ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2024 р. Справа№ 910/7210/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Палія В.В.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 (повний текст складений 02.05.2024)

у справі №910/7210/23 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни

про стягнення 27 600,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - позивач, Військова частина) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни (далі - позивач, Підприємець) про стягнення грошових коштів у розмірі 27 600,00 грн пені.

2. В обґрунтування позовних вимог Військова частина посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором від 06.10.2022 № 615/ВЗЗ (далі - Договір) в частині поставки у встановлений строк товару, обумовленого Договором.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 в позові Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відмовлено повністю; стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни (далі ФОП Семерик Н.П.) 14 338,80 грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, 2 500 грн витрат на правничу допомогу.

4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що в заявках № 78/8/2/2079 від 07.11.2022 та № 78/8/2-2262 від 28.11.2022 вказано "отримано нарочно", зазначені дата, підпис та прізвище та ініціали відповідача.

5. Втім, за результатами проведеної судової експертизи встановлено, що підпис на означених заявках виконано не відповідачем, а іншою невідомою особою.

6. Крім того, відповідачем заперечується факт отримання нею таких заявок будь-якими засобами зв`язку, а зазначається, що такі заявки не отримувались відповідачем ні електронною поштою, ні засобами поштового зв`язку.

7. У свою чергу, позивач не підтвердив документально передачу вказаних заявок відповідачу шляхом направлення поштою та/або електронною поштою чи іншим шляхом.

8. Таким чином, суду не подано доказів виконання позивачем пункту 6.1 Договору, а саме вручення заявок під особистий підпис Постачальнику (представнику Постачальника), або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилання заявок Постачальнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу Постачальника, зазначену в розділі 14 Договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

9. Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 по справі №910/7210/23, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 у справі №910/7210/23, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

10. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, на таке:

11. Докази надані Позивачем разом з позовною заявою (заявки Позивача від 07.11.2022 № 78/8/2-2079 та від 28.11.2022 № 78/8/2-2262. які вручені під особистий підпис та видаткові накладні Відповідача про поставку товару за визначеними у заявках місцях та обсягах) - є більш вірогідними на підтвердження обставин обізнаності Відповідача зі змістом вказаних заявок, в тому числі зі строками виконання зобов`язання, аніж докази, надані Відповідачем разом з відзивом.

12. Також Позивач вважає, що експерт здійснив експертну помилку, яка зводиться до ненавмисних неправильних суджень, дій чи бездіяльності судового експерта в процесі експертного дослідження, що реалізуються у висновках через неправильне отримання і переробку інформації на рівні відчуття, сприйняття, уявлення, мислення, джерелом котрих можуть бути психічні, соціальні, біологічні якості експерта, як фахівця у певній галузі знань.

13. Керуючись вищевикладеним, апелянт вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

14. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2024 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: Яценко О.В. (головуючий суддя), Хрипун О.О., Палій В.В.

15. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 у справі №910/7210/23; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи

16. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 у справі №910/7210/23 заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Свої заперечення позивач обґрунтовує наступним:

17. Розділом 6 Договору передбачено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці Замовника, яка вручається під особистий підпис Постачальнику (Представнику Постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення направленим на адресу Постачальника, яка зазначена в розділі 14 Договору.

18. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

19. У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, Замовник має право здійснити таке коригування засобами зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке коригування вважається не дійсним.

20. Жодної заявки про поставку товару на адресу Фізичної особи - підприємець Семерик Наталії Петрівни не надходило АДРЕСА_1 від військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не надходило та уповноваженому представнику дана заявка не вручалась.

21. Відсутність виконання п. 6 Договору підтверджується також заявою свідка фізичної особи - підприємець Ісько А.Й. та Висновком експертизи, котрий перебуває в матеріалах справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

22. 06.10.2022 між Військовою частиною (Замовник) і Підприємцем (Постачальник) укладено Договір, за умовами якого:

- Постачальник зобов`язується поставити Замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору (додаток № 1), а Замовник - прийняти і оплатити такі товари (пункт 1.1);

- найменування, номенклатура, асортимент та кількість товару зазначена в Додатку № 1 до Договору. Код ДК 021:2015:15130000-8 - М`ясопродукти (ковбаса напівкопчена, сарделька) (далі - Товар). Кількість Товару - 30 000 кг (пункт 1.2);

- ціна Договору складає 5 400 000,00 грн без ПДВ (пункт 4.1);

- дата та місце поставки Товару зазначається у письмовій заявці Замовника, яка вручається під особистий підпис Постачальнику (представнику Постачальника), або у разі неприбуття вищезазначених осіб надсилається Постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу Постачальника, зазначену в розділі 14 Договору. У заявці зазначається найменування Товару, місце поставки Товару, кількість Товару та інша необхідна інформація для поставки Товару (пункт 6.1);

- передача (приймання-здача) Товару здійснюється в пункті відвантаження Замовника за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А, та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (Товароодержувачі), визначених заявкою Замовника (пункт 6.2).

- підтвердженням передачі Товару від Постачальника до Замовника є підписання Замовником всіх необхідних документів на Товар, в тому числі видаткових накладних (у трьох примірниках) (пункти 6.4, 6.5);

- право власності на Товар переходить від Постачальника до Замовника (Товароодержувача) після прийняття Товару на склад Замовника (Товароодержувача), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб Постачальника та Замовника (Товароодержувача) на відповідній видатковій накладній. Датою прийняття Товару Замовником (Товароодержувачем) вважається дата, вказана уповноваженою особою Замовника (Товароодержувача) на видатковій накладній (пункт 6.7);

- за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та Договором (пункт 7.1);

- за порушення строку поставки Товару, зазначеного у письмовій заявці Замовника, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості Товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого Товару (пункт 8.3).

23. З метою з`ясування обставин підписання/не підписання відповідачем заявок № 78/8/2/2079 від 07.11.2022 та № 78/8/2-2262 від 28.11.2022 судом було призначено судову експертизу, проведення якої доручено КНДІСЕ.

24. На вирішення експерта поставлено таке питання:

- чи виконано підпис від імені Підприємця в заявці від 28.11.2022 № 78/8/2-2262 до договору від 06.10.2022 № 615/ВЗЗ-2022 (ковбаса напівкопчена) та заявці від 07.11.2022 № 78/8/2-2079 до договору від 06.10.2022 № 615/ВЗЗ-2022 (сардельки) Підприємцем особисто чи іншою особою.

25. На виконання ухвали суду від 03.07.2023 у справі №910/7210/23 від КНДІСЕ надійшов висновок експертизи від 12.02.2024 №21586/23-32, в якому судовими експертами зазначено таке:

- підпис від імені ФОП Семерик Н.П. в заявці від 28.11.2022 № 78/8/2-2262 до договору від 06.10.2022 № 615/ВЗЗ-2022 (ковбаса напівкопчена) виконаний не Семерик Н.П. , а іншою особою;

- підпис від імені ФОП Семерик Н.П. в заявці від 07.11.2022 № 78/8/2-2079 до договору від 06.10.2022 № 615/ВЗЗ-2022 (сардельки) виконаний не Семерик Н.П. , а іншою особою.

26. Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

27. Позивач надав письмові пояснення, в яких, зокрема, зазначив про помилку експерта та вказав те, що під час дослідження підпису є певні недоліки.

28. Втім, вказані доводи позивача не є достатніми для відхилення судом висновку експертів і не свідчать про те, що висновок від 12.02.2024 № 21586/23-32 не відповідає вимогам статті 98 ГПК України, а дослідження проведено з порушенням відповідних методик.

29. Звертаючись до суду з даним позовом, Військова частина у заявах по суті (позові та відповіді на відзив) вказувала, що позивачем надані відповідачу заявки № 78/8/2/2079 від 07.11.2022 та № 78/8/2-2262 від 28.11.2022, в яких вказано кількість та місце поставки товару.

30. У свою чергу, відповідач у заявах по суті (відзиві на позов та запереченнях) заперечив факт отримання Підприємцем від позивача вищевказаних заявок.

31. Місцевий суд зазначив, що в заявках № 78/8/2/2079 від 07.11.2022 та № 78/8/2-2262 від 28.11.2022 вказано "отримано нарочно", зазначені дата, підпис та прізвище та ініціали відповідача.

32. Втім, за результатами проведеної судової експертизи встановлено, що підпис на означених заявках виконано не відповідачем, а іншою невідомою особою.

33. Крім того, відповідачем заперечується факт отримання нею таких заявок будь-якими засобами зв`язку, а зазначається, що такі заявки не отримувались відповідачем ні електронною поштою, ні засобами поштового зв`язку.

34. У свою чергу, позивач не підтвердив документально передачу вказаних заявок відповідачу шляхом направлення поштою та/або електронною поштою чи іншим шляхом.

35. Таким чином, суду не подано доказів виконання позивачем пункту 6.1 Договору, а саме вручення заявок під особистий підпис Постачальнику (представнику Постачальника), або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилання заявок Постачальнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу Постачальника, зазначену в розділі 14 Договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

36. Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Разом з цим, з урахуванням залишення нових доказів (долучених до апеляційної скарги та до клопотання від 15.01.2024) без розгляду, суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах вимог та доводів апеляційної скарги, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

37. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

38. За частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 цього Кодексу).

39. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 цього Кодексу).

40. Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

41. У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

42. Згідно із статтею 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

43. Якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам (у разі наявності), іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів (ч. 1 ст. 268 Господарського кодексу України).

44. Статтею 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

45. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

46. Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

47. Щодо доводів апелянта про те, що при здійсненні поставки в будь-якому випадку обов`язковою умовою такої поставки є отримання відповідачем заявок (що містять інформацію про із датою, місцем та кількістю товару, що необхідно поставити), а тому з урахуванням принципу вірогідності доказів - суд помилково не прийняв до уваги надані позивачем заявку від 01.11.2022 № 78/8/2-2079 та заявку від 25.11.2022 № 78/8/2-2262, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

48. Як вбачається з пункту 6.1. договору, дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника), або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділу 14 договору.

49. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

50. При цьому, обґрунтовуючи факт прострочення відповідачем поставки товару, позивач зазначав, що позивачем вручено відповідачу заявку від 01.11.2022 № 78/8/2-2079 та заявку від 25.11.2022 № 78/8/2-2262 - 09.11.2022 та 29.11.2022 відповідно. Саме, виходячи із вручення таких заявок відповідачу здійснив нарахування пені.

51. Як правомірно було встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи судовим експертом Іриною Рябенко складено висновок №21586/23-32 від 12.02.2024, відповідно до якого експерт дійшов наступного висновку:

- підпис від імені ФОП Семерик Н.П. в заявці від 28.11.2022 № 78/8/2-2262 до договору від 06.10.2022 № 615/ВЗЗ-2022 (ковбаса напівкопчена) виконаний не Семерик Н.П. , а іншою особою;

- підпис від імені ФОП Семерик Н.П. в заявці від 07.11.2022 № 78/8/2-2079 до договору від 06.10.2022 № 615/ВЗЗ-2022 (сардельки) виконаний не Семерик Н.П. , а іншою особою.

52. Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає про недопустимість даних доказів, а саме: заявки від 01.11.2022 № 78/8/2-2079 та заявку від 25.11.2022 № 78/8/2-2262 в частині підтвердження факту (із зазначенням дати) отримання відповідачем вказаних заявок.

53. Тоді як відповідно до пункту 6.1. договору в разі неприбуття постачальника або його представника до замовника для отримання заявок на постачання товару, такі заявки надсилаються замовником на адресу постачальника, зазначену у розділі 14 договору, рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного.

54. Однак, ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції позивачем доказів надсилання заявок фізичній особі-підприємцю Семерик Наталії Петрівні рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладення, як і належних доказів вручення відповідачці листів надано не було.

55. Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження отримання заявок (в яких зазначено, зокрема, строк поставки товару) відповідачкою або її уповноваженою особою, - позивачем не доведено факту прострочення відповідачки в поставці спірного товару, а відтак і відсутність підстав для застосування до відповідачки заходів відповідальності у вигляді стягнення заявлених позивачем штрафних санкцій.

56. Стосовно тверджень апелянта, що експерт здійснив експертну помилку, яка зводиться до ненавмисних неправильних суджень, дій чи бездіяльності судового експерта в процесі експертного дослідження, що реалізуються у висновках через неправильне отримання і переробку інформації на рівні відчуття, сприйняття, уявлення, мислення, джерелом котрих можуть бути психічні, соціальні, біологічні якості експерта, як фахівця у певній галузі знань, то колегія суддів зазначає наступне:

57. У Постанові Верховного суду від 28.03.2018 у справі № 520/8073/16-ц закріплено наступні правові висновки:

58. - під неясністю висновку експерта слід розуміти нечіткість, розпливчастість відповідей експерта, внаслідок чого стає незрозумілий хід думок експерта;

59. - недостатньо повним є висновок, заснований на дослідженні не всіх наданих експертові об`єктів або що не містить вичерпних відповідей на всі поставлені питання.

60. Однак слід розуміти, що жоден доказ сам по собі не є самостійною підставою для спростування висновку експерта. Висновок експерта не є достовірним/належним/допустимим доказом у разі доведення наявності дефекту самого висновку, а сааме наявність одного (або декількох) із зазначених моментів:

61. - необґрунтованості, неповноти або його неясності;

62. - факт вирішення експертом правових питань чи питань, які виходять за межі його спеціальних знань;

63. - вирішення експертом питань щодо обставин, які не є предметом доказування;

64. - призначення та проведення експертизи, складання висновку експерта з порушенням чинного законодавства України.

65. Таким чином, слід розуміти, що оскільки достовірність/належність/допустимість висновку експерта - це обставина, що має значення для вирішення справи, то дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність «дефектів» висновку експерта, є доказами у справі.

66. В даному випадку, колегія суддів зазначає, що відсутня жодна з перелічених обставин для того щоб вважати висновок експерта недостовірним чи недопустимим.

67. Позивач аналізує висновок експерта, вказуючи на його помилковість, однак жодними доказами не спростовує достовірність висновку експерта.

68. Колегія суддів зазначає, що в разі незгоди з висновком експерта позивач міг клопотати про призначення повторної чи додаткової експертизи, однак матеріали справи не свідчать про наявність такого клопотання.

69. Отже, вказані доводи позивача не є достатніми для відхилення судом висновку експертів і не свідчать про те, що висновок від 12.02.2024 № 21586/23-32 не відповідає вимогам статті 98 ГПК України, а дослідження проведено з порушенням відповідних методик.

70. Щодо доводів апелянта про необхідність врахування принципу вірогідності доказів при розгляді даної справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

71. Так, суд апеляційної інстанції вважає, що тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить про те, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

72. Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

73. Отже, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

74. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Близький за змістом висновок щодо застосування норм процесуального права, який має загальний (універсальний) характер викладений у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.07.2021 у справі 915/1889/19, від 15.07.2021 у справі № 916/2586/20, від 16.06.2022 у справі № 910/366/21.

75. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

76. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Тобто в цьому разі мається на увазі достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

77. Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

78. В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку в розумінні п. 6.1 договору доказами отримання відповідачем заявок на поставку товару могло бути: або здійснений власноручно підпис відповідача про отримання заявки, або ж повідомлення про вручення відповідачу рекомендованого або цінного листа (з описом вкладення) відповідних заявок, направлених на адресу відповідача.

79. Оскільки заявки, що містяться в матеріалах справи (від 01.11.2022 № 78/8/2-2079 та від 25.11.2022 № 78/8/2-2262) не містять підпису відповідачки про їх отримання (що підтверджено висновком судової експертизи), а доказів їх направлення цінних або рекомендованим листом на адресу відповідачки матеріали справи не містять, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не було подано до суду допустимих та достовірних доказів на підтвердження дати отримання відповідачем вказаних вище заявок.

80. А тому в даному випадку відсутня можливість застосування принципу вірогідності доказів, оскільки позивачем не були підтверджені вказаними засобами доказування (з урахуванням положень договору) обставини, на які апелянт посилається, тоді як іншими засобами доказування такі обставини підтверджуватися не можуть. Таким чином, доводи апелянта в цій частині відхиляються як необґрунтовані.

81. Водночас, до основних засад (принципів) господарського судочинства норма ч. 3 ст. 2 ГПК України відносить, зокрема, такі принципи: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (ст. 7 ГПК України), змагальність сторін (ст. 13 ГПК України) диспозитивність (ст. 14 ГПК України). Таким чином, відсутні підстави для застосування ст. 231 ГК України щодо стягнення штрафних санкцій.

82. А тому апеляційну скаргу у даній справі слід залишити без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки останнє було прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства. Суд апеляційної інстанції зазначає, що підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не встановив (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

83. На підставі наявних у справі доказів у сукупності місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про те, що суду не подано доказів виконання позивачем пункту 6.1 Договору, а саме вручення заявок під особистий підпис Постачальнику (представнику Постачальника), або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилання заявок Постачальнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу Постачальника, зазначену в розділі 14 Договору.

84. З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, у зв`язку з їх недоведеністю позивачем в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України.

85. З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення відхиляються апеляційним господарським судом як необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження.

86. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

87. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

88. У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

89. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

90. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 по справі №910/7210/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

91. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відсутні.

Судові витрати

92. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

93. Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 по справі №910/7210/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 01.08.2024.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.О. Хрипун

В.В. Палій