ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2024 р. Справа№ 910/7369/22 (910/9238/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Поліщука В.Ю.

Отрюха Б.В.

секретар судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників:

від ГУ ДПС у м.Києві - Мала Л.В. посвідчення;

від ТОВ "ТАН-2001" - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління (далі - ГУ) ДПС у м.Києві, як відокремленого підрозділу ДПС,

на рішення господарського суду м.Києва від 14.08.2023р.

(повний текст складено 11.09.2023р.)

у справі №910/7369/22(910/9238/23) (Івченко А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "ТАН-2001"

до ГУ ДПС у м.Києві

про визнання протиправними та скасування податкових рішень-повідомлень

в межах справи №910/7369/22

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 14.08.2023р. у справі №910/7369/22(910/9238/23) позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м.Києві від 26.04.2023р. №, штрафна санкція (податок на прибуток іноземних юридичних осіб) у сумі 1 700,00 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м.Києві від 26.04.2023р. №, яким збільшено зобов`язання з податків та зборів, у тому числі на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 2 841 539,00 грн., та нараховано штрафні санкції у сумі 339 372,00 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м.Києві від 26.04.2023р. №28912/26-15-07-03-03-25, яким збільшено зобов`язання з податку на прибуток у сумі 993 500,00 грн. та нараховано штрафні санкції у сумі 70 614,00 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м.Києві від 26.04.2023р. №28914/26-15-07-03-03-25, яким збільшено зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 388 804,00 грн. та нараховано штрафні санкції у сумі 194 402,00 грн.; стягнуто з ГУ ДПС у м.Києві на користь ТОВ "ТАН-2001" 72 448,97 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, 30.11.2023р. ГУ ДПС у м.Києві, як відокремлений підрозділ ДПС, звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду м.Києва від 14.08.2023р. у справі №910/7369/22(910/9238/23), в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою закрити провадження у справі №910/7369/22(910/9238/23) за позовом ТОВ "ТАН-2001" до ГУ ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових рішень-повідомлень в межах справи №910/7369/22.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ТАН-2001" просить відмовити ГУ ДПС у м.Києві, як відокремлений підрозділ ДПС, у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду м.Києва від 14.08.2023р. залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2023р. відхилено клопотання ГУ ДПС у м.Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення господарського суду м.Києва від 14.08.2023р. у справі №910/7369/22(910/9238/23); відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у м.Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, на рішення господарського суду м.Києва від 14.08.2023р. у справі №910/7369/22(910/9238/23); апеляційну скаргу на рішення господарського суду м.Києва від 14.08.2023р. у справі №910/7369/22(910/9238/23) (з доданими до неї матеріалами) повернуто ГУ ДПС у м.Києві, як відокремленого підрозділу ДПС.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.06.2024р. касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, задоволено; ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2023 у справі № 910/7369/22 (910/9238/23) скасовано; справу №910/7369/22(910/9238/23) передано для продовження розгляду до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у м.Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, на рішення господарського суду м.Києва від 14.08.2023р. у справі №910/7369/22(910/9238/23); розгляд апеляційної скарги ГУ ДПС у м.Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, призначено на 24.07.2024р.; зобов`язано скаржника надати суду оригінал апеляційної скарги з усіма доданими додатками, який був повернутий ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2023р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024р. апеляційну скаргу ГУ ДПС у м.Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, на рішення господарського суду м.Києва від 14.08.2023р. у справі №910/7369/22(910/9238/23) прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду і призначено її розгляд на 05.08.2024р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2024р. апеляційну скаргу ГУ ДПС у м.Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, на рішення господарського суду м.Києва від 14.08.2023р. у справі №910/7369/22(910/9238/23) прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду.

05.08.2024р. у судовому засіданні представником ГУ ДПС у м.Києві, на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024р. у справі №910/7369/22(910/9238/23), були надані оригінал апеляційної скарги з усіма доданими додатками, які колегія суддів приєднує до матеріалів справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ГУ ДПС у м.Києві, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга ГУ ДПС у м.Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

До господарського суду м.Києва ТОВ "ТАН-2001" було подано позов до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових рішень-повідомлень в межах справи №910/7369/22.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 13.06.2023р. у справі №910/7369/22(910/9238/23), крім іншого, було прийнято позовну заяву ТОВ "ТАН-2001" до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10.05.2023р. ліквідатором ТОВ «ТАН-2001» були отримані податкові повідомлення-рішення від 26.04.2023р. №, №, №28912/26-15-07-03-03-25, №28914/26-15-07-03-03-25. Підставою для цих податкових повідомлень-рішень стали результати перевірки позивача, за результатами складеного акту документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТАН-2001» від 23.03.2023р. за №20183/Ж5/26-15-07-03-03-21, складеного головним державним інспектором відділу перевірок суб`єктів господарювання у зв`язку з припиненням юридичних осіб сфери торгівлі та послуг управління податкового аудиту інших податків та категорій платників Головного управління ДПС у м. Києві, головним державним інспектором відділу перевірок фінансових операцій у сфері торгівлі та послуг управління податкового аудиту фінансових операцій Головного управління ДПС у м. Києві, заступником начальника відділу контролю міжнародних операцій та обміну інформацією управління трансферного ціноутворення Головного управління ДПС у м. Києві, головним державним інспектором відділу перевірок трансферного ціноутворення управління трансферного ціноутворення Головного управління ДПС у м. Києві, головним державним інспектором відділу перевірок податкових агентів управління податкового аудиту фізичних осіб Головного управління ДПС у м. Києві, головним державним інспектором відділу перевірок трансферного ціноутворення управління трансферного ціноутворення Головного управління ДПС у м. Києві.

Як вбачається із змісту спірного акту, ТОВ «ТАН-2001» були встановлені порушення: п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п.п. 139.2.2 п. 139.2 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами, в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 993 500 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 219 140 грн., за 2018 рік на суму 47 743 грн., за 2019 рік на суму 15 573 грн., за 2020 рік на суму 288 984 грн., за 2021 рік на 47 874 грн., за 2022 рік на суму 374 186 грн.; п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 388 804 грн., в т.ч. по періодах: в липні 2017 року на суму 138 793 грн., серпні 2017 року на суму 29 439 грн., в листопаді 2017 року на суму 39 841 грн., в грудні 2017 року на суму 39 146 грн., липні 2018 року на суму 39 635 грн., в серпні 2018 року на суму 14 486 грн., в вересні 2019 року 13 913 грн., в листопаді 2019 року на 8 645 грн., в грудні 2019 року на суму 4 340 грн., в січні 2020 року на суму 4 200 грн., в лютому 2020 року на суму 4 517 грн., в квітні 2020 року на суму 2 250 грн., в жовтні 2020 року 2 170 грн., в листопаді 2020 року на суму 3 607 грн., в грудні 2020 року на суму 3 948 грн., в січні 2021 року на суму 3 955 грн., в серпні 2021 року на суму 20 105 грн., в вересні 2021 року на суму 4 043 грн., в жовтні 2021 року на суму 1 785 грн., в листопаді 2021 року на суму 9 986 грн.; п. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, зі змінами, а саме, занижено податок з доходів нерезидентів на загальну суму 2 841 539 грн., в т.ч. у 2017 році - 87 553 грн., у 2019 році - 1 086 444 грн., у 2020 році - 402 076 грн., у 2021 році - 948 129 грн. та у 2022 році - 317 336 грн.

За змістом ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина третя статті 7 КУзПБ).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021р. у справі №905/2030/19 сформувала правовий висновок щодо того, що з огляду на обставини здійснення щодо позивача - платника податків провадження у справі про банкрутство підвідомчість спору, який виник після 21.10.2019 року, слід визначати із застосуванням норм статті 7 КУзПБ як закону, що прийнятий пізніше, та якими розгляд такого спору віднесено до юрисдикції господарського суду, який здійснює провадження у справі про банкрутство.

В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.04.2023р. у справі №320/12137/20 відступила від наведених висновків Великої Палати, з огляду на наступне.

Аналіз змісту наведених приписів ст. 7 КУзПБ у взаємозв`язку з нормами ст. 20 ГПК України дозволяє дійти висновку про те, що для віднесення справи до юрисдикції господарського суду, який розглядає справу про банкрутство, майнові вимоги мають бути безпосередньо пов`язані зі здійсненням провадження в такій справі, зокрема стосуватися визнання недійсними правочинів, учинених керуючим санацією (ліквідатором), визнання права власності на майно боржника, оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника тощо.

До критеріїв визначення, чи підлягає розгляду у межах справи про банкрутство спір, стороною в якому є боржник, відносяться також такі умови, за яких вирішення спору: стосується питання щодо формування активів боржника (майно, майнові права); впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

Водночас регламентація процесуальних відносин нормами матеріального права без об`єктивної необхідності створює перешкоди для належної реалізації принципу правової визначеності, що має об`єктивні ризики при правозастосуванні.

Правила визначення юрисдикції визначає насамперед процесуальний кодекс (Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України), а не кодекс з консолідованими нормами матеріального права, яким є КУзПБ.

Водночас у п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України йдеться про звернення до суду з «майновими вимогами до боржника», а у ст. 7 КУзПБ - про «всі майнові спори, стороною в яких є боржник».

При цьому спеціальними нормами, що визначають юрисдикцію господарських судів, є приписи саме ч. 1 ст. 20 ГПК України, п. 8 якого прямо передбачено, що не відносяться до юрисдикції господарських судів спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спори про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

Враховуючи сутність і правову природу спірних правовідносин, приписи процесуального закону мають превалюючу дію при розв`язанні колізій щодо обрання належної судової юрисдикції.

Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2023р. у справі №908/129/22(908/1333/22).

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.11.2023р. у справі №908/129/22(908/1333/22) наголосила на наступному.

Після прийняття 13.04.2023р. Великою Палатою Верховного Суду постанови у справі №320/12137/20 не змінилося законодавство, не змінився порядок врегулювання спірних правовідносин, не виявлено ані застарілості правового підходу щодо визначення юрисдикції подібних спорів, ані неефективності такого підходу внаслідок змін у правовому регулюванні, ані будь-яких вад попереднього судового рішення.

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатись у тому, що спосіб, у який тлумачиться та застосовується національне законодавство, приводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії (№ 1)» (Scordino v. Italy) (№ 1)) [ВП], заява № 36813/97, пункти 190 та 191).

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що, визнаючи повноваження судді тлумачити закон, слід пам`ятати також і про обов`язок судді сприяти юридичній визначеності, яка гарантує передбачуваність змісту та застосування юридичних норм, сприяючи тим самим забезпеченню високоякісної судової системи (пункт 47).

Відступ протягом незначного проміжку часу від висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2023р. у справі №320/12137/20, з урахуванням того, що не відбулися зміни в законодавстві, не змінився порядок врегулювання спірних правовідносин, не виявлено ані застарілості правового підходу щодо визначення юрисдикції подібних спорів, ані неефективності такого підходу внаслідок змін у правовому регулюванні, ані будь-яких вад попереднього судового рішення, не сприятиме єдності судової практики, правовій визначеності та передбачуваності стосовно вирішення спірних ситуацій для учасників справи, а Велика Палата Верховного Суду може стати джерелом цієї правової невизначеності, що послабить довіру громадськості до судової системи.

ЄСПЛ у рішенні від 12.07.2001р. у справі «Феррадзіні проти Італії» (Ferrazzini v. Italy), заява №44759/98, указав, що податкові питання і досі становлять частину основного пакета прерогатив державних органів. При цьому відносини між платником податків та податковим органом і далі мають переважно публічний характер. Суд вважає, що податкові спори виходять за межі сфери цивільних прав та обов`язків, незважаючи на матеріальні наслідки, які вони обов`язково створюють для платника податків (пункт 29).

З огляду на викладене, вимоги платника податку (в тому числі після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання його банкрутом з відкриттям щодо нього ліквідаційної процедури) про стягнення податкової заборгованості унормована приписами Податкового кодексу України. Такі позовні вимоги стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень.

Наведене свідчить про публічно-правовий характер такого спору, а тому цей спір підлягає розгляду саме за правилами адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга ГУ ДПС у м.Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, підлягає задоволенню, а рішення господарського суду м.Києва від 14.08.2023р. - скасуванню. Провадження у справі №910/7369/22(910/9238/23) необхідно закрити, оскільки спір не відноситься до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст.ст. 231, 240, 270, 275, 278, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ГУ ДПС у м.Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, на рішення господарського суду м.Києва від 14.08.2023р. у справі №910/7369/22(910/9238/23) задовольнити.

Рішення господарського суду м.Києва від 14.08.2023р. у справі №910/7369/22(910/9238/23) скасувати.

Провадження у справі №910/7369/22(910/9238/23) за позовом ТОВ "ТАН-2001" до ГУ ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових рішень-повідомлень в межах справи №910/7369/22 закрити.

Справу №910/7369/22(910/9238/23) повернути до господарського суду м.Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 07.08.2024р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді В.Ю. Поліщук

Б.В. Отрюх