ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2024 р. Справа№ 910/6183/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Коробенка Г.П.

Хрипуна О.О.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 04.07.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 (повний текст рішення складено 01.02.2024)

у справі № 910/6183/23 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО Груп»

про стягнення 1 538 507,95 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент»

про стягнення 604 381,18 грн

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фундамент» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО Груп» про стягнення 1 538 507,95 грн заборгованості за неоплату вартості виконаних робіт за Договором підряду №23/07/21 від 23.07.2021. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог первісний позивач зазначив, що роботи були виконані в повному обсязі на суму 1 538 507,95 грн та ТОВ «ВГО Груп» безпідставно ухиляється від підписання Актів приймання виконаних будівельних робіт, а також всупереч п. 6.3. Договору не надало протягом 5 робочих днів з дня отримання спірних актів обґрунтовані заперечення від підписання актів у письмовій формі, а отже роботи вважаються прийнятими. Відсутність підписаних між сторонами актів виконаних будівельних робіт не може бути підставою для неоплати фактично виконаних робіт, а сам факт підписання Актів приймання-передачі виконаних робіт є лише формальною необхідністю і не змінює суті виконаних робіт і не може ставити під сумнів їх виконання.

05.07.2023 до суду від ТОВ «ВГО Груп» надійшов відзив та зустрічна позовна заява про стягнення штрафних санкцій у розмірі 604 381,18 грн. за прострочення строку виконання робіт, що передбачений п. 5.1. Договору підряду №23/07/21 від 23.07.2021. Також позивач за зустрічним позовом просить здійснити розподіл судових витрат.

ТОВ «ВГО Груп» обґрунтовуючи свої вимоги, стверджував, що згідно з умовами п. 5.1. Договору - строк виконання обумовлених Договором робіт настав 20.08.2021, проте спірні акти між сторонами не підписані, а підрядник так і не усунув виявлені замовником недоліки виконаних робіт та документації, які викладені у листі від 02.03.2023 №1-0203/23/ВГО та не надав нові Акти виконаних будівельних робіт з усунутими недоліками на підписання. А тому, починаючи з 21.08.2021 підрядник прострочив виконання робіт, які з огляду на відсутність підписаних між сторонами актів, підрядником так і не виконано, у зв`язку з чим ТОВ «Фундамент» в порядку п. 8.2. Договору повинне сплатити ТОВ «ВГО Груп» неустойку у розмірі 604 381,18 грн за прострочення виконання будівельних робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО Груп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» 1 119 224,40 грн - основного боргу та 16 788,36 грн - судового збору. У задоволені зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО Груп» відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВГО Груп» звернулося 23.02.2024 електронною поштою на адресу Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, яка сформована в системі «Електронний суд» 22.02.2024, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 у справі № 910/6183/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити. Зустрічний позов задовольнити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» суму неустойки за порушення строків (термінів) виконання робіт, передбачених Договором підряду у сумі 604 381,18 грн. Просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат та поновити строк на апеляційне оскарження.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/6183/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/6183/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 у справі №910/6183/23.

14.03.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/6183/23.

Разом з тим, головуючий суддя Тищенко О.В. перебувала у відпустці з 14.03.2024 по 27.03.2024, у відрядженні з 28.03.2024 по 31.03.2024 та у відпустці з 01.04.2024 по 02.04.2024 та з 03.04.2024 по 04.04.2024. Питання пов`язані з рухом апеляційної скарги вирішується після виходу судді з відпустки (05.04.2024).

У зв`язку з перебуванням суддів Тарасенко К.В. та Гончарова С.А. у відпустках, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 05.04.2024 у справі №910/6183/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Тищенко О.В., судді: Коробенко Г.П., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2024 прийнято справу №910/6183/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Коробенко Г.П., Хрипун О.О. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ВГО Груп» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 у справі № 910/6183/23, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Розгляд апеляційної скарги у справі № 910/6183/23 призначено на 09.05.2024.

07.05.2024 до Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів скаржника, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Також у відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Фундамент» зазначило попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу), які товариство очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

В судових засіданнях 09.05.2024 та 30.05.2024 на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошувались перерви відповідно до 30.05.2024 та 04.07.2024.

01.07.2024 до Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» надійшли письмові пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.07.2024 підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати та прийняти нове, яким первісний позов залишити без задоволення, а вимоги зустрічного позову задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 04.07.2024 заперечив проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 у справі №910/6183/23 залишити без змін.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14.05.2024 строком на 90 діб, тобто до 12 серпня 2024 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 23.07.2021 між ТОВ «Фундамент» (підрядник) та ТОВ «ВГО Груп» (замовник) укладено Договір підряду №23/07/21 (надалі - Договір), згідно п. 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених Договором, відповідно до вимог чинного законодавства підрядник зобов`язується з власних матеріалів та власними або залученими силами виконувати підрядні роботи на об`єкті: «Завершення будівництва об`єктів незавершеного будівництва (блок А та блок Б) під торгівельно-офісний комплекс з закладами громадського харчування, приміщеннями розважального, рекреаційного призначення та паркінгом» по вул. Короленківській, 4, Голосіївського району м. Києва (далі - Об`єкт), а замовник зобов`язується приймати належним чином виконані роботи та оплачувати їх у відповідності до умов Договору.

Відповідно до п.1.2. договору у разі необхідності виконання робіт, сторони складають відповідний кошторис, який передбачає перелік та вартість робіт і матеріалів, необхідних для виконання робіт. Кожен складений сторонами кошторис протягом дії договору стає його додатком та його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 2.1. Договору загальна ціна договору є договірною, складається з вартості всіх виконаних підрядником робіт протягом дії договору та визначається на підставі Кошторисів, складених сторонами. Ціна Договору (як і вартість робіт по кожному конкретному кошторису) включає в себе вартість робіт та матеріалів і обладнання, які будуть використовуватися при виконанні робіт. Вартість робіт є твердою (фіксованою), але може змінюватися виключно у випадках і в порядку, передбачених Договором. Вартість робіт включає в себе вартість робіт, матеріалів, обладнання, конструкцій, машин і механізмів, необхідних для виконання робіт, а також усі інші витрати, понесені підрядником та/або залученими ним особами у зв`язку із виконанням робіт. До вартості робіт включається, у тому числі, вартість підготовчих робіт, послуг з підтримання порядку та безпеки на будівельному майданчику, регуляторного прибирання, робіт по забезпеченню будівельного процесу електроенергією та водою (від джерел, наданих замовником), вартість організації та облаштування побутових та інших тимчасових приміщень, необхідних для зберігання матеріалів, інструментів, інвентарю, розміщення працівників тощо (вартість організації та облаштування «побутового містечка») та інших робіт, які необхідно виконати для завершення робіт.

Відповідно до п.2.2. Договору замовник оплачує роботи по кожному конкретному Кошторису на умовах, передбачених у такому Кошторисі. У разі, якщо сторонами в Кошторисі не передбачено умови оплати відповідних робіт, замовник оплачує їх згідно з рахунками, виставленими підрядником на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно з п.2.3. договору ціна договору підлягає зміні в порядку, передбаченому п.2.4. договору, у наступних випадках: зміна технічних/технологічних/проектних рішень замовником, що призводить до подорожчання виконаних робіт; необхідності виконання додаткових робіт, які виникли у зв`язку зі зміною замовником технічних/технологічних/проектних рішень.; зміни вартості матеріалів, вартість яких зазначена в додатках №1, 2, 3 до договору, в порядку, передбаченому п 2.4.1 договору.

Згідно з п.2.4 договору будь-яка зміна ціни договору оформлюється сторонами шляхом укладання додаткової угоди у письмовій формі.

Відповідно до п.4.3.3 та 4.3.4. договору замовник зобов`язаний не пізніше 5 робочих днів з моменту відповідного повідомлення підрядника здійснити огляд та прийняти належним чином виконані роботи, а у разі виявлення невідповідності виконаних робіт умовам договору письмово повідомити про це підрядника та надати розумний строк для їх виправлення.

Згідно з п.5.1. Договору строк виконання робіт по кожному конкретному Кошторису визначається сторонами окремо і зазначається, у відповідному Кошторисі. У разі, якщо у Кошторисі не передбачено строку, строк виконання робіт, передбачених таким Кошторисом, становить 20 (двадцять) робочих днів з моменту підписання сторонами цього Кошторису.

Виконані роботи підрядник передає, а замовник приймає шляхом підписання акта приймання-передачі виконаних робіт. Проект акта приймання-передачі виконаних робіт у двох примірниках готує, підписує, скріплює печаткою і передає замовнику підрядник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту завершення виконання всього об`єму робіт, передбаченого конкретним Кошторисом. До кожного акту приймання-передачі виконаних робіт підрядник зобов`язаний долучати комплект виконавчої документації відносно робіт, передбачених таким актом приймання-передачі виконаних робіт, а також довідку про вартість будівельних робіт за формою КБ-3 (п. 6.1. Договору).

Замовник зобов`язаний не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з дати одержання від підрядника акту приймання-передачі виконаних робіт, перевірити обсяг та якість виконаних робіт, та при відсутності заперечень, підписати вказаний документ і передати його в одному примірнику підряднику (п. 6.2. Договору).

За наявності заперечень замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати одержання від підрядника акту приймання-передачі виконаних робіт зобов`язаний передати підряднику обґрунтоване заперечення від підписання вказаних документів у письмовій формі (п. 6.3. Договору).

Відповідно до п.6.4. договору у випадку обґрунтованих заперечень замовника від підписання акту приймання-передачі виконаних робіт, протягом 2 робочих днів з дати отримання підрядником вказаних заперечень замовника, сторони зобов`язані провести переговори та скласти і підписати відповідний акт про недоліки, в якому узгоджуються умови щодо строків та порядку усунення недоліків у виконаних роботах за рахунок підрядника. Протягом 2 робочих днів після усунення підрядником недоліків визначених актом про недоліки замовник підписує відповідний акт приймання-передачі виконаних робіт у порядку, передбаченому договором.

Згідно з п.6.5. договору у разі виявлення Замовником помилок у підписаних актах приймання-передачі виконаних робіт, невідповідності переліку та обсягів Робіт, вказаних у підписаних актах приймання-передачі виконаних робіт, фактично виконаним Роботам, невідповідності вартості Робіт, вказаної у підписаних актах приймання-передачі виконаних робіт, узгодженим Сторонами розцінкам у кошторисах, Замовник має право вимагати (Підрядник відповідно зобов`язаний) виправити такий акт, або усунути всі виявлені недоліки у наступному акті приймання-передачі виконаних робіт (при цьому Підрядник зобов`язується змінити та провести реєстрацію у порядку встановленому чинним законодавством України усіх податкових зобов`язань, які змінюються у зв`язку із такими змінами).

Як свідчать матеріали справи, 23.07.2021 між сторонами були підписані наступні Кошториси:

Кошторис №1 на суму вартості матеріалів та робіт 125 730,84 грн з ПДВ. Умови Кошторису передбачали, що протягом 5 робочих днів замовник оплачує аванс по даному Кошторису 100 % на матеріали, 30 % на роботи, що становить 83 000,00 грн з ПДВ.

Кошторис №2 на суму вартості матеріалів та робіт 82 648,58 грн з ПДВ. Умови Кошторису передбачали, що протягом 5 робочих днів замовник оплачує аванс по даному Кошторису 100 % на матеріали, 30 % на роботи в розмірі 66 000,00 грн з ПДВ.

Кошторис №3 на суму вартості матеріалів та робіт 910 844,98 грн. з ПДВ. Умови Кошторису передбачали, що протягом 5 робочих днів замовник оплачує аванс по даному Кошторису 100 % на матеріали, 30 % на роботи в розмірі 571 000,00 грн з ПДВ.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем авансу по Кошторисам в розмірі 100 % на матеріали та 30 % на роботи.

ТОВ «Фундамент» стверджує, що на виконання умов Договору ним у строки погоджені Договором були виконані роботи, про що складено та направлено замовнику - ТОВ «ВГО Груп» на підписання наступні Акти приймання виконаних робіт на загальну суму 1 538 507,95 грн, а саме:

Акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за листопад 2021 на суму вартості виконаних робіт без матеріалів замовника з ПДВ у розмірі 82 575,98 грн;

Акт приймання виконаних будівельних робіт №2 за листопад 2021 на суму вартості виконаних робіт без матеріалів замовника з ПДВ у розмірі 755 445,72 грн;

Акт приймання виконаних будівельних робіт №3 за листопад 2021 на суму вартості виконаних робіт без матеріалів замовника з ПДВ у розмірі 133 697,51 грн;

Акт приймання виконаних будівельних робіт №4 за листопад 2021 на суму вартості виконаних робіт без матеріалів замовника з ПДВ у розмірі 50 686,28 грн;

Акт приймання виконаних будівельних робіт №5 за листопад 2021 на суму вартості виконаних робіт без матеріалів замовника з ПДВ у розмірі 71 714,26 грн;

Акт приймання виконаних будівельних робіт №6 за листопад 2021 на суму вартості виконаних робіт без матеріалів замовника з ПДВ у розмірі 87 767,93 грн;

Акт приймання виконаних будівельних робіт №7 за листопад 2021 на суму вартості виконаних робіт без матеріалів замовника з ПДВ у розмірі 163 151,44 грн;

Акт приймання виконаних будівельних робіт №8 за листопад 2021 на суму вартості виконаних робіт без матеріалів замовника з ПДВ у розмірі 64 835,68 грн;

Акт приймання виконаних будівельних робіт №9 за лютий 2022 на суму вартості виконаних робіт без матеріалів замовника з ПДВ у розмірі 128 321,15 грн.

Водночас матеріали справи містять докази направлення зазначених актів на адресу відповідача за первісним позовом лише разом з листом №б/н від 10.02.2023 та їх отримання відповідачем 16.02.2023.

Проте, доказів підписання зазначених актів матеріали справи не містять.

При цьому, відповідачем за первісним позовом долучено до матеріалів справи копії актів №1-№9 за листопад 2021-лютий 2022, які мають відмітку відповідача «Акт не підписаний у зв`язку з невідповідністю умовам договору підряду».

У відповідь на лист позивача №б/н від 10.02.2023 відповідач направив відповідь №1-0203/23/ВГО від 02.03.2023, в якій повідомив про наявність зауважень до отриманих актів приймання-передачі виконаних робіт, у зв`язку з чим зазначив про неможливість підписання.

Водночас, як вбачається з таблиці зауважень до актів, наведеної у відповіді відповідача, в ній не наведено недоліків виконаних робіт, а зазначено про відсутність тих чи інших документів виконавчої документації (актів/сертифікатів, тощо) та наведено зауваження до оформлення актів.

Зазначену відповідь відповідач відправив на адресу позивача 09.03.2023, яка отримана останнім 15.03.2023, що підтверджується матеріалами справи.

ТОВ «ВГО Груп», в свою чергу, стверджує, що згідно з п. 5.1. Договору, ТОВ «Фундамент» повинен був виконати роботи у строк до 20.08.2021 року включно, але, оскільки, спірні Акти приймання-передачі виконаних робіт між сторонам так і не підписані, роботи не вважаються виконаними. А тому, згідно з п. 8.2. Договору за порушення строків виконання робіт підрядник зобов`язаний сплатити замовнику неустойку у розмірі 0,3 % від розміру прострочених розрахунків за кожен день такої затримки, у розмірі 604 381,18 грн., а саме неустойку за 180 днів прострочення, починаючи з 21.08.2021 та в межах шестимісячного строку визначеного ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Стаття 844 Цивільного кодексу України визначає, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв`язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов`язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов`язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором. Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.

У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

Отже, між сторонами спору був укладений договір, за умовами якого позивач зобов`язався з власних матеріалів та власними або залученими силами виконувати підрядні роботи на об`єкті: «Завершення будівництва об`єктів незавершеного будівництва (блок А та блок Б) під торгівельно-офісний комплекс з закладами громадського харчування, приміщеннями розважального, рекреаційного призначення та паркінгом» по вул. Короленківській, 4, Голосіївського району м. Києва.

Сторони погодили, що вони складають відповідний кошторис, який передбачає перелік та вартість робіт і матеріалів, необхідних для виконання робіт. Відповідно до умов договору загальна ціна договору є договірною, складається з вартості всіх виконаних підрядником робіт протягом дії договору та визначається на підставі Кошторисів, складених сторонами.

При цьому, ціна договору підлягає зміні лише шляхом укладання додаткової угоди у письмовій формі.

За вказаних умов договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що, укладаючи договір, сторони погодили саме твердий кошторис і обґрунтованість такого висновку, ні відповідач, ні позивач, за час розгляду судами спору під сумнів не поставили.

23.07.2021 між сторонами було підписано наступні Кошториси №1-№3 на загальну суму 1 119 224,40 грн., за умовами яких протягом 5 робочих днів замовник зобов`язувався оплатити аванс по вказаним Кошторисам 100 % на матеріали, 30 % на роботи, що становить 720 000,00 грн з ПДВ.

Доказів перерахування замовником зазначеної суми авансу підряднику матеріали справи не містять.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, в силу п. 5.1. Договору та підписаних між сторонами Кошторисів, строк виконання робіт настав 20.08.2021 (20 робочих днів з моменту підписання Кошторисів №1-3 від 23.07.2021), оскільки, сторони не погодили відповідними Кошторисами іншого строку виконання робіт.

Позивачем на виконання умов договору були виконані підрядні роботи на об`єкті, на підтвердження чого надані акти приймання виконаних будівельних робіт №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9. Загальна вартість виконаних робіт та матеріалів без вартості матеріалів замовника з ПДВ за вказаними актами становить 1 538 195,95 грн з ПДВ, що встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи.

Місцевим господарським судом встановлено, що акти приймання виконаних будівельних робіт №1-8 оформлені та виставлені за листопад 2021, а Акт приймання виконаних будівельних робіт №9 - за лютий 2022.

Разом з тим, згідно з поясненнями відповідача, що містяться в матеріалах справи, Сертифікатом №ІУ11 від 07.12.2022 та Актом готовності об`єкта по вул. Короленківський, 4, м. Київ до експлуатації від 18.10.2021, об`єкт «Завершення будівництва об`єктів незавершеного будівництва (блок А та блок Б) під торгівельно-офісний комплекс з закладами громадського харчування, приміщеннями розважального, рекреаційного призначення та паркінгом», на якому позивачем здійснювались спірні підрядні роботи, введено в експлуатацію в жовтні 2021 року. І в пункті 5 Акту готовності об`єкта зазначено, що всі будівельні роботи завершенні у серпні 2021 року. Доказів протилежного відповідачем за первісним позовом суду не надано.

Також колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що твердження відповідача за первісним позовом про те, що роботи, які виконувались ТОВ «Фундамент» не впливають на введення об`єкта в експлуатацію є безпідставними, з огляду на те, що виготовлення та монтаж металоконструкцій стійок Ст-1 та Ст-2 на суму 125 730,84 грн з ПДВ (Кошторис №1), улаштування плит ліфтових приямків, шифр: 5768-1-К3 2.46, арк. №2 на суму 82 648,58 грн з ПДВ (Кошторис №2), улаштування приміщення під вхідною групою в осях 4-8/Н-П на позн. -3,400/-0,950, шифр: 5768-1-К3 2.33 3м.1 аркуш №2,3 на суму 910 844,98 грн з ПДВ (Кошторис №3); є виконанням робіт з виготовлення бетонних конструкцій, без належного виконання яких не можливе було б виконання подальших будівельних робіт, а отже і введення об`єкта в експлуатацію.

Щодо самих актів приймання передачі варто зазначити наступне.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Тобто, за загальним правилом, фактом підтвердження господарської операції є первинні документи (наприклад, акти надання послуг, виконаних робіт тощо).

В свою чергу, документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарською операцією є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.

Таким чином, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Отже, сторони не позбавлені можливості доводити реальність господарської операції іншими документами, у випадку, якщо погоджені первинні документи відсутні.

У відповідності до пункту 3 Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005, що наразі є чинними, до документів, підтверджуючих виконання робіт за договором підряду, окрім актів, також належать: журнали виконання робіт, акти на приховані та конструкції, паспорти, сертифікати, акти на випробування устаткування, журнали авторського нагляду, матеріали перевірок, складання яких передбачено умовами вищевказаних договорів.

Сторони погодили в п. 6.1. Договору, що до кожного акту приймання-передачі виконаних робіт підрядник зобов`язаний долучати комплект виконавчої документації відносно робіт, передбачених таким актом приймання-передачі виконаних робіт, а також довідку про вартість будівельних робіт за формою КБ-3.

Місцевий суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні відповідні довідки про вартість будівельних робіт за формою КБ-3, що втім не спростовує факту виконання робіт за договором, оскільки підписання актів приймання-передачі виконаних робіт є лише формальною необхідністю і не змінює суті виконаних робіт та не може ставити під сумнів їх виконання, за умови доведення реальності господарської операції іншими належними та допустимими доказами.

Скаржник в свої апеляційній скарзі зазначав, що в актах приймання виконаних робіт позивачем допущено неточності та не надано всіх документів. Разом з тим, відповідачем не зазначено та не надано доказів невиконання чи неналежного виконання підрядних робіт на об`єкті.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Місцевий господарський суд вірно зауважив, що позивачем долучено:

- по Акту приймання виконаних будівельних робіт №1 за листопад 2021 на суму 82 575, 98 грн: акти на закриття прихованих робіт №9 та №10; паспорти якості арматурних елементів для бетонних конструкцій та бетонних сумішей, а також Загальний журнал робіт №3 та Журнал виконання бетонних робіт з яких вбачається, що роботи були виконані по 20.08.2021. В тому числі надано протокол випробування контрольних зразків бетону;

- по Акту приймання виконаних будівельних робіт №2 за листопад 2021 на суму 755 445, 72 грн: акти на закриття прихованих робіт №1, №2, №3, №4, №5, №6; паспорти якості арматурних елементів для бетонних конструкцій та бетонних сумішей, а також Загальний журнал робіт №3 та Журнал виконання бетонних робіт з яких вбачається, що роботи були виконані по 20.08.2021. В тому числі надано протокол випробування контрольних зразків бетону;

- по Акту приймання виконаних будівельних робіт №3 за листопад 2021 на суму 133 697, 51 грн: акт на закриття прихованих робіт №15 з якого вбачається, що роботи були закінчені 04.07.2021;

- по Акту приймання виконаних будівельних робіт №4 за листопад 2021 на суму 50 686, 28 грн: Загальний журнал робіт №3 та Журнал виконання будівельних робіт з яких вбачається, що роботи були виконані у липні 2021; документи про якість бетонної суміші та протокол випробування контрольних зразків бетону;

- по Актам приймання виконаних будівельних робіт №5-8 за листопад 2021 на загальну суму 387 469,31 грн також були надані акти закриття прихованих робіт, паспорти якості бетонних сумішей, протоколи випробування, а також Загальні журнали робіт №3 та Журнал виконання будівельних робіт з яких вбачається, що роботи були виконані по 15.11.2021;

- по Акту приймання виконаних будівельних робіт №9 за лютий 2022 на суму 128 321,15 грн: акти на закриття прихованих робіт №7, №8; паспорти якості арматурних елементів для бетонних конструкцій та бетонних сумішей, а також Загальний журнал робіт №3 та Журнал виконання бетонних робіт з яких вбачається, що роботи були виконані по 20.08.2021. В тому числі надано протокол випробування контрольних зразків бетону.

Отже, матеріалами справи з більшою вірогідністю підтверджується, що по Актам приймання виконаних будівельних робіт №1-4 та №9 на суму 1 150 726,64 грн будівельні роботи були виконані у строк, визначений пунктом 5.1. Договору, а саме у строк по 20.08.2021, та були фактично прийняті замовником ТОВ «ВГО Груп» ще у серпні 2021 з огляду на підтвердження введення об`єкту будівництва в експлуатацію, тобто без зауважень щодо якості виконаних робіт.

Договір підряду складається з двох взаємопов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Закріплене у Цивільному кодексі України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні приписи містить і ст. 193 ГПК України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Враховуючи положення норм законодавства, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Якщо замовник в порушення вимог ст. 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18.

При цьому відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.02.2012 у справі №3-42гс12 та в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №927/414/17, від 04.06.2018 у справі №908/3519/16, від 05.06.2018 у справі №910/16804/17, від 26.06.2018 у справі №902/1370/15, від 19.09.2018 у справі №905/1090/17, від 06.08.2018 у справі №911/662/17, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 21.08.2019 у справі №917/1489/18.

Як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції встановлено і відповідачем не спростовано, що виконані позивачем роботи відповідають вимогам, встановленим договором. Більше того, як вже зазначалось, Сертифікатом №ІУ11 від 07.12.2022 та Актом готовності об`єкта по вул. Короленківський, 4, м. Київ до експлуатації від 18.10.2021, об`єкт «Завершення будівництва об`єктів незавершеного будівництва (блок А та блок Б) під торгівельно-офісний комплекс з закладами громадського харчування, приміщеннями розважального, рекреаційного призначення та паркінгом», на якому позивачем здійснювались спірні підрядні роботи, введено в експлуатацію в жовтні 2021 року, при цьому, всі роботі завершені в серпні 2021 року.

Проте, відповідач свій обов`язок прийняти спірні виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акта виконаних робіт) не виконав.

Як свідчать матеріали справи позивач звертався до відповідача щодо оплати виконаних підрядних робіт неодноразово. Так, 26.12.2022 ТОВ «Фундамент» направило ТОВ «ВГО Груп» претензію про оплату заборгованості за неоплачені виконані будівельні роботи, але листом №1-0401/23/ВГО від 04.01.2023 ТОВ «ВГО Груп» направило відповідь з проханням направити усі наявні у позивача акти приймання-передачі виконаних будівельних робіт та акти звіряння.

Листом №б/н від 10.02.2023 ТОВ «Фундамент» направило ТОВ «ВГО Груп» у передбачений договором спосіб (засобами поштового зв`язку) спірні акти приймання-передачі виконаних будівельних робіт, які ТОВ «ВГО Груп» отримало 16.02.2023 і мало розглянути акти та підписати їх або надати мотивовані заперечення щодо підписання у строк до 21.02.2023.

Проте, лише 02.03.2023 листом №1-0203/23/ВГО (який фактично відправлений 09.03.2023, з пропуском встановленого договором строку) ТОВ «ВГО Груп» заперечило щодо підписання спірних актів із посиланням на виявлені зауваження до актів та до виконавчої документації, що разом з ними була надана.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач повертаючи акти виконаних робіт непідписаними зазначив, що «Акт не підписаний у зв`язку з невідповідністю умовам договору підряду», а в самих зауваженнях відповідач зазначив про відсутність тих чи інших документів виконавчої документації (актів/сертифікатів, тощо) та навів зауваження до оформлення актів, проте не навів обґрунтованих заперечень щодо самих виконаних підрядних робіт.

В свою чергу, п.п. 6.2 - 6.4 договору чітко регламентує порядок дій у разі наявності обґрунтованих заперечень замовника від підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

А тому колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що всупереч встановленому факту фактичного виконання будівельних робіт у серпні 2021, обидві сторони порушили процедурний порядок направлення та підписання актів приймання-передачі виконаних будівельних робіт. Водночас ТОВ «Фундамент» долучив до матеріалів справи виконавчу документацію на підтвердження факту виконання робіт, на відсутність якої посилається ТОВ «ВГО Груп» у своєму листі №1-0203/23/ВГО від 02.03.2023.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.

Згідно з частинами 1-3 статті 98 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідач за первісним позовом не був позбавлений права та можливості надати до суду висновок експерта або звернутись до суду з відповідним клопотанням про призначення судової експертизи, проте такою можливістю не скористався.

Інших належних доказів на спростування виконання позивачем спірних підрядних робіт відповідачем суду не надано.

Відтак, матеріалами справи підтверджується факт виконання підрядних робіт, що фактично були виконані та прийняті замовником в серпні 2021.

Статтею 882 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.07.2021 у справі № 911/1981/20, від 20.04.2021 у справі № 905/411/17, від 17.03.2021 у справі № 910/11592/19, від 18.08.2021 у справі № 910/18384/20).

Отже, нормами чинного законодавства передбачено обов`язок замовника здійснити оплату фактично виконаних підрядником робіт. Сама по собі відсутність підписаного сторонами акту виконаних робіт не може бути підставою для неоплати фактично виконаних робіт.

23.07.2021 між сторонами було підписано наступні Кошториси №1-№3 на загальну суму 1 119 224,40 грн., за умовами яких протягом 5 робочих днів замовник зобов`язувався оплатити аванс по вказаним Кошторисам 100 % на матеріали, 30 % на роботи, що становить 720 000,00 грн з ПДВ.

Проте, матеріали справи не містять доказів як здійснення замовником попередньої оплати 100% матеріалів і 30% вартості робіт на умовах Кошторисів (тобто на умовах передоплати), так і доказів оплати вартості матеріалів та належно виконаних будівельних робіт після їх фактичної здачі у серпні 2021.

Колегія суддів не приймає доводи скаржника, що підрядник не виставляв замовнику жодних рахунків на оплату виконаних робіт, а тому відповідачем не здійснено оплату, оскільки за своєю правовою природою рахунок на оплату виконаних робіт не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за виконані роботи, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити виконані роботи. Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі N 923/712/17, від 21.01.2019 у справі N 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі N 918/537/18, від 29.08.2019 у справі N 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі N 915/400/18.

Водночас, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що первісні позовні вимоги ТОВ «ВГО Груп» про стягнення суми основного боргу у розмірі, що перевищує розмір твердих Кошторисів є необґрунтованими, оскільки, такі вимоги суперечать ч. 3 ст. 844 ЦК України, згідно якої у разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами додаткової угоди про зміну (збільшення) ціни Договору, а отже і збільшення твердого Кошторису, як це визначено пунктами 2.1. та 2.4. Договору.

Кошторисами №1-3 від 23.07.2021 сторони визначили тверду ціну договору у розмірі 1 119 224,40 грн.

У межах строку передбаченого Договором були виконані будівельні роботи лише по Актам приймання виконаних будівельних робіт №1-4 та №9 на суму 1 150 726,64 грн.

Роботи по спірним актам №5, 6, 7 виконані як поза межами домовленого строку виконання робіт, так і поза межами суми твердого кошторису, встановленого укладеним сторонами договором підряду.

А тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість первісних позовних вимог в частині стягнення вартості виконаних належним чином робіт у межах суми твердого кошторису, що становить 1 119 224,40 грн.

Колегія суддів не приймає доводи скаржника, що позивач намагається підтвердити факт виконання робіт на об`єкті документами, які підписані самим позивачем, як підрядником, та третіми особами, що не мають жодних повноважень на їх підписання від імені відповідача, як замовника, а тому такі документи не мають жодної юридичної сили і не можуть підтверджувати факт виконання робіт в рамках Договору між Позивачем, як Підрядником, та Відповідачем, як Замовником в рамках Договору, оскільки скаржник не надав жодних належних доказів на спростування факту виконання підрядних робіт позивачем, як цього вимагають ст. 74-77 Господарського процесуального кодексу України.

З цих же підстав, колегія суддів не приймає до уваги твердження скаржника щодо актів прихованих робіт, щодо журналів робіт, а також щодо зауважень до виконаних Робіт і Актів виконаних робіт та пакету документів, у складі яких такі акти були надані.

В даному випадку, колегія суддів наголошує, що за загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Щодо зустрічного позову колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ «ВГО Груп» нараховує передбачені пунктом 8.2 Договору штрафні санкції за прострочення строку виконання будівельних робіт у вигляді неустойки на суму твердого кошторису у розмірі 1 119 224,40 грн. Оскільки, судом вище встановлено факт виконання ТОВ «Фундамент» будівельних робіт на суму твердого кошторису у строк по 20.08.2021 (тобто в межах домовленого строку виконання робіт), то зустрічні позовні вимоги про стягнення неустойки у розмірі 604 381,18 грн не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до незгоди зі встановленими судом обставинами та до переоцінки доказів.

Щодо інших аргументів скаржника колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 у справі № 910/6183/23 слід відмовити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 у справі № 910/6183/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 у справі №910/6183/23 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали справи №910/6183/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту постанови 30.07.2024.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Г.П. Коробенко

О.О. Хрипун