ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/1969/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Українська енергетична компанія", м. Київ
про стягнення 199736,62 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", м. Харків звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Українська енергетична компанія", м. Київ, в якій просить суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 199736,62 грн, що складають: 195 234,97 грн за договором № 270713 від 02 жовтня 2009 року та 4 501,65 грн за договором № 29052808 від 28 травня 2020 року. Просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/1969/24 та ухвалено розгляд справи № 922/1969/24 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі) надсилалися всім учасникам судового процесу.

Позивачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримано 10 червня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Від відповідача повернулась ухвала про відкриття провадження у справі з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Згідно частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Відзиву на позов відповідачем до суду надано не було.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

02 жовтня 2009 року між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (позивачем, покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Українська енергетична компанія" (відповідачем, продавцем) був укладений договір купівлі-продажу № 270713 від 02 жовтня 2009 року

11 жовтня 2010 року між сторонами укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу № 270713 від 02 жовтня 2009 року.

22 квітня 2010 року між сторонами укладена додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу № 270713 від 02 жовтня 2009 року.

05 січня 2015 року між сторонами укладена додаткова угода № 2 до договору купівлі-продажу № 270713 від 02 жовтня 2009 року.

Згідно пункту 1.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 22 квітня 2010 року) продавець зобов`язується передавати у власність (постачати) покупцю протягом строку дії договору, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати КІП, газове обладнання, кабель, лічильники води та газу, запірну арматуру, газозварне обладнання та ін. по ДК 016-2010 код 31.20.4 (товар), найменування та асортимент, кількість та ціна яких вказані у відповідних специфікаціях, що додані на цього договору та є невід`ємною його частиною. Сума договору складає 16 500 000,00 грн, у тому числі ПДВ 2 750 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.1 (у редакції додаткової угоди від 11 жовтня 2010 року) товар повинен бути поставлений не пізніше трьох тижнів від дня надходження грошових коштів та розрахунковий рахунок продавця.

Згідно пункту 2.2 (у редакції додаткової угоди від 11 жовтня 2010 року) доставка матеріалів може здійснюватися: транспортом продавця з оформленням товаро-транспортної накладної, яка передається замовнику разом з документами, що підтверджують отримання матеріалів; транспортом покупця; громадським транспортом продавця або покупця як ручна поклажа; кур`єрською поштою.

Відповідно до пункту 3.1 договору розрахунки за поставлені за цим договором товари здійснюються в порядку 100% передоплати вартості кожної партії товару або у інший спосіб, що не протирічить чинному законодавству.

Згідно пункту 8.4 (у редакції додаткової угоди № 3 від 05 січня 2015 року) у разі відсутності реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або здійснення такої реєстрації з порушеннями законодавчо встановлених строків, продавець зобов`язаний відшкодувати покупцю у повному обсязі суму ПДВ такої податкової накладної.

Відповідно до пункту 9.3 цей договір набирає чинності з 02 вересня 2009 року та діє до його виконання.

З матеріалів справи вбачається, що у період з червня 2020 року по лютий 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "Українська енергетична компанія" поставило позивачу за договором № 270713 від 02 жовтня 2009 року товари на загальну суму 1 737 891,14 грн, у тому числі ПДВ 289 648,52 грн, які оплачені позивачем у повному обсязі, у тому числі і за договором про відступлення права вимоги від 30 серпня 2021 року.

За договором про відступлення права вимоги від 30 серпня 2021 року відповідач (первісний кредитор) передав право вимоги за зобов`язаннями, які виникли з договору № 270713 від 02 жовтня 2009 року до позивача (боржника) в сумі 519 130,77 грн, новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія Новий Офіс". Рішенням Господарського суду Харківської області від 09 лютого 2022 року у справі № 922/3685/21 з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на підставі договору про відступлення права вимоги від 30 серпня 2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Новий офіс" стягнуто заборгованість за договором купівлі-продажу № 207713 від 02 жовтня 2009 року в розмірі 518 999,92 грн, інфляційні втрати в розмірі 57 442,91 грн, 3% річних в розмірі 19 843,10 грн, судовий збір в розмірі 8 944,28 грн, всього 605 229,81 грн.

Стягнута за рішенням Господарського суду Харківської області від 09 лютого 2022 року у справі № 922/3685/21 заборгованість в сумі 605 229,81 грн, з урахуванням витрат виконавчого провадження та виконавчого збору всього в сумі 665 939,79 грн сплачена Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" платіжною інструкцією № 4515 від 14 березня 2023 року в межах виконавчого провадження ВП № 69589088 від 10 серпня 2022 року на рахунок Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Таким чином, на підставі здійснених відповідачем поставок товарів за договором № 270713 від 02 жовтня 2009 року та частково проведеної позивачем попередньої оплати товарів відповідач повинний був зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на загальну суму 1 737 891,14 грн, у тому числі ПДВ 289 648,52 грн. Разом з тим, у Єдиному реєстрі податкових накладних відсутня реєстрація податкових накладних на загальну суму 1 171 410,20 грн, у тому числі ПДВ 195 234,97 грн. Номери і дати видаткових накладних, за якими відповідачем поставлені товари на загальну суму 1 171 410,20 грн, у тому числі ПДВ 195 234,97 грн, зазначені у доданому до позовної заяви реєстрі податкових накладних, приходних ордерів, видаткових накладних та оплат.

Матеріали справи свідчать про те, що 28 травня 2020 року між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Українська енергетична компанія" був укладений договір № 29052808.

Згідно пункту 1.1 продавець зобов`язується поставити покупцю столи та книжкові шафи: ДК 021: 20-9 (столи, письмові столи та книжкові шафи) в кількості і за ціною згідно зі специфікаціями.

Відповідно до пункту 2.1 договору сума договору складає 49 800 грн, в тому числі ПДВ 8 300 грн.

Згідно пункту 3.1 договору доставка продукції здійснюється за рахунок продавця.

Відповідно до пункту 4.4 договору у випадку відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних або здійснення такої реєстрації з порушенням законодавчо встановлених термінів, продавець зобов`язаний відшкодувати покупцю у повному обсязі суму ПДВ за такою податковою накладною.

Згідно пункту 7.1 договору цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31 грудня 2020 року.

Відповідно до видаткової накладної № РН-0000428 від 31 липня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "Українська енергетична компанія" за договором № 29052808 від 28 травня 2020 року поставив позивачу товар на суму 27 009,88 грн, у тому числі ПДВ 4 501,65 грн, який був повністю оплачений позивачем платіжним дорученням № 16919 від 29 грудня 2020 року.

Однак у Єдиному реєстрі податкових накладних відсутня реєстрація податкової накладної на суму 27 009,88 грн, у тому числі ПДВ 4 501,65 грн, за поставлені товари договором № 29052808 від 28 травня 2020 року.

Отже, позивач в повному обсязі виконав обов`язок в частині оплати поставлених товарів як за договором № 270713 від 02 жовтня 2009 року, так і за договором № 29052808 від 28 травня 2020 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у порушення установленого порядку здійснення господарської діяльності, а саме вимог статті 201 Податкового кодексу України на суму поставлених та оплачених товарів за договором № 270713 від 02 жовтня 2009 року у розмірі 1 171 410,20 грн, у тому числі ПДВ 195 234,97 грн, та за договором № 29052808 від 28 травня 2020 року у розмірі 27 009,88 грн, у тому числі ПДВ 4 501,65 грн, не зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 1 198 420,08 грн (1 171 410,20 + 27 009,88), у такий спосіб позбавивши позивача права на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість у загальній сумі 199 736,62 грн (195 234,97 + 4 501,65).

Відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 1 198 420,08 грн, у тому числі ПДВ 199 736,62 грн, підтверджується витягом з електронного кабінету платника податків (Комунального підприємства "Харківські теплові мережі") на офіційному веб-сайті Державної податкової служби України cabinet.tax.gov.ua станом на 01 березня 2024 року, де у графі "статус ПН/РК зазначено "реєстрацію зупинено" та "відмовлено за рішенням Комісії".

Згідно пункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної /розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Тобто пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Згідно частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Таким чином протиправний характер поведінки відповідача полягає у порушенні ним податкового законодавства в частині обов`язку зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних - вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що одночасно є порушенням пункту 8.4 договору № 270713 від 02 жовтня 2009 року та пункту 4.4 договору № 29052808 від 28 травня 2020 року.

У постанові Верховного суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 07 червня 2023 року у справі № 916/334/22 висловлено правову позицію про те, що хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але у разі визначення такого обов`язку у господарському договорі такий обов`язок стає також господарсько-договірним зобов`язанням перед позивачем, і саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків.

Збитками є сума податкового кредиту у розмірі податку на додану вартість 195234,97 грн, сплаченого позивачем при оплаті товарів на підставі виставлених рахунків за договором № 270713 від 02 жовтня 2009 року, та сума податкового кредиту у розмірі податку на додану вартість 4501,65 грн, сплаченого позивачем при оплаті товарів на підставі виставленого рахунку за договором № 29052808 від 28 травня 2020 року, та не отриманого ним внаслідок протиправної поведінки відповідача.

Нормами абзацу 3 пункту 198.6 статті 198, абзацу 2 пункту 201.10 статті 210 Податкового кодексу України встановлено причинно-наслідковий зв`язок між фактом реєстрації податкової накладної та виникненням права у платника податку нараховувати певні суми як такі, що відносяться до податкового кредиту.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду висловилася у постанові від 03 серпня 2018 року у справі № 917/877/17 про те, що є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Отже, суд вважає, що є наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між відсутністю факту реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ 199736,62 грн та невключенням сум податку до податкового кредиту позивача.

Згідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Українська енергетична компанія" (04073, м. Київ, пр. Бандери Степана, 20-Б, ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, місто Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, ) збитки в розмірі 199736,62 грн, що складають: 195 234,97 грн за договором № 270713 від 02 жовтня 2009 року та 4501,65 грн за договором № 29052808 від 28 травня 2020 року, а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "30" липня 2024 р.

Суддя П.В. Хотенець