта від 10.01.2022 №б/н.

Платформа №59913665 (п/н 20 у актах виконаних робіт) передана відповідачу на підставі акта від 14.01.2022 №б/н.

У матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі відповідачем платформ, проте останнім використовуються наступні платформи: №59914119 (п/н 10 у актах виконаних робіт), №54331533 (п/н 11 у актах виконаних робіт), №54754759 (п/н 12 у актах виконаних робіт), №90981028 (п/н 13 у актах виконаних робіт).

У частині першій статті 284 ГК України законодавець як істотні умови договору оренди, визначив, зокрема, строк, на який укладається договір оренди; орендну плату з урахуванням її індексації; умови повернення орендованого майна або викупу.

Згідно з частиною 1 статті 773 ЦК України на наймача покладений обов`язок користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Частиною 1 статті 763 ЦК України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Аналогічні за змістом положення містить частина 4 статті 284 ГК України, відповідно до якої строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення (частина 4 статті 291 ГК України).

Дія договору припиняється (щодо кожного вагону окремо) на письмову вимогу суборендаря про виведення вагонів з оренди, яка має бути направлена суборендодавцеві в строк не менше, ніж за 30 діб до дня припинення договору (пункт 8.3 договору).

Місцевий господарський суд обґрунтовано не прийняв до уваги листи в частині припинення зобов`язань щодо оспорюваних вагонів, перелік яких є в актах виконаних робіт №1-№3, виходячи з наступного.

Листом від 01.06.2022 №0106 позивач повідомив відповідача реквізити для виведення вагонів з оренди в 30 денний термін.

Листом від 04.10.2022 №0410 позивач повідомив реквізити для виведення вагонів з оренди в 30-ти денний термін: по білоруській ЗД в кількості 12 вагонів №№59232868, 94523073, 94411030, 94411063, 54754759, 94523016, 90981028, 54331533, 94523230, 57258436, 51250157, 76739077 та 6 танк-контейнерів №№DMZU0000374, DMZU0000380, 00000039, 00000040, 00000041, 00000042.

Листом від 20.02.2023 №2002 позивач повідомив реквізити про виведення вагонів №№54334008, 54340963, 54340989, 54356936, 59911479, 59913277, 59913285, 59913665, 59914119 з оренди в 30 денний термін.

Проте, після надсилання зазначених листів сторони уклали додаткову угоду №28 від 29.12.2022 до договору суборенди та підписали акти виконаних робіт/наданих послуг №1-№3 від 31.03.2023, в яких визнали факт надання-отримання послуг до 31.03.2023 включно.

За приписами частини 1 статті 764 ЦК України, в разі якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що правовідносини щодо спірних вагонів не припинились на підставі вищезазначених листів позивача.

Згідно з частиною 1 статті 785 ЦК України, в разі припинення договору найму, наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено в договорі.

За змістом наведених норм із закінченням строку договору найму (оренди), на який його було укладено, за наявності заперечень наймодавця щодо подальшого користування наймачем майном, договір є припиненим, що означає припинення дії (чинності) для сторін всіх його умов, а їх невиконання (невиконання окремих його умов) протягом дії договору є невиконанням зобов`язання за цим договором, що має відповідні наслідки (настання відповідальності за невиконання чи неналежне виконання обов`язків під час дії договору тощо), однак не зумовлює продовження дії (чинність) договору в цілому або тих його умов, що не були виконані (неналежно виконані) стороною (сторонами).

Листом від 04.05.2023 №53 позивач звернувся до відповідача з вимогою про часткове повернення суборендарем рухомого складу, а саме 21 вагона та 6 танк контейнерів, а саме: №№ 54334008, 54340963, 54340989, 54356936, 59911479, 59913277, 59913285, 59913665, 59914119, 54331533, 94523016, 94523073, 94523230, 54754759, 51250157, 90981028, 94411030, 94411063, 57258436, 76739077, 59232868, контейнери №№ DMZU0000374, DMZU0000380, 00000039, 00000040, 00000041, 00000042.

Зазначений рухомий склад має бути повернутий за наступними реквізитами: ст. назначения - Даугавпилс Лат. Ж.д., код 110003 , получатель: АО "ЛДЗ Ритоша Састава Сервисс" - д.д. код 7367, Даугавпилсский центр ремонта вагонов ул. Варшавас 49 LV-5404, Даугавпилс, Латвия, Графа №3 Заявление отправителя: по договору OU NESLAR Trans, 10149 ул. Палдински мнт 14-1,г. Таллин, Эстония.

Лист отримано відповідачем 09.05.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №878.

Таким чином, враховуючи положення пункту 8.3 договору, відповідач був зобов`язаний до 03.06.2023 повернути рухомий склад, а з 04.06.2023 договір припинив дію, в частині оренди рухомого складу, а саме 21 вагона та 6 танк контейнерів за №№ 54334008 (п/н 16), 54340963 (п/н 21), 54340989 (п/н 22), 54356936 (п/н 23), 59911479 (п/н 7), 59913277 (п/н 8), 59913285 (п/н 9), 59913665 (п/н 20), 59914119 (п/н 10), 54331533 (п/н 11), 94523016 (п/н 18), 94523073 (п/н 17), 94523230 (п/н 19), 54754759 (п/н 12), 51250157 (п/н 31), 90981028 (п/н 13), 94411030 (п/н 14), 94411063 (п/н 15), 57258436 (п/н 24), 76739077 (п/н 29), 59232868, контейнери №№ DMZU0000374 (п/н 1), DMZU0000380 (п/н 2), 00000039 (п/н 3), 00000040 (п/н 4), 00000041 (п/н 5), 00000042 (п/н 6).

Разом з тим, у позивача, відповідно до пункту 8.3 договору, наявне право на нарахування орендної плати по вищезазначеному рухомому складу до 03.06.2023.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість нарахування орендної плати в сумі 906 905,52 грн, здійснені позивачем в акті від 30.04.2023 №4 за період з 01.04.2023 до 30.04.2023 та в сумі 896 655,00 грн, здійснені позивачем в акті від 31.05.2023 №5 за період з 01.05.2023 до 31.05.2023.

Крім того, у відповідача залишаються в користуванні цистерни, по яким позивачем вірно нараховано орендну плату по актам від 30.06.2023 №6, від 31.07.2023 №7, від 01.09.2023 №8, про що зазначено вище.

Щодо заперечень відповідача щодо неможливості використання спірних вагонів з 24.02.2022, оскільки останні знаходяться в Республіці Білорусь на під`їзних коліях підприємств ВАТ "Гродно Азот" та ВАТ "Гомельський хімічний завод" та на вимоги позивача не повертаються на станцію в Даугавпилс, Латвія, а відтак до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 6 статті 762 ЦК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до цієї частини, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Стаття 3 ЦК України зазначає як одну з засад цивільного законодавства - принцип добросовісності.

Принцип добросовісності, який лежить в основі доктрини venire contra factum proprium, є стандартом чесної та відкритої поведінки. Це означає повагу до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сама доктрина venire contra factum proprium базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium - "не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці". Таким чином, добросовісності та чесній діловій практиці суперечать дії, що не відповідають попереднім заявам або поведінці, якщо інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач включно до 31.03.2023, тобто на протязі року, без зауважень, підписував акти виконаних робіт (послуг). Не надсилав жодних заперечень позивачу щодо нарахування орендної плати по спірним вагонам до подачі позову останнім до суду. Не звертався з заявою до позивача про наявність форс-мажорних обставин щодо неможливості використання вагонів. Проте, під час розгляду справи наполягає на неможливості використання вагонів з 24.02.2022.

Отже, неможливість користування відповідачем рухомим складом не доведена належними та допустимими доказами.

Відтак, враховуючи принцип добросовісності, суд першої інстанції правомірно відхилив доводи відповідача щодо неможливості використання спірного рухомого складу що знаходиться на території Білорусі з 24.02.2022.

На переконання колегії суддів місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість за актами від 30.04.2023 №4, від 31.05.2023 №5, від 30.06.2023 №6, від 31.07.2023 №7, від 01.09.2023 №8 в повному обсязі по рухомому складу, що не виведений з оренди, а також заборгованість по рухомому складу (21 вагон та 6 танк контейнерів за №№54334008 (п/н 16), 54340963 (п/н 21), 54340989 (п/н 22), 54356936 (п/н 23), 59911479 (п/н 7), 59913277 (п/н 8), 59913285 (п/н 9), 59913665 (п/н 20), 59914119 (п/н 10), 54331533 (п/н 11), 94523016 (п/н 18), 94523073 (п/н 17), 94523230 (п/н 19), 54754759 (п/н 12), 51250157 (п/н 31), 90981028 (п/н 13), 94411030 (п/н 14), 94411063 (п/н 15), 57258436 (п/н 24), 76739077 (п/н 29), 59232868 контейнери №№DMZU0000374 (п/н 1), DMZU0000380 (п/н 2), 00000039 (п/н 3), 00000040 (п/н 4), 00000041 (п/н 5), 00000042 (п/н 6), що виведений з оренди листом від 04.05.2023 за період до 03.06.2023 включно. Загальна сума становить 2 187 964,34 грн.

Також, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що вимоги позивача в частині стягнення 3 618 361,48 грн суборендної плати, нарахованої після 03.06.2023 на 21 вагон та 6 танк-контейнерів, що виведені з суборенди, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 123 280,87 грн пені за період з 08.06.2023 до 11.08.2023, 7 618,02 грн трьох процентів річних за період з 08.06.2023 до 11.08.2023, 11 959,28 грн інфляційних за червень 2023 року.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами пункту 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтями 546, 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 5.2 договору, у разі порушення суборендарем термінів перерахування орендної плати, згідно з пунктом 4.2 договору, суборендар зобов`язаний сплатити суборендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченої орендної плати. Пеня за порушення строків оплати нараховується за весь час порушення.

Так, нарахування пені та вищенаведених компенсаційних виплат позивачем здійснювалось за прострочення виконання зобов`язань по оплаті суборендних платежів за актами від 30.04.2023 №4 та від 31.05.2023 №5.

З урахуванням умов договору, а саме пункту 4.6, строк оплати суборендних платежів становить:

- по акту від 30.04.2023 №4 (отриманий відповідачем 31.05.2023) - до 07.06.2023;

- по акту від 31.05.2023 №5 (отриманий відповідачем 05.06.2023) - до 12.06.2023.

Колегія суддів, здійснивши перевірку нарахованих позивачем сум, погоджується з висновком суду першої інстанції, що останні нараховані правомірно, з урахуванням умов договору та відповідно до норм чинного законодавства України.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути залізничні вагони та танк контейнери суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, згідно з пунктом 2.4 договору, після закінчення терміну оренди та у випадках дострокового припинення дії цього договору або часткового повернення рухомого складу з ініціативи суборендодавця/суборендаря, суборендар зобов`язаний повернути рухомий склад суборендодавцю протягом 30 календарних днів з дня отримання письмового повідомлення від суборендодавця, по акту прийому-передачі, який підписується на станції прийому-передачі, вказаній суборендодавцем. Датою повернення рухомого складу є дата підписання актів приймання-передачі, яка відповідає даті прибуття РС на станцію прийому-передачі, вказану суборендодавцем (згідно з інформацією ГЮЦ ПАТ "Укрзалізниця").

Крім того, обов`язок повернення рухомого складу відповідачем позивачу також передбачений пунктом 3.2.10 договору, відповідно до якого після припинення дії цього договору оренди або на вимогу суборендодавця, суборендар повертає суборендодавцю рухомий склад, у тому стані, в якому він його отримав в оренду, з урахуванням нормального зносу, включаючи знос, який утворюється (що утворився) при усуненні несправностей в процесі поточного обслуговування, заздалегідь очищений (при необхідності промитий) від залишків вантажів, що перевозяться, при цьому складається акт приймання-передачі вагонів, який підписується представниками сторін на станції прийому-передачі, вказаної суборендарем.

У матеріалах справи наявний лист позивача від 04.05.2023 №53, відповідно до якого ТОВ "Трансекспрес" повідомив відповідача про необхідність повернення рухомого складу.

Зазначений лист отримано відповідачем 09.05.2023, але станом на день винесення спірного рішення судом першої інстанції рухомий склад, перелічений в листі від 04.05.2023 №53 не повернутий останнім позивачу.

Відповідно до статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, і з чим погоджується судова колегія, уклавши спірний договір, сторони погодилися з передбаченими у ньому умовами, зокрема, щодо також механізму повернення вагонів з оренди, і кожна зі сторін цього договору беззаперечно взяла на себе певні обов`язки, які відображені в його умовах.

Крім того, суд першої інстанції слушно зауважив, що відповідно до статей 42, 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

За змістом цих правових норм у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.

Умови спірного договору передбачають передання у відання відповідача (в оплатне користування та під відповідальність відповідача) вагонів за межами України, надають відповідачу необхідний обсяг повноважень та покладають на відповідача відповідальність за вагони за межами України.

Отже, відповідний договір для відповідача також передбачає виникнення майнових прав власника/користувача щодо вагонів в період їх перебування за межами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 193 ГК України загальні умови виконання господарських зобов`язань та передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Щодо посилань відповідача на відсутність його вини в неповерненні вагонів, які, за його твердженням, знаходяться на території республіки Білорусь та існування незалежних від нього обставин, суд першої інстанції вірно зазначив, що відсутність вини може звільнити відповідача від сплати штрафних санкцій та неустойки, проте не звільняє останнього від виконання умов договору та повернення орендованого майна (вагонів).

За приписами частини 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень відповідача, наявної переписки, спірні вагони перебувають на території республіки Білорусь.

За твердженням відповідача, після початку повномасштабного вторгнення російської федерації, у зв`язку з введенням військового стану на території України, співробітництво між Україною та республікою Білорусь припинено.

Разом із тим, спірні вагони на території республіки Білорусь перебувають внаслідок дій відповідача.

Крім того, сторони підтверджують той факт, що позивач пропонував повернути спірні вагони на територію Латвії, а не України. При цьому, відповідачем доведено лише повідомлення позивача про неможливість і причини неповернення вагонів останньому, що, за переконанням суду, є недостатнім.

З наявної у справі переписки сторін вбачається перекладення відповідачем відповідальності за неповернення спірних вагонів на підприємства ВАТ "Гродно Азот" та ВАТ "Гомельський хімічний завод".

З огляду на особливості фактичних правовідносин, враховуючи спрямування вагонів за межі України саме за ініціативою відповідача, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що позовна вимога про зобов`язання ТОВ "Агрохімресурс" повернути рухомий залізничний склад позивачу правомірна, обґрунтована і підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 2 187 964,34 грн заборгованості з суборендної плати, 123 280,87 грн пені, 7 618,02 грн трьох процентів річних та 11 959,28 грн інфляційних втрат. В решті вимог в частині стягнення 3 618 361,48 грн суборендної плати позов задоволенню не підлягає. Крім того, вимоги позивача в частині повернення рухомого залізничного складу підлягають задоволенню.

Щодо додаткового рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/1120/23 колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, відповідно до статті 74 ГПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

За приписами пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом позивачем вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу адвоката складає 75 000,00 грн.

26.07.2023 між адвокатом Кузьмич Тетяною Євгенівною (виконавець, адвокат) та ТОВ "Трансекспрес" (замовник) укладено договір про надання правової допомоги №26-07-2023, за умовами якого замовник замовляє, а виконавець надає послуги (правову допомогу) з комплексного правового супроводу питання, пов`язаного з представництвом інтересів замовника у справі про стягнення з ТОВ "Агрохімресурс" грошових коштів та зобов`язання вчинити дії за договором суборенди залізничного рухомого складу від 01.07.2018 №010718.

Розділом 2 вищенаведеного договору сторони визначили коло зобов`язань виконавця, зокрема, виконавець при наданні правової допомоги за цим договором за дорученням клієнта залучає до сумісного надання правової допомоги 2 (двох) інших адвокатів (представників). Виконавець повинен забезпечувати обґрунтовано необхідний рівень компетентності осіб, що залучаються ним до виконання доручень клієнта (пункт 2.3 договору, в редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2024).

Згідно з пунктом 4.1 договору вартість правової допомоги, яка є предметом цього договору (гонорар), складає 60 000,00 грн без ПДВ (в редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2024).

Вартість правової допомоги визначена з урахуванням обов`язку виконавця щодо залучення до сумісного виконання доручення клієнта, з урахуванням обов`язку виконавця щодо залучення до сумісного виконання доручення клієнта інших адвокатів, згідно з пунктами 2.1, 2.3 цього договору (пункт 4.1.1 договору, в редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2024).

Відрядження виконавця або залучених виконавцем для сумісного виконання цього договору інших адвокатів за межі міста Київ додатково оплачуються клієнтом з розрахунку 3 000,00 грн на добу (без урахування проїзду та проживання). Витрати на проїзд та проживання виконавця, що понесені ним (залученими адвокатами) для виконання цього договору, компенсуються замовником на підставі окремих рахунків, виставлених виконавцем протягом 3 днів з дня виставлення рахунку (пункт 4.2 договору).

Відповідно до пункту 4.3 договору правова допомога вважається наданою після складання акта приймання-передачі наданої правової допомоги. Який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

11.09.2023 між адвокатом Кузьмич Тетяною Євгенівною (сторона-1) та адвокатом Обертинською-Єніч Анастасією Олегівною (сторона-2) укладено партнерський договір №11/09/23 про сумісне надання правової допомоги (далі - договір №11/09/23).

Відповідно до умов договору №11/09/23 дійсним договором сторона-1 та сторона-2 дійшли згоди на сумісне виконання доручень клієнта - ТОВ "Трансекспрес" в рамках надання правової допомоги, що полягає у комплексному правовому супроводі питання, пов`язаного з представництвом інтересів клієнта у справі про стягнення з ТОВ "Агрохімресурс" грошових коштів та зобов`язання вчинити дії за договором суборенди залізничного рухомого складу від 01.07.2018 №010718 у справі №927/1120/23 у Господарському суді Чернігівської області.

Сумісне виконання доручень клієнта стороною-1 та стороною-2 здійснюється на підставі письмової згоди клієнта, що закріплено підписом клієнта у договорі про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023, укладеного між клієнтом та стороною-1 (пункту 1.2 договору №11/09/23).

Згідно з пунктом 1.4 договору №11/09/23 правовою підставою для виконання доручень клієнта стороною-2 є договір про надання правової допомоги, укладений безпосередньо між стороною-2 та клієнтом, з урахуванням положень дійсного договору. Обсяг повноважень сторони-2 при виконанні доручень визначається окремим договором про надання правової допомоги, укладеного між стороною-2 та клієнтом.

Пунктами 3.1-3.4 договору №11/09/23 встановлено, що вартість наданої клієнту стороною-2 правової допомоги включена у вартість правової допомоги, що визначена пунктом 4.1 договору про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023. За дійсним договором у клієнта не виникає додаткових обов`язків по сплаті стороні-2 правової допомоги, не визначених договором про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023. Оплата за сумісно надану правову допомогу здійснюється клієнтом виключно стороні-1 на умовах, визначених договором про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023. Фактичні витрати, понесені стороною-2 під час виконання доручень клієнта, в тому числі витрати на відрядження, відшкодовуються клієнтом безпосередньо стороні-1 в порядку, визначеному договором про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023.

11.09.2023 між ТОВ "Трансекспрес" (клієнт) та Обертинською-Єніч Анастасією Олегівною (адвокат) укладено договір про надання послуг (правової допомоги) №11-09/2023, за умовами якого клієнт замовляє, а адвокат надає послугу з комплексного правового супроводу питання, пов`язаного з представництвом інтересів клієнта у справі про стягнення з ТОВ "Агрохімресурс" грошових коштів та зобов`язання вчинити дії за договором суборенди залізничного рухомого складу від 01.07.2018 №010718.

Відповідно до пункту 1.3 договору від 11.09.2023 №11-09/2023 клієнт погоджується, що правова допомога з комплексного правового супроводу питання, пов`язаного з представництвом інтересів клієнта, надається адвокатом Обертинською-Єніч А.О., правовідносини з якою врегульовані даним договором, а також адвокатом Кузьмич Т.Є., правовідносини з якою врегульовані договором від 26.07.2023 №26-07-23.

Вартість правової допомоги включена у вартість правової допомоги, що визначена розділом 4 договору про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023 з адвокатом Кузьмич Т.Є. (пункт 3.1 договору від 11.09.2023 №11-09/2023).

Оплата за сумісно надану правову допомогу здійснюється клієнтом виключно на умовах, визначених договором про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023. Фактичні витрати, понесені адвокатом під час виконання доручень клієнта, в тому числі витрати на відрядження, відшкодовуються клієнтом в порядку, визначеному договором про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023 (пункти 3.3, 3.4 договору від 11.09.2023 №11-09/2023).

17.01.2024 між адвокатом Кузьмич Тетяною Євгенівною (сторона-1) та адвокатом Ситником Володимиром Олександровичем (сторона-2) укладено партнерський договір №17/01/24 про сумісне надання правової допомоги (далі - Договір №17/01/24).

Відповідно до умов договору №17/01/24 дійсним договором сторона-1 та сторона-2 дійшли згоди на сумісне виконання доручень клієнта - ТОВ "Трансекспрес" в рамках надання правової допомоги, що полягає у комплексному правовому супроводі питання, пов`язаного з представництвом інтересів клієнта у справі про стягнення з ТОВ "Агрохімресурс" грошових коштів та зобов`язання вчинити дії за договором суборенди залізничного рухомого складу від 01.07.2018 №010718 у справі №927/1120/23 у Господарському суді Чернігівської області.

Сумісне виконання доручень клієнта стороною-1 та стороною-2 здійснюється на підставі письмової згоди клієнта, що закріплено підписом клієнта у договорі про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023, укладеного між клієнтом та стороною-1 (пункт 1.2 договору №17/01/24).

Згідно з пунктом 1.4 договору №17/01/24 правовою підставою для виконання доручень клієнта стороною-2 є договір про надання правової допомоги, укладений безпосередньо між стороною-2 та клієнтом, з урахуванням положень дійсного договору. Обсяг повноважень сторони-2 при виконанні доручень визначається окремим договором про надання правової допомоги, укладеного між стороною-2 та клієнтом.

Пунктами 3.1-3.4 договору №17/01/24 встановлено, що вартість наданої клієнту стороною-2 правової допомоги включена у вартість правової допомоги, що визначена пункті 4.1 договору про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023. За дійсним договором у клієнта не виникає додаткових обов`язків по сплаті стороні-2 правової допомоги, не визначених договором про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023. Оплата за сумісно надану правову допомогу здійснюється клієнтом виключно стороні-1 на умовах, визначених договором про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023. Фактичні витрати, понесені стороною-2 під час виконання доручень клієнта, в тому числі витрати на відрядження, відшкодовуються клієнтом безпосередньо стороні-1 в порядку, визначеному договором про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023.

23.01.2024 Кузьмич Т.Є. виставлено рахунок №7 на оплату правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023 (в редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2024) на суму 30 000,00 грн.

Платіжною інструкцією від 29.01.2024 №3690 ТОВ "Трансекспрес" здійснило оплату на суму 30 000,00 грн.

07.02.2024 між адвокатом Кузьмич Т.Є. та ТОВ "Трансекспрес" складено та підписано акт приймання-передачі юридичних послуг (правової допомоги) №07/02-24 до договору про надання правової допомоги від 26.07.2023 №26-07-2023.

Відповідно до акту від 07.02.2024 №07/02-24 в межах розгляду судової справи №927/1120/23 у Господарському суді Чернігівської області адвокат надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги (правову допомогу):

- підготовка адвокатом позовної заяви - 9 год, 13 500,00 грн;

- підготовка адвокатом відповіді на відзив на позовну заяву - 2 год, 3 000,00 грн;

- підготовка адвокатом письмових пояснень - 2 год 30 хв, 2 500,00 грн;

- представництво інтересів позивача у судовому розгляді справи у суді першої інстанцій 27.09.2023 (8 000,00 грн + 5 500,00 грн за другий та наступний судодень) - 1 год - 8 000,00 грн;

- представництво інтересів позивача у судовому розгляді справи у суді першої інстанцій 31.10.2023 (8 000,00 грн + 5 500,00 грн за другий та наступний судодень) - 1 год - 5 500,00 грн;

- представництво інтересів позивача у судовому розгляді справи у суді першої інстанцій 05.12.2023 (8 000,00 грн + 5 500,00 грн за другий та наступний судодень) - 1 год - 5 500,00 грн;

- представництво інтересів позивача у судовому розгляді справи у суді першої інстанцій 12.12.2023 (8 000,00 грн + 5 500,00 грн за другий та наступний судодень) - 1 год - 5 500,00 грн;

- представництво інтересів позивача у судовому розгляді справи у суді першої інстанцій 17.01.2024 (8 000,00 грн + 5 500 грн за другий та наступний судодень) - 1 год - 5 500,00 грн;

- представництво інтересів позивача у судовому розгляді справи у суді першої інстанцій 29.01.2024 (8 000,00 грн + 5 500,00 грн за другий та наступний судодень) - 1 год - 5 500,00 грн;

- представництво інтересів позивача у судовому розгляді справи у суді першої інстанцій 07.02.2024 (8 000,00 грн + 5 500,00 грн за другий та наступний судодень) - 1 год - 5 500,00 грн.

Всього 60 000,00 грн.

Загальна вартість правової допомоги, наданої клієнту адвокатами Кузьмич Т.Є, а також Обертинською-Єніч А.О та Ситніком В.О. під час розгляду справи №927/1120/23 у Господарському суді Чернігівської області складає 60 000,00 грн.

Акт підписано адвокатом та клієнтом без заперечень і зауважень.

Судом першої інстанції враховано, що у попередньому розрахунку позивач та його представник визначили вартість кожного судового засідання окремо.

Оскільки позивач не міг передбачити кількість судових засідань, то і сума витрат, що підлягає компенсації розрахована виходячи з першого судового засідання - 8 000,00 грн, другого та подальших судових засідань - 5 000,00 грн.

У матеріалах справи наявні рахунки та платіжні доручення надані на підтвердження понесення адвокатом витрат на відрядження в сумі 15 000,00 грн, а саме:

- рахунок від 30.11.2023 №66 на суму 3 000,00 грн; платіжна інструкція від 01.12.2023 №3546 на суму 3 000,00 грн;

- рахунок від 11.12.2023 №71 на суму 3 000,00 грн, платіжна інструкція від 20.12.2023 №3594 на суму 3 000,00 грн;

- рахунок від 16.01.2024 №5 на суму 3 000,00 грн; платіжна інструкція від 16.01.2024 №3669 на суму 3 000,00 грн;

- рахунок від 29.01.2024 №11 на суму 3 000,00 грн; платіжна інструкція від 29.01.2024 №43 на суму 3 000,00 грн;

- рахунок від 06.02.2024 №14 на суму 3 000,00 грн, платіжна інструкція від 07.02.2024 №3732 на суму 3 000,00 грн.

Крім того, в матеріалах справи наявні рахунки, квитанції, платіжні доручення, надані адвокатом на підтвердження фактичних витрат на відрядження (компенсація вартості пального та вартості проживання) в сумі 7 108,22 грн, а саме:

- рахунок від 30.11.2023 №67 на суму 1 367,00 грн; платіжна інструкція від 20.12.2023 №3592 на суму 1 367,00 грн; квитанція Monobank від 05.12.2023 №77-Е3-53А9-ВЕК7-АТ4В на суму 1 343,76 грн;

- рахунок від 11.12.2023 №72 на суму 1 300,00 грн; платіжна інструкція від 20.12.2023 №3593 на суму 1 300,00 грн; фіскальний чек від 12.12.2023 №1525 на суму 1 264,77 грн;

- рахунок від 16.01.2024 №6 на суму 1 300,00 грн; платіжна інструкція від 16.01.2024 №3670 на суму 1 300,00 грн; фіскальний чек від 17.01.2024 №9664 на суму 1 099,80 грн;

- рахунок від 29.01.2024 №12 на суму 2 500,00 грн; платіжна інструкція від 29.01.2024 №44 на суму 2 500,00 грн; фіскальний чек від 31.01.2024 №9172 на суму 1 099,80 грн; квитанція Monobank від 25.01.2024 №К5КК-54СХ-Р2К8-92ВЕ на суму 1 200,29 грн; квитанція Airbnb від 25.01.2024 №RCSN3AA4Z2 на суму 31,57 дол. США;

- рахунок від 06.02.2024 №15 на суму 1 300,00 грн; платіжна інструкція від 07.02.2024 №3733 на суму 1 300,00 грн; фіскальний чек від 07.02.2024 №7684 на суму 1 099,80 грн.

Загальна вартість правової допомоги, з урахуванням витрат на відрядження адвоката, становить 82 108,22 грн.

Щодо судових витрат відповідача.

Договором про юридичні послуги від 14.11.2023 №2102-23, укладеним між ТОВ "Агрохімресурс" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Василь Кісіль і партнери" (об`єднання) передбачено, що об`єднання надасть клієнту послуги щодо проекту та/або згідно з інструкціями клієнта, які надаються час від часу та прийняті до виконання об`єднанням, а клієнт оплатить гонорари та відшкодує об`єднанню витрати.

Згідно з пунктом 1.8 договору "Проект" або "Справа" - предмет послуг, що мають бути надані, або судова справа, яку має вести адвокатське об`єднання, відповідно до домовленості сторін. Сторони можуть визначити проект чи справу у спеціальних умовах (якщо погоджені між сторонами). Відповідно до контексту, термін "Проект" також означає "Справа" і навпаки.

За умовами пунктів 3.1, 3.2 договору вартість послуг, що має бути сплачена клієнтом об`єднанню, визначається як загальна сума гонорарів та витрат. Якщо інше не зазначено у спеціальних умовах, гонорари розраховуються шляхом множення кількості годин, витрачених адвокатами/юристами та іншим юридичним персоналом адвокатського об`єднання на надання послуг, на відповідні ставки, відповідно до процедури, що визначена цим договором.

Для визначення суми гонорарів, об`єднання веде облік часу, втраченого його адвокатами та юристами на надання послуг. Облік часу ведеться у часових сегментах по 1/10 (одній десятій) години. Мінімальною одиницею оплачуваного часу вважається 1/10 (одна десята) години. Об`єднання нараховуватиме гонорари за будь-яку роботу, що виконується в інтересах клієнта у зв`язку з наданням послуг, включаючи, але не обмежуючись, наступним: вивчення та аналіз документів; підготовка документів; дослідження юридичних питань; проведення зустрічей та участь в переговорах; візити в суди та інші державні органи, підготовка до та участь у судових засіданнях, засіданнях та слуханнях інших органів; відрядження, телефонні переговори, включаючи (без обмежень) переговори з клієнтом та/чи його вповноваженими працівниками, директорами, агентами, підрядниками та ін.; наради між співробітниками адвокатського об`єднання стосовно питань щодо надання послуг.

За можливості, об`єднання доручатиме виконання замовлень клієнта юристам та помічникам юристів з найнижчими ставками, які, на думку відповідального партнера, мають знання та досвід, необхідні для виконання доручення. Об`єднання вживатиме всіх належних заходів, щоб звести до мінімуму кількість юристів та помічників юристів, залучених до виконання доручення клієнта. Однак у разі, якщо належне і повне виконання доручення клієнта вимагатиме проведення професійних нарад юристів та нагляду за виконанням доручення клієнта, об`єднання включатиме в рахунки вартість проведення таких нарад та здійснення такого нагляду. На розсуд відповідального партнера та в залежності від характеру нарад, об`єднання може включати в рахунки участь адвоката/юриста тільки з максимальною погодинною ставкою.

Між клієнтом ТОВ "Агрохімресурс" та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Василь Кісіль і Партнери" (об`єднання) 14.11.2023 підписано договір №2102-23-1 про юридичні послуги (надання професійної правничої допомоги).

За умовами договору про юридичні послуги (надання професійної правничої допомоги) від 14.11.2023 №2102-23-1 об`єднання надає клієнту юридичні послуги з представництва інтересів клієнта у Господарському суді Чернігівської області у справі №927/1120/23.

Обсяг послуг і робіт визначено сторонами у пункті 5 договору.

За умовами пункту 6 договору від 14.11.2023 №2102-23-1 розмір гонорару за надання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) по справі за обсяг послуг і робіт, вказаний у пункті 5 договору (підготовку процесуальних документів, представництво інтересів в суді першої інстанції), становитиме суму у гривні, еквівалентну 5 тисяч євро за курсом НБУ на дату виставлення рахунку, не враховуючи ПДВ. Сума гонорару сплачується клієнтом авансом в якості 100% передоплати, протягом 2 робочих днів з дня отримання клієнтом рахунку об`єднання. Сума гонорару не включає ПДВ і витрати. ПДВ нараховується і сплачується відповідно до законодавства України.

Клієнт визнає та погоджується з тим, що гонорари та витрати за ведення судової справи залежить від стратегії, часу, який необхідний для ведення справи, обсягу наявних доказів, необхідності отримання (збору) додаткових доказів, необхідності залучення третіх осіб, призначення судових експертиз, кількості судових засідань, процесуальних дій, вчинених іншими учасниками судового процесу тощо. З огляду на це, сторони домовились та погодили, що, якщо після ознайомлення з усіма документами по справі, отримання (збору) додаткових документів (доказів) виникне необхідність у підготовці і подачі додаткових процесуальних документів чи вчинення інших процесуальних дій. не передбачених прямо у пункті 5 договору (наприклад у призначенні судових експертиз, отриманні висновків експерта тощо). Або якщо обсяг виконаних об`єднанням робіт (наданих послуг) значно перевищить погоджений сторонами у пункті 6 договору фіксований гонорар, що не могло бути передбаченим об`єднанням під час узгодження сторонами фіксованого гонорару, зважаючи на відсутність (ненадання) значної кількості документів, то сторони переглянуть погоджений сторонами у цьому договорі гонорар у сторону його збільшення, для визначення гонорару, адекватного обсягу послуг і робіт, фактично виконаних об`єднанням.

14.11.2023 об`єднанням виставлено рахунок №2236 на суму 231 567,00 грн, утому числі 38 594,50 грн ПДВ.

Платіжною інструкцією від 22.11.2023 №10624 ТОВ "Агрохімресурс" сплачено 231 567,00 грн.

12.02.2024 об`єднанням виставлено рахунок №2236/1 на оплату додаткових витрат на суму 16 610,86 грн, у т.ч. ПДВ - 2 768,48 грн.

09.02.2024 між сторонами підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) ТОВ "Агрохімресурс", відповідно до якого об`єднанням виконані такі роботи (надані послуги): підготовка (складання) процесуальних документів та представництво інтересів клієнта у Господарському суді Чернігівської області у справі №927/1120/23. Вартість юридичних послуг (правничої допомоги) відповідно до рахунку №2236, складає 192 972,50 грн, ПДВ - 38 594,50 грн. Загальна сума по оплаті юридичних послуг (правничої допомоги) складає 231 567,00 грн.

Крім того, до матеріалів справи додано детальний опис виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), відповідно до якого останніми витрачено 78 год 30 хв часу.

Згідно з частинами 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини 6 статті 129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Водночас, на думку суду першої інстанції, передбачене частиною 6 статті 129 ГПК України поняття "істотне перевищення суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку" є оціночним та залежить від конкретних обставин справи.

Так, з наявних у справі документів слідує, що відповідачем у першій заяві по суті (відзиві на позовну заяву) визначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Натомість, звертаючись із заявою про розподіл судових витрат, відповідач зазначає про вартість правової допомоги в сумі 150 941,77 грн (пропорційно задоволеним позовним вимогам).

Відтак, з наведеного вбачається, що відповідачем заявлена сума в п`ятнадцять разів перевищує розмір витрат, зазначених в попередньому розрахунку.

Тобто у даному випадку має місце наявність обставин істотного перевищення суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, а тому як позивач, так і відповідач в силу приписів частини 6 статті 129 ГПК України повинні довести, що станом на час його подання вони не могли передбачити витрат, заявлених до відшкодування згідно заяв.

Крім того, місцевим господарським судом встановлено, що заява відповідача про розподіл судових витрат не містить належних обґрунтувань щодо такого перевищення.

При цьому, укладення відповідачем договору про юридичні послуги з об`єднанням, який визначає вартість послуг адвокатів у розмірі 5 000 Євро і залучення до участі у справі адвокатів фактично на стадії розгляду справи по суті не є непередбачуваними. Залучення до захисту об`єднання є волевиявленням сторони та непов`язане з непереборними обставинами, які б зумовлювали вчинення відповідних дій відповідачем.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вказав, що укладення додаткового або нового договору з об`єднанням, само по собі, не може бути підставою для істотного (більше ніж у п`ятнадцять разів) збільшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у порівнянні за попереднім орієнтовним розрахунком.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вартість послуг, які належить розподілити за наслідками розгляду справи становить 60 000,00 грн витрат понесених позивачем та 10 000,00 грн витрат понесених відповідачем.

Щодо додаткових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4.2 договору від 26.07.2023 №26-07-2023 відрядження виконавця або залучених виконавцем для сумісного виконання цього договору інших адвокатів за межі міста Київ додатково оплачуються клієнтом з розрахунку 3 000,00 грн на добу (без урахування проїзду та проживання). Витрати на проїзд та проживання виконавця, що були понесені ним (залученими адвокатами) для виконання цього договору, компенсуються замовником на підставі окремих рахунків, виставлених виконавцем протягом 3 днів з дня виставлення рахунку.

Позивачем, як докази понесення витрат на відрядження, витрат на пальне та проживання надано: рахунки, платіжні інструкції, фіскальні чеки.

Загальна сума додаткових витрат становить 22 108,22 грн, у тому числі 15 000,00 грн витрати на відрядження, 7 108,22 грн витрати на пальне і проживання.

При цьому, місцевим господарським судом вірно встановлено, що дати фіскальних чеків, наданих в доказ понесення витрат на купівлю пального та квитанцій, наданих в доказ понесення витрат на проживання, відповідають дням, коли судом проводилися судові засіданні у господарській справі.

Таким чином, колегія суддів вважає вірними висновки, що додаткові витрати в сумі 22 108,22 грн підтверджені належними доказами і підлягають розподілу.

Щодо наданого відповідачем рахунку від 12.02.2024 №2236/1 на додаткові витрати в сумі 16 610,86 грн суд першої інстанції слушно зауважив, що відповідачем не визначено виду додаткових витрат, які входять в дану суму і не надано доказів на підтвердження понесення даних витрат.

При цьому, дана сума перевищує вартість наданих послуг, визначену сторонами у договорі про юридичні послуги. Доказів укладення додаткових угод відповідачем не надано.

З урахуванням вищевикладених висновків, часткового задоволення позовних вимог та положень статті 129 ГПК України суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується судова колегія, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 49 938,22 грн витрат (у тому числі 36 492 грн витрат на правничу допомогу, 13 446,22 грн додаткових витрат), а з позивача на користь відповідача - 10 000,00 грн. В іншій частині суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог заявників про стягнення витрат на правову допомогу в зв`язку з їх необґрунтованістю.

Разом із тим, згідно з частиною 11 статті 129 ГПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За таких обставин, враховуючи приписи частини 11 статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 39 938,22 грн судових витрат.

Інші доводи апеляційних скарг, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позову та частковим задоволенням заяв позивача та відповідача про розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024 та додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/1120/23 ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги ТОВ "Агрохімресурс" задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Розподіл судових витрат у зв`язку з розглядом апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/1120/23 судом не здійснюється, оскільки сплата судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Законом України "Про судовий збір" не передбачена.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

11. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024 та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/1120/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі №927/1120/23 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/1120/23 залишити без змін.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.02.2024 у справі №927/1120/23 покласти на скаржника.

5. Матеріали справи №927/1120/23 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 05.08.2024.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран