ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2024 р. Справа№ 910/19091/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Палія В.В.

за участю секретаря судового засідання Вороніної О.С.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 01.08.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2024 (повний текст складений 18.04.2024)

у справі №910/19091/23 (суддя Котков О..В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн»

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. 15 грудня 2023 року до Господарського суду міста Києва через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 15.12.2023 року до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 1 810 073,05 грн(один мільйон вісімсот десять тисяч сімдесят три гривні 05 копійок).

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу № С-28/03/22-2 від 28.03.2022 року в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електричну енергію у березні 2023 року, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість за вказаним правочином у розмірі 1 810 073,05 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2024 у справі №910/19091/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн» (далі ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн») задоволено повністю:

4. - стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі ПАТ «Укрнафта») на користь ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» грошові кошти: основного боргу 1 810 073,05 грн та судовий збіру сумі 27 151,10 грн.

5. Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що станом на момент звернення до суду з даним позовом у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 1 810 073,05 грн.

6. Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 1 810 073,05 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати не були спростовані відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

7. Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2024 у справі №910/19091/23, ПАТ «Укрнафта» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2024 у справі №910/19091/23, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

8. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує на таке:

9. Суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що умова договору про надсилання рахунку не пов`язана з настанням строку платежу за договором.

10. В судовому засіданні 30.01.2024 суд в порушення ч.ч. 2, 4, 8, 10 ст. 80, ч.ч. 1, ст. 118, ч. 2 ст. 164, ч. 3 ст. 162 ГПУ України без належного обґрунтування поновив позивачу строк на подання відповіді на відзив.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

11. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Палія В.В., Хрипуна О.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2024 у справі №910/19091/23; розгляд апеляційної скарги призначено на 04.07.2024.

12. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Палія В.В., Хрипуна О.О.) визначено, що розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2024 відбудеться 25.07.2024.

13. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Палія В.В., Хрипуна О.О.) оголошено перерву у справі №910/19091/23 до 10 год. 00 хв. 01.08.2024.

Позиції учасників справи

14. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Явка представників учасників справи

15. У судове засідання 01.08.2024 з`явилися представники позивача та відповідача.

16. У судовому засіданні 01.08.2024 представник відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" підтримав і просив суд апеляційної інстанції її задовольнити.

17. Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції просив залишити в силі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

18. 28.03.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн» (надалі - позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (надалі - відповідач, покупець) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № С-28/03/22-2 (надалі - договір), відповідно до п. 2.1. якого постачальник надає послугу з постачання електроенергії споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача (НГВУ «Надвірнанафтогаз»), а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

19. Відповідно до п. 3.1. договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в додатку 1 до цього договору.

20. Згідно з п. 5.2. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з договірною ціною, яка є додатком 2 до цього договору.

21. В п. 5.4. договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць з 0000 першого по 2400 останнього числа місяця включно.

22. За умовами п. 5.5. договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та і інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі уразі його зміни.

23. Пунктом 5.6. договору передбачено, що оплата за фактично спожитий обсяг електричної енергії за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Порядок розрахунків регламентується в додатках 2. 3 до договору.

24. Відповідно до п. 5.12. договору розрахунковий період є періодом звірки остаточних обсягів поставленої електричної енергії, розрахунків за договором, за наслідками чого сторонами складається Акт передачі-прийому електричної енергії та Акт звірки, у яких фіксується фактичний обсяг та ціна фактично спожитої електричної енергії, що була поставлена споживачу протягом розрахункового місяця.

25. У додатковій угоді № 5 від 15.02.2023 року до договору сторони дійшли згоди викласти додаток 2 «Договірна ціна» у редакції, відповідно до якої до 15 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим місяцем, споживач здійснює остаточний розрахунок за поставлену у розрахунковому місяці електричну енергію (п. 4 додатку 2).

26. На виконання умов договору № С-28/03/22-2 від 28.03.2022 року в період з квітня 2022 року по березень 2023 року позивач поставив, а відповідач прийняв електричну енергію на загальну суму 43 826 801,93 грн, що підтверджується актами приймання-передачі: № 370 від 30 квітня 2022 року, № 544 від 31 травня 2022 року, № 736 від 30 червня 2022 року, № 910 від 31 липня 2022 року, № 1074 від 31 серпня 2022 року, № 1368 від 30 вересня 2022 року, № 1513 від 31 жовтня 2022 року, № 1743 від 30 листопада 2022 року, № 1997 від 31 грудня 2022 року, № 62 від 31 січня 2023 року, № 327 від 28 лютого 2023 року, № 540 від 31 березня 2023 року.

27. Вказані акти підписані та скріплені печатками позивача та відповідача.

28. За поставлену електричну енергію відповідач розрахувався лише частково на загальну суму 42 016 728,88 грн., що підтверджується платіжними інструкціями: № 1715 від 01.06.2022 року, № 1716 від 01.06.2022 року, № 1714 від 01.06.2022 року, № 1717 від 01.06.2022 року, № 1718 від 01.06.2022 року, № 2442 від 22.07.2022 року, № 2862 від 19.08.2022 року, № 2441 від 22.07.2022 року, № 2861 від 19.08.2022 року, № 2438 від 22.07.2022 року, № 2864 від 19.08.2022 року, № 2443 від 22.07.2022 року, № 3192 від 09.09.2022 року, № 2439 від 22.07.2022 року, № 3183 від 09.09.2022 року, № 3819 від 28.10.2022 року, № 3815 від 28.10.2022 року, № 3816 від 28.10.2022 року, № 3813 від 28.10.2022 року, № 4005 від 30.11.2022 року, № 4004 від 30.11.2022 року, № 4084 від 05.12.2022 року, № 13872 від 27.03.2023 року, № 12334 від 17.03.2023 року, № 11753 від 13.03.2023 року, № 11550 від 10.03.2023 року, № 11179 від 08.03.2023 року, № 9135 від 28.02.2023 року, № 4492 від 01.02.2023 року.

29. Відтак, внаслідок порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної і повної сплати коштів за поставлену електричну енергію у березні 2023 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1 810 073,05 грн. (43 826 801,93 грн. - 42 016 728,88 грн.).

30. Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом у цій справі про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 810 073,05 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

31. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

32. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

33. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

34. Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

35. Як правильно встановив суд першої інстанції, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

36. За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

37. Відповідно до статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

38. Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

39. Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

40. Таким чином, обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

41. Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

42. Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

43. Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

44. Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

45. Нормами частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

46. Статтею 265 Господарського кодексу України унормовано, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу;

47. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

48. Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі, у тому числі шляхом клірингу (неттінгу), відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

49. Згідно з частиною 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

50. Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що умова договору про надсилання рахунку не пов`язана з настанням строку платежу за договором.

51. Однак, колегія суддів апеляційної інстанції критично ставиться до вказаних тверджень відповідача, у зв`язку з наступним:

52. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання товару/роботи/послуги і подальшою господарською діяльністю.

53. У статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

54. За змістом цієї ж статті господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

55. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

56. Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, передбачено, що господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

57. Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

58. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (підпункт 2.4 пункту 2 Положення).

59. В силу підпункту 2.5 пункту 2 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

60. Згідно з підпунктом 2.15 пункту 2 Положення первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

61. Північний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що, з огляду на вищенаведені приписи законодавства, господарська операція пов`язана не з самим фактом підписання договору, а з фактом руху активів суб`єкта господарювання та руху його капіталу, натомість сам по собі договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, оскільки останній свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, у той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг (виконання робіт, передачі товару тощо).

62. Колегія суддів вбачає, що на виконання договору № С-28/03/22-2 від 28.03.2022 в період з квітня 2022 року по березень 2023 року позивач поставив, а відповідач прийняв електричну енергію на загальну суму 43 826 801,93 грн, що підтверджується актами приймання-передачі: № 370 від 30 квітня 2022 року, № 544 від 31 травня 2022 року, № 736 від 30 червня 2022 року, № 910 від 31 липня 2022 року, № 1074 від 31 серпня 2022 року, № 1368 від 30 вересня 2022 року, № 1513 від 31 жовтня 2022 року, № 1743 від 30 листопада 2022 року, № 1997 від 31 грудня 2022 року, № 62 від 31 січня 2023 року, № 327 від 28 лютого 2023 року, № 540 від 31 березня 2023 року.

63. Вказані акти підписані та скріплені печатками позивача та відповідача.

64. За поставлену електричну енергію відповідач розрахувався лише частково на загальну суму 42 016 728,88 грн., що підтверджується платіжними інструкціями: № 1715 від 01.06.2022 року, № 1716 від 01.06.2022 року, № 1714 від 01.06.2022 року, № 1717 від 01.06.2022 року, № 1718 від 01.06.2022 року, № 2442 від 22.07.2022 року, № 2862 від 19.08.2022 року, № 2441 від 22.07.2022 року, № 2861 від 19.08.2022 року, № 2438 від 22.07.2022 року, № 2864 від 19.08.2022 року, № 2443 від 22.07.2022 року, № 3192 від 09.09.2022 року, № 2439 від 22.07.2022 року, № 3183 від 09.09.2022 року, № 3819 від 28.10.2022 року, № 3815 від 28.10.2022 року, № 3816 від 28.10.2022 року, № 3813 від 28.10.2022 року, № 4005 від 30.11.2022 року, № 4004 від 30.11.2022 року, № 4084 від 05.12.2022 року, № 13872 від 27.03.2023 року, № 12334 від 17.03.2023 року, № 11753 від 13.03.2023 року, № 11550 від 10.03.2023 року, № 11179 від 08.03.2023 року, № 9135 від 28.02.2023 року, № 4492 від 01.02.2023 року.

65. Відтак, внаслідок порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної і повної сплати коштів за поставлену електричну енергію у березні 2023 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1 810 073,05 грн. (43 826 801,93 грн. - 42 016 728,88 грн.).

66. Як вірно вказано в рішенні суду першої інстанції, умова укладеного між сторонами договору щодо обов`язку відповідача здійснити оплату на підставі виставлених постачальником рахунків не містить вказівку на подію, яка має неминуче настати, конкретну календарну дату, або чітко визначений період у часі.

67. Отже, отримання відповідачем рахунку не є подією, з якою пов`язано початок перебігу строку виникнення зобов`язання, оскільки подія є об`єктивним явищем, що не залежить від волі учасників правовідносин, тоді як отримання рахунку є саме дією, яка є вираженням суб`єктивної волі учасників правовідносин.

68. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 910/13527/17.

69. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

70. Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

71. Враховуючи вимоги процесуального законодавства, належними та допустимими доказами, які підтверджують факт заборгованості інших осіб перед боржником, можуть бути: договір, товарно-транспортна накладна, видаткова накладна, акти приймання товарів і послуг, тобто первинні документи.

72. Такі висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17.

73. Отже, резюмуючи викладене, суд апеляційної інстанції робить висновок про те, що надані позивачем до суду акти приймання-передачі є належними доказами на підтвердження постачання позивачем та прийняття відповідачем електроенергії за Договором, в тому числі за актом приймання-передачі № 540 від 31.03.2023, а також її вартості.

74. Натомість відповідач не надав суду доказів належного виконання свого обов`язку щодо оплати отриманої електроенергії у сумі 1 810 073,05 грн.

75. У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

76. Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

77. Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

78. Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.

79. Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

80. В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

81. Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

82. Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

83. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

84. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

85. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.

86. Даний висновок Північного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.

87. Колегія суддів зауважує на тому, що докази проведення відповідачем оплати вартості товару по акту приймання-передачі № 540 від 31.03.2023, поставленого позивачем на підставі договору № С-28/03/22-2 від 28.03.2022, у матеріалах справи відсутні.

88. Таким чином, враховуючи викладені вище норми права та узгоджені сторонами умови договору № С-28/03/22-2 від 28.03.2022, беручи до уваги не подання до суду першої інстанції доказів проведення оплати вартості товару, поставленого позивачем відповідачу на підставі вказаного договору відповідно до акту приймання-передачі № 540 від 31.03.2023, що зумовлює наявність у останнього відповідного боргу, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду міста Києва про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1 810 073,05 грн заборгованості за поставлений товар.

89. Посилання апелянта на не подання позивачем до місцевого господарського суду доказів надіслання відповідачу відповідного рахунку на оплату поставленого товару за договором № С-28/03/22-2 від 28.03.2022 по акту приймання-передачі № 540 від 31.03.2023 судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідачем частково здійснювалися оплати на підставі даного Акта приймання - передачі, по якому і виникла спірна заборгованість.

90. 11.04.2023 Позивачем направлено Відповідачу рахунок на оплату № 903 від 31.03.2024, для оплати електричної енергії, спожитої у березні 2023 року (фактичний рахунок) з кінцевим терміном оплати згідно комерційної пропозиції, тобто до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, тобто кінцевий строк для оплати боргу - 15.04.2024.

91. Відповідно до рахунку на оплату № 903 від 31.03.2023, для оплати електричної енергії, спожитої у березні 2023 року зазначається сума у розмірі 4 283 982, 07 грн., проте з урахуванням наведених вище обставин щодо часткової її оплати, які свідчать про обізнаність відповідача про наявність заборгованості, а також підтверджують факт отримання рахунку на оплату № 903 від 31.03.2023, а відтак і необхідність виконати зобов`язання по сплаті заборгованості, яка складає 1 810 073, 05 грн.

92. Крім того, колегія суддів зазначає, що за своєю правовою природою рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати, при цьому ненадання такого рахунку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а відтак наявність або відсутність рахунку не звільняє боржника від обов`язку з оплати вартості наданих йому послуг (прийнятих ним робіт), тобто виставлення позивачем рахунку не є подією, з якою пов`язано початок перебігу строку виникнення зобов`язання, оскільки подія є об`єктивним явищем, що не залежить від волі учасників правовідносин, у той час як виставлення рахунку є саме дією, яка є вираженням суб`єктивної волі учасників правовідносин (постанова Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №910/13527/17).

93. Крім того, скаржник в своїй апеляційній скарзі зазначив, що в судовому засіданні 30.01.2024 суд в порушення ч.ч. 2, 4, 8, 10 ст. 80, ч.ч. 1, ст. 118, ч. 2 ст. 164, ч. 3 ст. 162 ГПУ України без належного обґрунтування поновив позивачу строк на подання відповіді на відзив.

94. Проте, колегія суддів не погоджується з такими твердженнями відповідача у зв`язку з наступним:

95. Відповідно до частини 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

96. Таким чином, поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд Суду. Відтак, визнавши поважність причину пропуску ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» строку на звернення до Суду з відповіддю на відзив, Господарський суд міста Києва поновив пропущений строк та прийняв відповідь на відзив Позивача.

97. Також Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що Позивачем не дотримано, встановленого ГПК України, порядку та строків подання доказів зважаючи на таке:

- Не подано відповідні докази разом з позовною заявою;

- Не повідомлено суду об`єктивні причини неможливості подання доказів;

- Не подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

98. Однак, вказані твердження спростовуються наступним:

99. Відповідно до частини 1 статті 166 ГПК України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.

100. Частиною 3 статті 166 ГПК України встановлено, що до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу.

101. Згідно з частиною 6 статті 165 ГПК України до відзиву додаються:

102. 1. Докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;

103. 2. Документи, що підтверджують надсилання (надання) відзиву і доданих до нього ж доказів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

104. Таким чином, аналізуючи імперативні приписи чинного законодавства вбачається, що Позивач, звертаючись до суду з відповіддю на відзив, має право, зокрема, додати до відзиву докази, які підтверджують або спростовують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

105. Відтак, у відзиві Відповідачем було зазначено, що Позивачем не було направлено Відповідачу рахунок на суму, що є предметом спору у цій справі.

106. Так, маючи можливість проаналізувати відзив, товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн», виклало свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» у відзиві заперечень, а на їх підтвердження Позивач вважав за необхідне долучити до матеріалів справи, наступні документи:

107. Виписка ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн»;

108. Витяг ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн»;

109. Рішення учасника ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн»;

110. Картка руху документа про надходження відзиву в ЄСІТС;

111. Витяг з електронної пошти від 21.02.2023 року про направлення рахунку на березень 2023 року, підписаного КЕП керівника; копія платіжної інструкції про оплату рахунка N° 11753УГ23 від 13.03.2023 року;

112. Витяг з електронної пошти від 22.02.2023 року про направлення рахунку на березень 2023 року, підписаного КЕП керівника; копія платіжної інструкції про оплату рахунка № 12334УГ23 від 17.03.2023 року;

113. Рахунок на березень 2023 року, підписаний КЕП керівника, копія платіжної інструкції про оплату рахунка № 13872УГ23 від 27.03.2023 року;

114. Витяг з електронної пошти від 11.04.2023 року про направлення рахунку за березень 2023 року, підписаного КЕП керівника (Рахунку на оплату №903 від 31.03.2023), а також копію цього рахунку.

115. Таким чином, користуючись своїм процесуальним правом, яке передбачено статтями 165, 166 ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» долучило до відповіді на відзив вищевказані документи, а тому Господарським судом міста Києва законно було прийнято вищевказані докази Позивача.

116. Виходячи з наведеного вище, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення місцевого господарського суду у справі № 910/19091/23, при ухваленні якого, з огляду на встановлені судом обставини, відсутні порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду зроблені на підставі повно та належно досліджених доказів із встановленням всіх необхідних обставин. Натомість доводи апеляційної скарги не спростовують висновки, викладені судом першої інстанції, а згідно з їх змістом спрямовані на перегляд справи.

117. У рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

118. Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

119. З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами, доводи скаржника про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не знайшли свого підтвердження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

120. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

121. Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

122. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2024 у справі №910/19091/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

123. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» відсутні.

Судові витрати

124. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

125. Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2024 у справі №910/19091/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 01.08.2024.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.О. Хрипун

В.В. Палій