ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" липня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/2640/23
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання Черновою В.О.

та за участю:

пр-ка ТОВ "Опті-Ком"- Косинська О.В. (ордер серії ВА №1063172 від 05.10.23),

пр-ка ТОВ "Модера Оіл" - Макарова О.В. (ордер серії АХ №1147889 від 05.10.23),

пр-ка ТОВ "Лівайн Торг" - Калашник В.В. (ордер серії ХВ №897000026 від 05.10.23),

пр-ка ТОВ "Нова Сістемз", ТОВ ЮБК ПЛЮС" - Хосейн Е. (ордер серії АХ №1151911 від 05.10.23),

пр-ка боржника - Чернишов К.О. (адвокат)

розглянувши заяву ТОВ "Борей-С" з грошовими вимогами до боржника (вх. № 23801 від 05.09.2023) у справі

за заявою Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"
про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ"

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА ПІДСТАВИ ВИМОГ ЗАЯВНИКА.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.08.2023 відкрито провадження у справі №922/2640/23 про банкрутство ТОВ "Рефілл". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Борових І.А. (свідоцтво №923 від 14.05.2013).

На виконання вимог ухвали суду від 01.08.23 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 02.08.2024 було опубліковано повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство за номером №71125.

До господарського суду 05.09.2023 надійшла заява ТОВ "Борей-С" з грошовими вимогами до боржника ТОВ "Рефілл" (вх. №23801), в якій заявник просить суд визнати грошові вимоги у розмірі 34 977 096,46 грн.

Боржником заявлені вимоги ТОВ "Борей-С" у розмірі 34 977 096,46 грн визнані у повному обсязі, про що свідчить повідомлення про розгляд кредиторських вимог ТОВ "Борей- С" (вх. № 26644від 02.10.2023).

Розпорядником майна арбітражним керуючим Борових І.А. у письмовому повідомленні від 23.10.2023 та 16.11.2023 про розгляд вимог кредитора ТОВ "Борей-С" вимоги кредитора на загальну суму 34 977 096,46 грн. повністю не визнано, в зв`язку з тим, що грошові вимоги заявника документально не підтверджені наданими до суду матеріалами заяви кредитора.

20.11.2023 до суду від ТОВ "Борей-С" надійшли додаткові пояснення до заявлених кредиторських вимог.

29.12.2023 від розпорядника майна надійшли додаткові пояснення про результати розгляду кредиторських вимог.

17.01.2024, 13.03.2024 та 11.04.2024 до суду від ТОВ "Борей-С" надійшли додаткові пояснення щодо заявлених вимог.

01.02.2024 до суду від розпорядника майна надійшли додаткові пояснення щодо невизнання грошових вимог ТОВ "Борей-С".

Заявник, ТОВ "Борей-С", в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства.

Присутній в судовому засіданні представник боржника, підтримав свою позицію, викладену ним в повідомленні про результат розгляду вимог кредитора від 02.10.2023., вимоги кредитора визнав у повному обсязі.

Стаття 202 ГПК України визначає наслідки неявки в судове засідання учасника справи. Частина 1 цієї статті встановлює, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частина 3 цієї статті передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи викладене, суд констатує, що всіх учасників даного судового засідання було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в зв`язку з чим суд розглядає заяву ТОВ "Борей-С" по суті.

Розглянувши матеріали справи, заяву ТОВ "Борей-С" з грошовими вимогами до боржника з грошовими вимогами до ТОВ "Рефілл", надані суду документи, вислухавши пояснення представника боржника, здійснивши оцінку всіх доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

ЩОДО ПОРЯДКУ РОЗГЛЯДУ ГРОШОВИХ ВИМОГ КРЕДИТОРІВ.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, нормами статей 45, 46, 47, ч.1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ, Кодекс).

Відповідно до положень частин 1, 3, 5 статті 45 КУзПБ:

- конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- до заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника;

- заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною 1 цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Приписами ч.1 ст. 46 цього Кодексу передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч.1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Крім того, суд вважає за необхідне звернутися до усталених правових висновків Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, за якими:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (Постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (Постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).

- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови ВСУ: від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Отже, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).

Також, для унеможливлення визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суд розглядає заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство при розгляді вимог кредитора полягає, зокрема, в перевірці обґрунтованості та розміру вимог кредитора незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку, при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство суд виходить з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України) саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ І ВИСНОВОК СУДУ.

Як було вказано вище, до Господарського суду Харківської області надійшла заява ТОВ Борей-С" з вимогами до боржника ТОВ "Рефілл", в якій заявник просить суд визнати грошові вимоги на загальну суму 34 977 096,46 грн.

Підставою подання заяви кредитора ТОВ Борей-С" з грошовими вимогами до боржника стала наявність заборгованості ТОВ "Рефілл" перед ТОВ "Борей-С" у розмірі 34 977 096,46 грн, яка виникла за договором про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-102, договору про відступлення права вимоги № №ДВПВ21-203/ЛТ, договору надання послуг з факторингу № 17-12/21-Ф та договору про відступлення права вимоги № У-01/09-22/2 від 01.09.2022.

30.06.2021 між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Рефілл" було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-102.

Згідно п.1.1 договору, ТОВ "Лівайн Торг" надає ТОВ "Рефілл" фінансову допомогу в сумі, що не перевищує 100 000 000,00 грн, а останній зобов`язується повернути фінансову допомогу у визначений договором термін.

Відповідно до п. 2.2 вищезазначеного договору фінансова допомога надається в безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок користувача (ТОВ "Рефілл").

Термін користування фінансовою допомогою визначений сторонами до 29.06.2022 року (п.3.1.).

Згідно з п.4.1 договору після закінчення терміну, визначеного у п.3.1 цього договору, ТОВ "Рефілл" зобов`язується повернути суму фінансової допомоги протягом 14 календарних днів підприємству.

01.07.2021 ТОВ "Лівайн Торг", згідно платіжного доручення №64818 на рахунок ТОВ "Рефілл" були перераховані грошові кошти в сумі 41500000,00 грн з призначенням платежу "оплата за ГСМ согл. дог.ПО21-79/ЛТ от 18.06.21 в т.ч. ПДВ 20%- 6 916 666,67 грн."

12.07.2021 ТОВ "Лівайн Торг", згідно платіжного доручення №65421 на рахунок ТОВ "Рефілл" були перераховані грошові кошти в сумі 40700000,00 грн з призначенням платежу «оплата за ГСМ согл.дог.ПО21-79/ЛТ от 18.06.21 в т.ч.ПДВ 20%- 6 783 333,33 грн»

10.11.2021 ТОВ "Лівайн Торг", згідно платіжного доручення №71627 на рахунок ТОВ "Рефілл" були перераховані грошові кошти в сумі 5 300 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за ГСМ согл.дог.ПО21-79/ЛТ от 18.06.21 в т.ч.ПДВ 20%- 883333,33 грн»

Як свідчать матеріали заяви, 01.07.2021 листом вих.№659/01 ТОВ "Лівайн Торг" просило ТОВ "Рефілл" вважати вірним призначення платежу в платіжному дорученні №64818 від 01.07.2021 на суму 41 500000,00 грн «надання фінансової допомоги згідно дог.№ЛТ21-102 від 30.06.21р., без ПДВ».

12.07.2021 листом вих.№659/03 ТОВ "Лівайн Торг" просило ТОВ "Рефілл" вважати вірним призначення платежу в платіжному дорученні №65421 від 12.07.2021 на суму 40700000,00 грн «надання фін допомоги згідно дог.№ЛТ21-102 від 30.06.21р., без ПДВ».

10.11.2021 листом вих.№882/04 ТОВ "Лівайн Торг" просило ТОВ "Рефілл" вважати вірним призначення платежу в платіжному дорученні №71627 від 10.11.2021 на суму 5300000,00 грн «надання фін допомоги згідно дог.№ЛТ21-102 від 30.06.21р., без ПДВ».

Доказів надсилання стороні або факт отримання ТОВ "Рефілл" вищезазначених листів про зміну платежу судом не встановлено.

В подальшому боржник повернув ТОВ "Лівайн Торг" грошові кошти в сумі 13 330300,00 грн по договору поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-102 від 30.06.2021, внаслідок чого заявник вважає, що заборгованість ТОВ "Рефілл" перед ТОВ "Лівайн Торг" за даним договором склала 74 169 700,00 грн.

03.12.2021 року між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Юнайтед Енерджі" був укладений договір про відступлення права вимоги №ДВПВ21-203/ЛТ, у відповідності до якого ТОВ "Лівайн Торг" відступає право вимоги по низці договорів серед яких і договір про надання фінансової допомоги № ЛТ21-102 від 30.06.2021 на суму 74169700,00 грн. ( п.1.1 договору).

16.12.2021 року між ТОВ "Юнайтед Енерджі" та ТОВ "Альтафінанс" було укладено договір надання послуг з факторингу № 17-12/21-Ф. На підставі цього договору ТОВ "Альтафінанс" отримало право грошової вимоги від ТОВ "Рефілл" зокрема по договору про надання поворотної фінансової допомоги від 30.06.2021 року №ЛТ21-102 на суму 74169700,00 грн. (п.1.1 договору).

01.09.2022 року між ТОВ "Альтафінанс" та ТОВ "Борей-С" було укладено Договір про відступлення права вимоги № У-01/09-22/2. Згідно умов вищевказаного договору, ТОВ "Альтафінанс" передало ТОВ "Борей-С" право грошової вимоги на отримання від ТОВ "Рефілл" частини заборгованості по договору про надання поворотної фінансової допомоги від 30.06.2021 р. №ЛТ21-102 в сумі 35 756 740,00 грн. На виконання п.2.1 ТОВ "Борей - С" сплатило ТОВ Альтафінанс" за передане право вимоги грошову суму у розмірі 19 086 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №89 від 26.09.2022 на суму 17500000,00 грн, №102 від 07.11.2022 на суму 1586000,00 грн.

В свою чергу, 30.04.2023 між ТОВ "Борей-С" та ТОВ "Рефілл" був укладений договір про відступлення права вимоги №ВПВ2808-10, згідно якого ТОВ "Рефілл", як Первісний кредитор відступив право вимоги ТОВ "Борей-С" до ТОВ "Стіл-Профіт" по договору № 47-ФД про надання поворотної фінансової допомоги на суму 318405,83 грн та договору про переведення боргу від 01.11.2019 на суму 7400,00 грн, всього на суму 325 805,53 грн.

Судом встановлено, що ТОВ "Рефілл" частково сплатив заборгованість на користь ТОВ "Борей-С" за договором про відступлення права вимоги від 01.09.2022 року № У-01/09-22/2 у сумі 453 838,01 грн., що підтверджується банківською випискою, а також сторонами було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 325805,53 грн, згідно заяви ТОВ "Рефілл" від 30.04.2023 №3004-10.

Отже, заявник- кредитор зазначає, що внаслідок вказаних фінансово-господарських відносин, заборгованість ТОВ "Рефілл" перед ТОВ "Борей-С" становить 34 977 096,46 грн, що підтверджується у тому числі актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.08.2023 року.

Проте, суд вважає, що заборгованість ТОВ "Рефілл" перед ТОВ "Борей-С" у розмірі 34 977 096,46 грн не підтверджена належними доказами, виходячи з наступного.

Так, в поданій заяві ТОВ "Борей-С" зазначає, що боржнику було надано фінансову допомогу саме за договором про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-102, що підтверджується у тому числі листами ТОВ "Лівайн Торг" від 01.07.2021 р. за № 659/01, від 12.07.2021 р. за № 695/03, від 10.11.2021 р. за № 882/04 про зміну призначення платежу.

Суд зазначає, що загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, на час виникнення спірних правовідносин були врегульовані Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління НБУ від 21.01.2004 за №22.

Згідно з пунктом 3.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління НБУ від 21.01.2004 тза №22, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Пунктом 1.7 зазначеної Інструкції передбачено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 1.8 даної Інструкції Платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.

Із системного правового аналізу наведених норм вбачається, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, особі, що здійснює відповідний платіж. У даній справі таке право визначення призначення платежу належало ТОВ "Лівайн Торг".

Водночас, відповідно до пункту 2.29 зазначеної Інструкції, платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі.

Тобто до списання грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізит "Призначення платежу" шляхом відкликання платіжного доручення.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" суб`єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем. Відносини між суб`єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

Разом із цим, переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", що діяв в момент виникнення спірних правовідносин).

Тобто, з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним.

Отже, внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим, а питання уточнення інформації, вказаної у реквізиті "Призначення платежу" виконаного платіжного доручення вирішується сторонами у порядку, узгодженому між ними, без участі банку. Зазначене підтверджується листом Національного Банку України від 09.06.2011 №25-111/1438-7141 "Про заміну інформації у реквізиті "Призначення платежу", яким встановлено, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті "Призначення платежу", вирішується між сторонами без участі банку.

Тобто, твердження розпорядника майна про неможливість здійснення змін до призначення платежу у платіжному дорученні є помилковим, оскільки до списання банком грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізиті "Призначення платежу" шляхом відкликання платіжного доручення з банку, оскільки правільність заповнення платіжного доручення згідно наведених вище законодавчих норм Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті є те, що вони регулюють правовідносини між банком та платником.

В той же час, як було зазначено вище, положення ст.5 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачають, що відносини між суб`єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України. Тобто, після перерахування грошових коштів платником на рахунок отримувача (незалежно від призначення платежу у платіжному дорученні) доручення платника вважається банком виконаним, і подальша зміна волевиявлення у розпорядженні коштами між кредитором та боржником, без участі банку, є господарськими правовідносинами та повинно визначатись цивільно-правовими угодами, укладеними між сторонами договору № №ЛТ21-102 про надання поворотної фінансової допомоги від 30.06.2021.

Отже, на думку суду, ТОВ "Лівайн Торг" та боржник зобов`язані були оформити правовідносини щодо помилкового перерахування вищевказаних грошових коштів за іншим призначенням платежу шляхом укладення відповідної цивільно-правової угоди між сторонами до договору № ЛТ21-102 від 30.06.2021 р. про надання поворотної фінансової допомоги.

Близька за змістом є правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2024 за № 910/15023/21.

Натомість в матеріалах заяви кредитора відсутнє документальне підтвердження укладання угоди (додаткової угоди) між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Рефілл" про узгодження (погодження) сторонами призначення платежу згідно платіжних доручень № 64818 від 01.07.2021, № 65421 від 12.07.2021, № 71627 від 10.11.2021 та в зв`язку з допущеної технічної помилки у призначення платежу під час перерахування кредитором боржнику фінансової допомоги за договором № ЛТ21-102 від 30.06.2021 року.

Складені ТОВ "Лівайн торг" в односторонньому порядку листи вих. № 659/01 від 01.07.2021 року, № 695/03 від 12.07.2021р, № 882/04 від 10.11.2021 про зміну призначення платежу, без доказів його направлення, отримання та схвалення боржником, не свідчить про наявність згоди обох сторін на зміну волевиявлення щодо розпорядження грошовими коштами у розмірі 87 500 000,00 грн, перерахованими банком на рахунок ТОВ "Рефілл".

Крім того, суд звертає увагу, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Так, у пункті 10.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20, в пункті 76.1 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 910/8482/18(910/4866/21) та в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 450/2286/16-ц, від 04.08.2021 у справі № 185/446/18 зазначено, що добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Тож учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На цих засадах мають ґрунтуватися і договірні відносини.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду № 910/12935/18 (910/11264/23) від 28.05.2024.

Судом встановлено, що ТОВ "Лівайн Торг" після допущеної ним технічної помилки у призначенні платежу в платіжному дорученні №64818 від 01.07.2021 на суму 41 500 000,00 грн. та складеного відповідного листа про зміну призначення платежу № 659/01 від 01.07.2021 року, свідомо продовжив перерахувати ТОВ "Рефілл" фінансову допомогу з невірним призначенням платежу, що підтверджується платіжними дорученнями за № 65421 від 12.07.2021, за № 71627 від 10.11.2021.

На думку суду, такі дії ТОВ "Лівайн Торг" щодо зміни призначення платежів виконаних платіжних доручень є недобросовісною (суперечливою) поведінкою щодо належного виконання зобов`язань за договором фінансової допомоги № ЛТ21-102 від 30.06.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що заявником не надано належних доказів на підтвердження господарської операції з надання поворотної фінансової допомоги за договором № ЛТ21-102 від 30.06.2021 року, що була предметом договору про відступлення права вимоги №ДВПВ21-203/ЛТ від 03.12.2021, укладеного між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Юнайтед Енерджі", договору про надання послуг з факторингу № 17-12/21-Ф від 16.12.2021, укладеного між ТОВ "Юнайтед енерджі" та ТОВ "Альтафінанс", договору про відступлення права вимоги № У-01/09-22/2 від 01.09.2022, укладеного між ТОВ "Альтафінанс" та ТОВ "Борей-С"

Крім того, обґрунтовуючи розмір заявлених вимог, заявник посилався на те, що 02.10.2019 року між ТОВ "Рефілл" (як позикодавцем) та ТОВ "Стіл-Профіт" (як позичальником) укладено Договір № 47-ФД про надання поворотної фінансової допомоги (далі договір).

За вказаним договором ТОВ "Рефілл" надає ТОВ "Стілл-Профіт" поворотну фінансову допомогу в сумі 320000,00 грн, а ТОВ "Стіл-Профіт" зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.3.1. Договору поворотна фінансова допомога підлягала поверненню до 02.10.2020 року.

30.04.2023 між ТОВ "Борей-С" та ТОВ "Рефілл" був укладений договір про відступлення права вимоги №ВПВ2808-10, згідно якого ТОВ "Рефілл", як Первісний кредитор відступив право вимоги ТОВ "Борей-С" до ТОВ "Стіл -Профіт" по договору № 47-ФД про надання поворотної фінансової допомоги на суму 318405,83 грн та договору про переведення боргу від 01.11.2019 на суму 7400,00 грн, всього на суму 325805,53 грн

Проте, платіжних документів щодо надання фінансової допомоги ТОВ "Рефілл" за договором № 47-ФД про надання поворотної фінансової допомоги на суму 318405,83 грн не надано. Згідно банківських виписок про рух грошових коштів за період з 29.10.2019 по 11.02.2020 розрахунків за договором №47-ФД від 02.10.2019 в АТ «Ощадбанк», АТ «АКБ «Конкорд», АБ «Укргазбанк», АБ «Південний», АБ «Банк Кредит Дніпро», ПАТ «Айбокс Банк», АТ «Перший інвестиційний банк» платежі відсутні, баланс платежів між ТОВ "Рефілл" та ТОВ "Стіл-Профіт" складає 302,96 грн на користь ТОВ "Рефілл".

Також матеріали поданої заяви не містять договору про переведення боргу від 01.11.2019 на суму 7400,00 грн, укладеним між ТОВ "Рефілл" та ТОВ "Стіл-Профіт" та відповідних доказів в його обґрунтування.

Суд зазначає, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV)

Верховний Суд неодноразово зазначав, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам належить досліджувати, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором (схожі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, від 01.03.2023 у справі № 910/6210/20).

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність зобов`язань сторін, є первинні бухгалтерські документи, втім таких документів за договорами № 47-ФД про надання поворотної фінансової допомоги на суму 318405,83 грн та договору про переведення боргу від 01.11.2019 на суму 7400,00 грн ані ТОВ "Борей-С" ані боржником не надано.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ТОВ "Борей-С" не підтверджено належними доказами заборгованість на суму 34 977 096,46 грн

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З`ясування відповідних обставин здійснюється із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити її, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 757/28231/13-ц, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відхиляючи доводи кредитора суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відхилення грошових вимог ТОВ "Борей-С" в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.1. 2, 44-47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 74, 77, 86, 233-235, 236 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Грошові вимоги ТОВ "Борей-С" до боржника на суму 34 977 096,46 грн. - відхилити в повному обсязі.

2. Ухвалу направити ТОВ "Борей-С", розпоряднику майна, боржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Ухвала підписана 30.07.2024.

Суддя Міньковський С.В.