ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/566/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

за участі секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Рівний Є.О., довіреність №168/12/123 від 05.12.2023 (в режимі

відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (м.Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОАГРОФЕРМА" (с.Латиші Коростенського району Житомирської області)

про стягнення 279 043,63грн.

ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ТОВ "ЕКОАГРОФЕРМА" 279 043,63грн заборгованості по сплаті лізингових платежів за договором фінансового лізингу №7315-SME-FL від 11.08.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором фінансового лізингу №7315-SME-FL від 11.08.2020 в частині сплати лізингових платежів.

Ухвалою суду від 27.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.06.2024.

Ухвалою суду від 24.06.2024 продовжено строк розгляду справи по суті, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено розгляд справи по суті на 05.08.2024.

Представник позивача в судовому засіданні 05.08.2024 підтримав позовні вимоги за предметом та підставами позову, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, уповноваженого представника в судові засідання не направив, будь-яких заяв із зазначенням причин неявки останнього, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надсилав.

Про дату, час та місце цього судового засідання відповідач повідомлений завчасно та належним чином в порядку, встановленому ч.ч.5, 7 ст.6, ч.11 ст.242 ГПК України, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа - ухвали від 27.05.2024 та від 24.06.2024 в електронній формі до електронного кабінету ТОВ "ЕКОАГРОФЕРМА" (а.с.48, 59 на звороті).

Згідно з ч.1, п.п.1, 2 ч.3 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (ч.4 ст.161 ГПК України).

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).

Враховуючи викладене і те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка представника відповідача та неподання ним відзиву на позовну заяву не перешкоджають розгляду справи, підстави для відкладення судового засідання чи оголошення в ньому перерви відсутні, в матеріалах справи достатньо документів, необхідних для об`єктивного вирішення спору та прийняття обґрунтованого рішення, суд визнав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.08.2020 між ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" (лізингодавець, позивач) та ТОВ "ЕКОАГРОФЕРМА" (лізингоодержувач, відповідач) укладено договір фінансового лізингу №7315-SME-FL (а.с.9-14), згідно з яким лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу (поставки) зобов`язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (предмет лізингу), наведене в специфікації (додаток №1 до договору), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору (п.1.1 договору).

Предметом лізингу, відповідно до специфікації, є сівалка HORSCH Focus 6 TD 3-P 1 (одна) одиниця (а.с.15).

Строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу згідно з графіком сплати лізингових платежів (додаток №2 до договору) (графік) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу (акт приймання-передачі) за формою, встановленою лізингодавцем, та закінчується не раніше 1 (одного) року від дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмету лізингу (п.1.2 договору).

Згідно з п.2.1 договору, приймання лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформляється шляхом складання акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан предмета лізингу і відповідність предмета лізингу техніко-економічним показникам, встановленим лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам договору.

Пунктом 5.1 передбачено, що лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до договору, а також вартість послуг за організацію фінансування, яка зазначається в додатку №2 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.5.2 договору, лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також періодичних лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу; винагороду лізингодавця у зв`язку з передачею у лізинг предмета лізингу (винагорода).

Складові лізингових платежів (крім першого періодичного лізингового платежу), їх суми та дати платежів визначені в графіку згідно з додатком №2 до договору, який є його невід`ємною частиною (п.5.3 договору).

За змістом п.5.4 договору, склад лізингових платежів:

5.4.1. Перший лізинговий платіж, який складається із: а) авансу вартості предмета лізингу, що відшкодує частину вартості предмета лізингу.

5.4.2. Періодичні лізингові платежі.

5.4.3. Перший періодичний лізинговий платіж (сплачується на підставі окремого рахунку лізингодавця та не зазначається в графіку) складається з: а) винагорода лізингодавця, яка розраховується з дати оплати предмета лізингу лізингодавцем за договором купівлі-продажу до дати платежу місяця, в якому відбулася передача предмета лізингу лізингоодержувачу;

5.4.3.1. Другий і всі наступні періодичні лізингові платежі складаються із: а) відшкодування вартості предмета лізингу; б) винагорода лізингодавця.

Кожний періодичний лізинговий платіж лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати не пізніше дати вказаної в додатку №2 до договору (дата платежу) (п.5.5 договору).

Графік сплати лізингових платежів, який є додатком №2 до договору, містить дати сплат лізингових платежів, їх щомісячні суми, суми відшкодування вартості предмета лізингу та винагороди, які є складовими лізингового платежу (а.с.16-17).

Відповідно до пп.6.1.1 п.6.1 договору, істотним порушенням умов договору лізингоодержувачем («подія невиконання зобов`язання») вважається несплата лізингоодержувачем лізингового платежу або інших платежів (частково або в повному обсязі) за договором та прострочення оплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу згідно з договором.

У п.6.2 договору передбачено, що у випадку виникнення будь-якої події невиконання зобов`язань, передбаченої в підпунктах 6.1.1, 6.1.10 договору, лізингодавець має право на свій власний розсуд, зокрема, достроково в односторонньому порядку розірвати (відмовитись) від договору та вимагати погашення всієї заборгованості за будь-якими платежами за договором та повернення предмета лізингу, а у випадку, передбаченому пп.6.1.1 цього договору, в односторонньому порядку дострокове розірвання (відмова) від договору можливе, при умові, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення такої сплати становить більше 30 (тридцяти) днів.

У випадку настання будь-якої з події невиконання зобов`язань" зазначених в підпунктах 6.1.1-6.1.10 цього договору, лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від договору (його розірвання) та/або вилучення предмета лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Договір вважається розірваним з дати, наведеної в такому повідомленні про відмову від договору (його розірвання) та/або вилучення предмета лізингу (п.6.3 договору).

Згідно з п.6.4 договору, вилучення предмета лізингу, припинення або розірвання договору не звільняє лізингоодержувача від сплати всіх несплачених платежів, передбачених договором в тому числі несплаченої суми штрафних санкцій і відшкодування заподіяної шкоди. Сторони погодили, що у випадку односторонньої відмови лізингодавця від цього договору (розірвання договору), лізингоодержувач, на відповідну вимогу лізингодавця, зобов`язаний буде протягом строку, встановленому у повідомлені про відмову лізингодавця від договору (розірвання договору), сплатити лізингодавцю всі нараховані та несплачені лізингові платежі, передбачені договором, а також передбачені договором та/або чинним законодавством України штрафні санкції.

На виконання умов вказаного договору позивач придбав та передав лізингоодержувачу в платне володіння та користування сівалку HORSCH Focus 6 TD 3-P, нова, 2020 року виготовлення, серійний №24421364, що підтверджується актом приймання-передачі від 17.09.2020 (а.с.20).

17.09.2020 сторони уклали додаткову угоду №1 до договору, у якій домовились внести зміни в додаток №1 та додаток №2 до договору та викласти їх в редакції, згідно з додатком №1 та №2 до цих угод, уточнивши вартість предмета лізингу та змінивши графік сплати лізингових платежів (а.с.21-23).

Як вбачається зі змісту позовної заяви та довідки вих.№031-3-031-3-031-3/171-БТ від 11.04.2024, починаючи з дати укладення договору, відповідач здійснив такі оплати (а.с.33-39):

- 16.09.2020 - платіж в розмірі 474 521,93грн, який був зарахований як вартість послуг за організацію фінансування в розмірі 100 521,93грн та частина першого лізингового платежу (авансовий платіж) в розмірі374 000,00грн (п.п.28-29 банківської виписки);

-17.09.2020 - платіж в розмірі 1 686 699,54грн, який був зарахований як доплата першого лізингового платежу (авансового платежу) (п.30 банківської виписки);

- 23.10.2020 - платіж в розмірі 136 811,53грн як періодичний лізинговий платіж за жовтень 2020 року (п.40 банківської виписки);

- 24.11.2020 - платіж в розмірі 50 618,69грн як періодичний лізинговий платіж за листопад 2020 року (п.41 банківської виписки);

- 22.12.2020 - платіж в розмірі 207 463,07грн як періодичний лізинговий платіж за грудень 2020 року (п.49 банківської виписки);

- 25.01.2021 - платіж в розмірі 48 574,15грн як періодичний лізинговий платіж за січень 2021 року (п.56 банківської виписки);

- 23.02.2021 - платіж в розмірі 48 458,13грн як періодичний лізинговий платіж за лютий 2021 року (п.67 банківської виписки);

- 25.03.2021 - платіж в розмірі 45 193,24грн як періодичний лізинговий платіж за березень 2021 року (п.75 банківської виписки);

- 22.04.2021 - платіж в розмірі 48 226,09грн як періодичний лізинговий платіж за квітень 2021 року (п.83 банківської виписки);

- 21.05.2021 - платіж в розмірі 47 067,93грн як періодичний лізинговий платіж за травень 2021 року (п.90 банківської виписки);

- 22.06.2021 - платіж в розмірі 47 994,05грн як періодичний лізинговий платіж за червень 2021 року (п.96 банківської виписки);

- 23.07.2021 - платіж в розмірі 204 923,09грн як періодичний лізинговий платіж за липень 2021 року (п.107 банківської виписки);

- 19.08.2021 - платіж в розмірі 204 029,22грн як періодичний лізинговий платіж за серпень 2021 року (п.112 банківської виписки);

- 22.09.2021 - платіж в розмірі 44 020,98грн як періодичний лізинговий платіж за вересень 2021 року (п.123 банківської виписки);

- 21.10.2021 - платіж в розмірі 42 998,47грн як періодичний лізинговий платіж за жовтень 2021 року (п.124 банківської виписки);

- 24.11.2021 - платіж в розмірі 43 788,93грн як періодичний лізинговий платіж за листопад 2021 року (п.136 банківської виписки);

- 22.12.2021 - платіж в розмірі 200 853,63грн як періодичний лізинговий платіж за грудень 2021 року (п.139 банківської виписки);

- 19.01.2022 - платіж в розмірі 199 824,11грн як періодичний лізинговий платіж за січень 2022 року (п.148 банківської виписки);

- 23.02.2022 - платіж в розмірі 197 895,59грн як періодичний лізинговий платіж за лютий 2022 року (п.153 банківської виписки);

- 09.09.2022 - платіж в розмірі224 949,90грн як періодичний лізинговий платіж за березень 2022 року в розмірі 135 750,22грн, за квітень 2022 року - в розмірі 37 771,32грн, за травень 2022 року - 36 950,41рн, за червень 2022 року - в розмірі 37 539,28грн, за липень 2022 року - в розмірі 36 725,86грн, за серпень 2022 року - в розмірі 37 307,24грн, пеня в розмірі 2 905,57грн (п.162 банківської виписки).

04.01.2023 між сторонами шляхом накладення удосконалених електронних підписів та печаток підписано додаткову угоду №2 до договору, відповідно до п.17 якої лізингоодержувач визнає, що на дату укладання даної додаткової угоди має прострочену заборгованість за періодичними лізинговими платежами в розмірі 304 783,61грн, яку зобов`язується сплатити в строки та в сумах, що зазначені в таблиці №1 (а.с.24-27).

Після укладення додаткової угоди №2 14.02.2023 лізингоодержувач здійснив платіж на суму 199 535,33грн, який було враховано в погашення існуючої заборгованості (п.167 банківської виписки).

10.05.2023 між сторонами шляхом накладення удосконалених електронних підписів та печаток підписано додаткову угоду №3 до договору, відповідно до п.3 якої лізингоодержувач визнає, що на дату укладання даної додаткової угоди має прострочену заборгованість за періодичними лізинговими платежами в розмірі 572 688,94грн, яку зобов`язується сплатити в строки та в сумах, що зазначені в таблиці №1 (а.с.28-30).

Проте, як повідомив позивач, жодного з платежів після укладення додаткової угоди №3 лізингоодержувач не здійснив.

У зв`язку з порушенням умов договору позивач направив на адресу відповідача повідомлення №485/07/23-ю від 31.07.2023 про розірвання договору фінансового лізингу №7315-SME-FL від 11.08.2020 з 10.08.2023 з вимогою потягом 10 робочих днів з дня припинення (розірвання) цього договору повернути предмет лізингу (а.с.31). Факт надіслання вказаного повідомлення позивачем та його отримання відповідачем підтверджується копіями фіскального чека, опису вкладення у цінний лист від 31.07.2023 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.32).

За розрахунком позивача, починаючи з березня 2022 року, відповідач припинив своєчасно здійснювати платежі, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість зі сплати винагороди у розмірі 279 043,63грн (а.с.40-41), яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ст.ст. 626, 627, 628, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться і в ГК України, зокрема у ст.ст.173, 174, 180.

За приписами ч.1 ст.526, 525 ЦК України, ч.1 ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Частиною 1 ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору фінансового лізингу.

13.06.2021 набрав чинності Закон України "Про фінансовий лізинг" від 04.02.2021 №1201-ІХ. Як передбачено п.2 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону, цей Закон застосовується до відносин, що виникли після дня набрання чинності цим Законом. Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом, регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що договір лізингу укладено між сторонами 11.08.2020, суд застосовує до відносин сторін Закон України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997 №723/97-ВР в редакції, яка діяла до набрання чинності новим законом (Закон №723/97-ВР). Також суд застосовує і правові норми щодо лізингу, встановлені Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, оскільки зміни до зазначених кодексів щодо лізингу внесено саме Законом від 04.02.2021 №1201-ІХ, який не застосовується у цьому випадку до відносин сторін.

Так, відповідно до ст.1 Закону №723/97-ВР, фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.292 ГК України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Згідно з ч.1 ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 16 Закону №723/97-ВР передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Зазначені положення стосовно визначення порядку сплати лізингових платежів договором та щодо права сторін визначати склад лізингових платежів узгоджуються зі свободою договору, встановленою ст.627 ЦК України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Закону №723/97-ВР, лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

В ході розгляду справи суд встановив, що відповідач не виконував належним чином зобов`язання з оплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу №7315-SME-FL від 11.08.2020 в строки та в сумах, передбачених графіками оплат в редакціях додаткових угод №1, №2, №3 до цього договору, що призвело до виникнення заборгованості перед лізингодавцем, у зв`язку з чим позивач скористався своїм правом на відмову від договору та вимагав повернути предмет лізингу.

Суд не надає оцінку доводам позивача щодо розірвання договору фінансового лізингу, оскільки останній не наполягав на встановленні у рішенні цих обставин і предметом позовних вимог не є вимоги щодо розірвання договору чи повернення об`єкта лізингу.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача зі сплати винагороди лізингодавцю склала 279 043,63грн (а.с.40-42).

Відповідач жодних заперечень з приводу викладених обставин не повідомив, власного контррозрахунку суду не надав, хоча мав об`єктивну можливість скористатись відповідними процесуальними правами і надати документи в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.73 ГПК України).

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 зроблено висновок про те, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не представив суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, заявлених до нього вимог належним чином і в установленому законом порядку не спростував, доказів погашення заборгованості зі сплати винагороди лізингодавця за договором фінансового лізингу №7315-SME-FL від 11.08.2020 станом на час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 279 043,63грн.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОАГРОФЕРМА" (вул.Гагаріна, буд.4, с.Латаші, Коростенський р-н, Житомирська обл., 11423, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (вул.Жилянська, буд.43, м.Київ, 01033, )

- 279 043,63грн винагороди за договором фінансового лізингу №7315-SME-FL від 11.08.2020;

- 3 348,52грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати:

1- у справу; 2,3 сторонам через "Електронний суд".