ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.08.2024м. Дніпро№ 904/107/24

Суддя Бажанова Ю.А., розглянувши заяву: Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни про розстрочення виконання рішення

у справі:

за позовом Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни

до Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 100 086,74 грн,-

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Хоменко А.С., ордер АЕ №1295278 від 11 липня 2024 року, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни 48 529,15 грн - основного боргу, 8 143,53 грн - 3 % річних, 43 414,06 грн - інфляційних витрат.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2024 позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни про стягнення 100 086,74 грн задовольнити частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" 33 444,87 грн заборгованості за поставлену теплову енергію, 4 393,17грн 3% річних, 18877,68 грн інфляційних втрат, 1 529,88 грн судового збору.

22.07.2024 від представника Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду, в якій просить розстрочити стягнуті суми з Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" в розмірі 33 444,87 грн заборгованості за поставлену теплову енергію, 4 393,17 грн 3% річних, 18877,68 грн інфляційних втрат, 1 529,88 грн судового збору на строк 12 місяців по 4 853,80 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2024 прийнято заяву Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни про розстрочення виконання рішення суду у справі №904/107/24 та призначено її до розгляду в засіданні на 01.08.2024.

30.07.2024 електронною поштою від Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" надійшли заперечення щодо заяви про розстрочення виконання рішення суду.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що будь-яких доказів про відсутність доходу від здійснення підприємницької діяльності представником відповідача не надано.

Крім того, звертає увагу суду, що заборгованість, стягнута за рішенням суду утворилась внаслідок несплати відповідачем за спожиту теплову енергію за період з лютого 2017 року по квітень 2021. Про існування зазначеної заборгованості ФОП Бухтіярова А.М. була обізнана ще до звернення АТ "Криворізька теплоцентраль" до Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідач була обізнана, що її приміщення споживає теплову енергію, обізнана про наявну заборгованість за спожиту теплову енергію та обов`язок щодо її сплати, однак зумисне ухилялась від її оплати, що зумовило звернення АТ "Криворізька теплоцентраль" до Господарського суду Дніпропетровської області за захистом своїх прав та законних інтересів.

Також, звертає увагу суду, що обставини-щодо скрутного фінансового становища , з-урахуванням положень ст. 331 ГПК України, не являються виключними обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення.

У судове засідання, яке відбулось 01.08.2024 представник АТ "Криворізька теплоцентраль" не з`явився, просив розглянути заяву без участі його представника.

У судовому засіданні, яке відбулось 01.08.2024, представник Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни підтримав подану заяву та просив її задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши подану заяву Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни про розстрочення виконання рішення суду, наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з наступних підстав.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Так, статтею 239 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частин першої та другої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з частиною 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

У своїй заяві про відстрочення виконання рішення суду представника Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду посилається на те, що оскільки Бухтіярова Антоніна Михайлівна є пенсіонером, має невеликий розмір пенсійного забезпечення, інших доходів не має, тому стягнуті суми є непосильним тягарем.

Так, Бухтіярова Антоніна Михайлівна зареєстрована Фізичною особою-підприємцем, але фактично підприємницьку діяльність не веде, а залишається зареєстрованою особою-підприємцем, оскільки в силу віку та захворювання не може подати заяву про припинення підприємницької діяльності, навіть за допомогою електронних засобів в силу своєї необізнаності.

На підставі чого відповідач просити суд розстрочити стягнуті суми з Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" 33 444,87 грн заборгованості за поставлену теплову енергію, 4 393,17 грн 3% річних, 18 877,68 грн інфляційних втрат, 1 529,88 грн судового збору на строк 12 місяців по 4 853,80 грн.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В зв`язку з тим, що відстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Господарський суд погоджується з твердженням позивача, що надані боржником докази не можуть засвідчувати факт відсутності у боржника можливості виконати судове рішення без надання розстрочки, не спростовують наявність вини боржника у виникненні заборгованості та її несплаті, а також боржник не надав доказів, які б могли підтвердити обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, господарський суд також зауважує, що рішення у справі №904/107/24 ухвалено 06.03.2024, тому надання розстрочки виконання рішення на 12 місяців зі сплатою 4 853,80 кожного місця) суперечить приписам частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни про розстрочення виконання рішення у справі №904/107/24.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 232-235, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни про розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2024 у справі №904/107/24 на строк 12 місяців по 4 853,80 грн.

Ухвала набирає законної сили 01.08.2024 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений 05.08.2024.

Суддя Ю.А. Бажанова