ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.08.2024м. СумиСправа № 920/773/24

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянувши без повідомлення учасників справи матеріали справи

за позовом: Малої приватної фірми "Д.Д.Д." ( пров. Вільний, 8, кв. 1, м. Суми, 40004 , )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумимостобуд" (пр-т. Перемоги, буд. 32, м. Суми, 40020, )

про стягнення 241460,50 грн

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 241460 грн 50 коп. заборгованості по договору оренди земельної ділянки від 01.04.2017, а саме: 171029 грн 73 коп. заборгованість по орендній платі, 17102 грн 97 коп. штраф, 53327 грн 80 коп. пеня. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між сторонами було укладено Договір оренди землі. Позивач передав у користування відповідачу земельну ділянку, проте відповідач має несплачену заборгованість по орендній платі. Тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості з орендної плати, пені та штрафу.

Ухвалою суду від 04.07.2024 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу без проведення судового засідання.

Ухвала про відкриття провадження отримана відповідачем 04.07.2024 о 17:45 год., що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа (а.с. 21).

31.07.2024 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (вх №4301, 3456), у якому просить суд зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій на 50%, а саме: пеню до 26663 грн 90 коп., штраф до 8551 грн 49 коп. Крім того, просить суд поновити строк для подання даного відзиву на позов, обґрунтовуючи своє клопотання наявними поважними причинами, такими, що спричинені внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та введенням воєнного стану на території України.

Суд задовольняє клопотання відповідача та приймає відзив на позов до розгляду.

01.08.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх №4340), у якій просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.04.2017 між МПФ «Д.Д.Д.» та ТОВ «Сумимостобуд» було укладено договір оренди землі (далі за текстом - договір), відповідно до умов якого позивач (орендодавець) передав в строкове платне користування відповідачу (орендар) земельну ділянку площею 0,5769 га з кадастровим номером :01:001:0299, яка розташована за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Робітнича, 2/5 . Вищезазначене підтверджується копією Договору (а.с.10-12).

Договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.04.2017 за № 20169796, що підтверджується відповідним витягом (а.с. 14).

Позивач передав відповідачу земельну ділянку 01.04.2017, що підтверджується копією відповідного акту (а.с.13).

Відповідно до п. 9 договору розмір орендної плати складає 360000 грн на рік з ПДВ.

Згідно з п.11 Договору відповідач зобов`язався щомісячно, не пізніше 05 числа місяця, наступного за місяцем оренди, перераховувати на користь позивача орендну плату. Розмір щомісячного внесення орендної плати визначається шляхом поділу річного розміру орендної плати на 12 календарних місяців у році. Внесення орендної плати у 2018 та наступних роках провадиться з урахуванням річного індексу інфляції попереднього року, при цьому орендна плата за лютий (в зв`язку з оголошенням річного індексу інфляції не одразу по закінченню року та внесенням орендної плати за січень без урахування річного індексу інфляції) вноситься з урахуванням відповідного збільшуючого коригування на оголошений річний рівень інфляції.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що протягом періоду з квітня по червень 2023 відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати, у зв`язку з чим заборгованість по орендних платежах відповідача за вказаний період складає 171029 грн 73 коп.

Позивачем до матеріалів справи надано розрахунок заборгованості з орендної плати (а.с.8-9).

Оскільки відповідач заборгованість не сплатив, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому вказані вище обставини доведені позивачем перед судом належними та допустимими доказами, про які зазначено вище та є такими, що встановлені судом.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Щодо стягнення основної суми боргу.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений договором строк.

Відповідно до п. 25. Договору орендар зобов`язується своєчасно вносити орендну плату.

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за період з квітня по червень 2023 у розмірі 57009 грн 91 коп. Як вже зазначалось, вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи та розрахунком позивача. крім того, у відзиві на позов відповідач заперечує лише проти штрафних санкцій, вважаючи їх надмірними та просить зменшити їх на 50%. Щодо основного боргу, його наявності та розміру, відповідач заперечень суду не надав.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 57009 грн 91 коп. боргу є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення пені та штрафу.

Згідно ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 ст. 231 ГК України.

Згідно з п. 14 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Крім цього, у відповідності до п. 28 Договору Відповідач як орендар зобов`язаний у випадку прострочення внесення орендної плати більш ніж на два банківських дні сплатити на користь Позивача штраф у розмірі 10% від суми невнесеної орендної плати.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок пені та штрафу (а.с. 8-9).

Враховуючи те, що судом було вище встановлено факт порушення грошового зобов`язання з боку відповідача, позовні вимоги щодо стягнення штрафу в сумі 17102 грн 97 коп. є правомірними та обґрунтованими.

Пеня в розмірі 53327 грн 80 коп. нарахована позивачем за загальний період з 06.05.2023 по 05.04.2024.

Суд не погоджується з розрахунком пені, наведеним позивачем та наголошує на тому, що з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України вірним періодом нарахування пені: за зобов`язаннями квітня 2023 року є період з 06.05.2023 по 05.11.2023; за зобов`язаннями травня 2023 року - період з 06.06.2023 по 05.12.2023; за зобов`язаннями червня 2023 року - період з 06.07.2023 по 05.01.2024.

Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлений вище факт прострочення виконання грошового зобов`язання з боку відповідача, судом було зроблено перерахунок пені з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України та встановлено, що вірний розмір пені складає 36213 грн 93 коп. за загальний період з 06.05.2023 по 05.04.2024, тому зазначена сума є обґрунтованою та правомірною.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 17113 грн 87 коп. суд відмовляє у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідач, у свою чергу, у відзиві на позов просить суд зменшити розмір пені та штрафу на 50%, оскільки позивач не поніс будь-яких реальних збитків чи збитків у вигляді упущеної вигоди, не надав жодного документального обґрунтування факту понесення збитків. Відповідач також зазначає, що в умовах військової агресії, діяльність як Позивача так і Відповідача, як суб`єктів підприємницької діяльності є утрудненою та на сторін однаково впливають негативні фактори, пов`язані з воєнними діями на території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Згідно до ч. 2 ст. 233 ГК України у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під «іншими учасниками господарських відносин» слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь у правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість. Із мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання. Тому, судом враховано факт відсутності у відповідача основного боргу за укладеним між сторонами Договором, а також те, що порушення виконання зобов`язання за Договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Також, суд враховує не тільки фінансовий стан сторін, а й ступінь виконання боржником зобов`язань за Договором (зокрема, його повне виконання), стягнення сум інфляційних втрат та відсотків річних, які мають забезпечити баланс інтересів сторін.

У правовій позиції «Щодо підстав для зменшення розміру штрафних санкцій» Верховний Суд (пункт 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17) наголошує, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 у справі № 924/709/17.

Враховуючи викладене вище, суд приймає до уваги відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по Договору або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв`язку з діями відповідача, суд вважає за доцільне зменшити розмір нарахування пені та штрафу на 20%, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 28971 грн 14 коп. та штраф в розмірі 13682 грн 38 коп.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені частково, то на відповідача покладаються витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 3365 грн 20 коп., на позивача - 256 грн 71 коп.

Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Малої приватної фірми «Д.Д.Д.» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумимостобуд» про стягнення 185091 грн. 84 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумимостобуд» (пр-т. Перемоги, буд. 32, м. Суми, 40020, ) на користь Малої приватної фірми «Д.Д.Д.» ( пров. Вільний, 8, кв. 1, м. Суми, 40004 , ) 171029 грн 73 коп. заборгованості по орендній платі, 13682 грн 38 коп. штрафу, 28971 грн 14 коп. пені, 3365 грн 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (викладене у відзиві на позов) - задовольнити частково. Зменшити розмір пені на 20%.

4. У задоволенні позову в частині стягнення 17113 грн 87 коп. пені - відмовити.

5. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 256 грн 71 коп. покласти на позивача - Малу приватну фірму «Д.Д.Д.».

6. Видати Малій приватній фірмі «Д.Д.Д.» наказ після набрання рішенням законної сили.

7. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 07.08.2024.

Суддя О.Ю. Резніченко