ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

05.08.2024 р. Справа № 914/1930/24

Суддя Манюк П.Т., розглянувши матеріали

позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркойл», м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Павлисько Ольги Володимирівни, смт. Шкло Яворівський район

про стягнення 7 784 930, 50 грн

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркойл» звернулось в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Павлисько Ольги Володимирівни про стягнення 7 784 930, 50 грн за договором поставки від 08.06.2022 № 08-06-02/2022.

Суд визнав позовні матеріали достатніми для відкриття провадження у справі.

Разом із позовною заявою, позивач подав заяву про забезпечення позову.

Щодо заяви позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правові позиції Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводяться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

У заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0, 11 га, яка належить відповідачу, та грошові кошти розміщені на рахунках відповідача у межах ціни позову та судових витрат, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

До матеріалів справи позивачем долучено відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :04:010:0328 площею 0, 11 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, власником якої є відповідач ФОП Павлисько Ольга Володимирівна.

З матеріалів справи № 914/1930/24 вбачається, що предметом даного позову є вимога майнового характеру про стягнення із ФОП Павлисько О.В. заборгованості, пені, штрафу, інфляційних втрат та 36 % річних у загальному розмірі 7 784 930, 50 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач у встановлені договором строки не оплатив повністю вартості поставленого товару, чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Надаючи оцінку щодо можливості застосування обраного позивачем заходу забезпечення позову, суд звертається до правової позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21. У цій постанові суд касаційної інстанції виснував, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 903/965/22.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Суд зазначає, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову потрібно встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

З матеріалів заяви вбачається, що 20.06.2024 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 1 про сплату заборгованості за поставлений товар за договором поставки від 08.06.2022 № 08-06-02/2022, проте відповідачем дану претензію було проігноровано.

Обґрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову, позивач звертає увагу, що після пред`явлення претензії від 20.06.2024 № 1, яку відповідачем було отримано 28.06.2024, ФОП Павлисько Ольгою Володимирівною 11.07.2024 було здійснено відчуження нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :041:002:0212 на користь ОСОБА_1 , за договором дарування житлового будинку та земельної ділянки від 11.07.2024 за реєстраційним № 1904, та земельну ділянку з кадастровим № :041:002:021.

До заяви про забезпечення позову позивачем долучені копія договору купівлі-продажу від 11.07.2024 та інформаційна довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ДРРП, з якої вбачається припинення права власності за вищевказані об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_2 та виникнення права власності на останні у ОСОБА_1 .

Відтак, дослідивши докази, надані позивачем на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що позов у справі № 914/1930/24 слід забезпечити частково, у межах заявленої до стягнення суми заборгованості, пені, штрафу, інфляційних втрат та 36 % річних загальна сума 7 784 930, 50 грн, а також судових витрат (судового збору за подання позовної заяви у розмірі 116 773, 96 грн та 1 514, 00 грн за подання заяви про забезпечення позову). У решті заявлених вимог, а саме забезпечення можливих судових витрат позивача на правову допомогу у розмірі 100 000, 00 грн, слід відмовити, у зв`язку із тим, що обгрунтованість вказаних витрат буде досліжуватись при розгляді справи по суті.

Одночасно суд звертає увагу, що вимога щодо надання доказів про очевидні речі (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (вказана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22).

Відповідно до частини 1 та частини 4 статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Отже, з наведеного вбачається, що зустрічне забезпечення є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

Комплексний аналіз процесуальних норм свідчить, що вирішення питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення саме за ініціативою суду є виключно правом суду, і лише подача відповідного клопотання зацікавленим учасником справи створює вже обов`язок суду вирішити позитивно чи негативно дане питання. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постановах від 31.07.2019 у справі № 904/4900/18 та від 20.08.2020 у справі № 910/6503/19.

Розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, не є порушенням норм статей 139, 140 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 136-140, 144, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

1. Відкрити провадження у справі № 914/1930/24 за правилами загального позовного провадження.

2. Підготовче судове засідання призначити на 26.08.24 на 15:00 год.

3. Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду (м. Львів, вул. Личаківська, 128).

4. Позивачу: надати оригінали додатків долучених до позовної заяви - для огляду; відповідно ст. 166 ГПК України надати суду відповідь на відзив (за наявності) протягом 5 днів з дня його отримання; одночасно надіслати відповідачу копію відповіді на відзив та долучені документи, докази відправки представити суду до початку судового засідання; забезпечити участь уповноваженого представника у судовому засіданні.

5. Відповідачу: відповідно до ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та документів долучених до нього, докази відправки представити суду до початку судового засідання; докази сплати заборгованості; забезпечити участь уповноваженого представника у судовому засіданні; надати суду докази реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

6. Зареєструвати електронний кабінет в ЄСІТС можна за посиланням: https://id.court.gov.ua/. Із порядком реєстрації електронного кабінету можна ознайомитись у розділі 4 Реєстрація та авторизація користувачів Інструкції користувача електронного суду ЄСІТС за посиланням: https://is.gd/y5sLfZ

7. При направленні у судове засідання уповноважених представників сторін, останнім мати при собі відповідно до ст. 60 ГПК України документи, що підтверджують повноваження представників.

8. Роз`яснити відповідачу, що в разі ненадання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

9. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркойл» про забезпечення позову - задовольнити частково.

10. Вжити заходи до забезпечення позову у справі № 914/1930/24, а саме: накласти арешт на належні фізичній особі-підприємцю Павлисько Ользі Володимирівні ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у межах суми позову 7 784 930, 50 грн та судових витрат у розмірі 118 287 ,96 грн, разом 7 903 218, 46 грн, у тому числі на грошові кошти розміщені на рахунках відповідача:

- номер НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299;

- номер НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк» у м. Києві, МФО 380805;

- номер НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299;

- номер НОМЕР_5 в АТ «Райффайзен Банк» м. Львів, МФО 325570;

- накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :04:010:0328, площею 0, 11 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258.

11. У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркойл» про забезпечення позову - відмовити.

12. Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання становить три роки.

13. Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

14. Сторонами у виконавчому провадженні за даною ухвалою є:

Стягувач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркойл» (02175, м. Київ, Харківське шосе, буд.58А, приміщення 3; );

Боржник: Фізична особа-підприємець Павлисько Ольга Володимирівна ( АДРЕСА_2 ;РНОКПП НОМЕР_1 ).

15. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

16. Відповідно до ч. 9 ст. 81 ГПК України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

17. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та в частині забезпечення позову може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що з 18.10.2023 набрали чинності положення Закону України від 29.06.2023 № 3200-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Вказаним законом внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими осіб, визначених частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, в обов`язковому порядку зобов`язано зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Разом з тим, слід зауважити, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суддя Манюк П.Т.