ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. ХарківСправа № 922/1445/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами заяву позивача ОСББ "Німецький проект" від 04.07.2024 за вих. № б/н (вх. № 17256/24 від 05.07.2024) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на надання правової допомоги у справі № 922/1445/24

за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Німецький проект" (61022, м. Харків, вул. Клочківська, 93, )

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінінг бюро» (61045, м.Харків, вул. Отакара Яроша, будинок 9-А, офіс 12, )

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 106000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСББ "Німецький проект" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - ТОВ «Клінінг бюро», в якій просило суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 106000,00 грн, а також просило стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

У тексті позовної заяви позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, згідно з яким: судовий збір - 3028,00 грн, відправка матеріалів сторонам по справі - 300,00 грн; витрати на професійну правничу допомогу (з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на 1 особу встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» - 1514.00 грн за одну годину роботи адвоката). Також позивач у позові наводить опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до якого: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції (1 год. роботи адвоката) - 1514,00 грн; підготовка та подання до суду позовної заяви, збір необхідних доказів (4 год. роботи адвоката) - 6056,00 грн; участь у судовому розгляді справи - 1700,00 грн за одне судове засідання; та зазначає, що розрахунок суми судових витрат буде уточнений з урахуванням обсягу та кількості наданих послуг, необхідних для розгляду справи.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.07.2024 у справі № 922/1445/24 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінінг бюро» (61045, м. Харків, вул. Отакара Яроша, будинок 9-А, офіс 12, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Німецький проект" (61022, м. Харків, вул. Клочківська, 93, ) безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 106000,00 грн, а також судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Питання розподілу судових витрат на надання правової допомоги зазначеним рішенням не вирішувалось.

У відповідності до положень абз. 2 ч. 3 ст. 233 ГПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

За приписами ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати; додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви та в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

05.07.2024 за вх. № 17256/24 від позивача - ОСББ "Німецький проект" до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла заява від 04.07.2024 за вих. № б/н про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на надання правової допомоги у справі № № 922/1445/24, в якій заявник просить винести додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що пов`язані з розглядом справи у сумі 6056,00 грн, що понесені у зв`язку із наданням правової допомоги.

Ухвалою суду від 05.07.2024 у справі № 922/1445/24 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду, вирішено здійснити її розгляд у тому самому порядку, що й судове рішення, а саме: в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Зазначену ухвалу відповідно до вимог ст. 122 ГПК України вчасно офіційно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та її копії в порядку ч. 2-4 ст. 120 та ч. 5 ст. 242 ГПК України направлено позивачу в електронному вигляді до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІТС та відповідачу - в паперовому вигляді листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на його адресу (яка зазначені позивачем у позовній заяві та вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

В силу приписів ст. 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, судом вчинено всіх необхідних заходів для належного повідомлення учасників справи про розгляд заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі й надання їм можливості звернутись до суду із відповідними заявами, клопотаннями чи поясненнями.

Станом на день ухвалення судом цього додаткового рішення від учасників справи на адресу суду не надходило будь-яких заяв, заперечень чи пояснень щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі.

За приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами.

На підставі зазначеного, з огляду на положення ч. 3 ст. 244 ГПК України щодо строку розгляду заяви учасника справи про ухвалення додаткового судового рішення, враховуючи, що судом вчинено всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд поданої позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав позивача щодо розгляду зазначеної заяви впродовж розумного строку, суд дійшов висновку про можливість розглянути заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за відсутності пояснень чи заперечень відповідача на вказану заяву за наявними у справі матеріалами.

Водночас, відповідно до ч. 9 ст. 32 ГПК України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Частиною 13 ст. 32 ГПК України передбачено, що справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Харківської області, після автоматизованого розподілу судових справ заміна головуючого судді у справі не допускається, крім вичерпного переліку випадків, встановлених Законом, Положенням та цими Засадами. У разі якщо в день слухання справи виявиться тимчасово неможливим виконання суддею, в провадженні якого перебуває справа, або який є головуючим у складі колегії суддів, обов`язків судді з причин: тимчасова непрацездатність, відрядження, відпустка, навчання тощо, повторний автоматичний розподіл судової справи не здійснюється.

На підставі викладеного, зважаючи на перебування у відпустці судді Новікової Н.А. (в провадженні якої знаходиться дана справа), заява позивача про ухвалення додаткового рішення розглядається судом після виходу з відпустки.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом (ч. 1, 3 ст. 131-2 Конституції України).

Зазначеним положенням Конституції України кореспондує ст. 16 ГПК України, якою передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відшкодування судових витрат сторони, у тому числі й витрат на професійну правничу допомогу, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження зазначеного принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до вирішення спору в досудовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. До розподілу підлягають витрати, що складаються із: 1) розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Тобто, за змістом зазначених норм, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Водночас, здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, суд має врахувати результати розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також надати належну оцінку в порядку ст. 86 ГПК України поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

За загальним правилом розподілу судових витрат, визначеним ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Поряд з цим, ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/ дії/ бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу, а саме: якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (ч. 6 ст. 129 ГПК України); якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми (ч. 7 ст. 129 ГПК України); у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Таким чином, зважаючи на вищенаведені норми, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України (щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг і ціною позову та (або) значенням справи для сторони) суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Одночасно, керуючись критеріями, визначеними ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Як вбачається із заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 922/1445/24, позивач просить суд прийняти додаткове рішення, яким стягнути з відповідача судові витрати на надання правової допомоги в сумі 6056,00 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення надано, зокрема: договір про надання правової допомоги від 25.08.2023 № б/н (далі по тексту - Договір); додаткову угоду № 2 від 01.09.2023 до зазначеного Договору; додаткову угоду від 01.04.2024 № б/н до зазначеного Договору; акту прийняття-передачі наданих послуг від 22.04.2024 № б/н, який є додатком № 18-Н до зазначеного Договору.

Відповідно до умов п. 1.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 01.09.2023 до зазначеного Договору), який укладено між позивачем - ОСББ "Німецький проект" (Клієнтом) та Адвокатським Бюро «Сивоненко і Партнер» (Бюро), Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів, в т.ч. заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв тощо.

Згідно з п. 3.1 Договору, розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надані в межах цього Договору послуги розраховується виходячи з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на 1 особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на поточний рік за 1 годину роботи адвоката.

За умовами п. 3.2 Договору, гонорар сплачується Клієнтом на користь Бюро не пізніше 5 днів після набуття законної сили рішенням суду по справі на підставі Актів виконаних робіт відповідно до розрахунку в порядку п. 3.1 цього Договору.

Додатковою угодою від 01.04.2024 № б/н до зазначеного Договору сторони визначили порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Бюро за надання правової допомоги, зокрема по справі за позовом ОСББ "Німецький проект" до ТОВ «Клінінг бюро», згідно з яким: витрати, пов`язані з розглядом справи: на професійну правничу допомогу (з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на 1 особу встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» - 1514.00 грн за одну годину роботи адвоката), а саме:

- зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції (1 год. роботи адвоката) - 1514,00 грн;

- підготовка та подання до суду позовної заяви, збір необхідних доказів (4 год. роботи адвоката) - 6056,00 грн;

- участь у судовому розгляді справи - 1700,00 грн за одне судове засідання.

Згідно з п. 1.1 Додаткової угоди від 01.04.2024 № б/н до зазначеного Договору, оплата послуг здійснюється Клієнтом на користь Бюро в розмірі 100% вартості послуг не пізніше 5 календарних днів після набуття законної сили рішенням суду по справі.

Відповідно до п. 5.3 зазначеної Додаткової угоди, в акті приймання-передачі наданої правової допомоги зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов цієї угоди та Договору, додаткові витрати, які були понесені Бюро понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).

З наданого позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення акту прийняття-передачі наданих послуг від 22.04.2024 № б/н, який є додатком № 18-Н до зазначеного Договору, вбачається, що Бюро станом на 22.04.2024 надало Клієнту - ОСББ "Німецький проект" (позивачу) такі юридичні послуги відповідно до Договору:

- зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції (1 год. роботи адвоката) - 1514,00 грн;

- підготовка та подання до суду позовної заяви до ТОВ «Клінінг бюро» та збір необхідних доказів до (4 год. роботи адвоката) - 6056,00 грн.

Вказаним Актом прийняття-передачі наданих послуг визначено, що жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг

Клієнт до Бюро не має.

Згідно з ч. 3 ст. 237 ЦК України, однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення глави 63 Послуги. Загальні положення підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ст. 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч. 3, 5 ст. 27 Закону № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

За приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 28 Правил адвокатської етики, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону № 5076-VI, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги у договорі про надання правової допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

При визначенні розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанов Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Вказані вище критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, в рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Такого ж висновку дійшов ЄСПЛ в рішеннях у справах "Баришевський проти України", "Двойних проти України".

У зазначеному рішенні ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

Отже, як вбачається із наведеного вище, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом за договором про надання правової допомоги, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи не лише те, чи були вони фактично понесені, але й оцінювати їх необхідність та неминучість.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Аналогічний правовий висновок викладений у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, а також у додатковій постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 08.03.2023 у справі № 873/52/22.

Як вбачається з наданого позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення акту прийняття-передачі наданих послуг від 22.04.2024 № б/н (який є додатком № 18-Н до договору про надання правової допомоги від 25.08.2023 № б/н) та підтверджено матеріалами справи, позивачу - ОСББ "Німецький проект" Адвокатським Бюро «Сивоненко і Партнер», а саме: адвокатом Гавриленко Надією Андріївною, що діє на підставі вищезазначеного договору про надання правової допомоги та Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АР № 1138277 від 28.08.2023, були надані послуги з професійної правничої (правової) допомоги щодо представництва інтересів позивача в судовій справі № 922/1445/24, які складалися, зокрема з таких послуг: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції (1 год. роботи адвоката) - 1514,00 грн; підготовка та подання до суду позовної заяви до ТОВ «Клінінг бюро» та збір необхідних доказів до (4 год. роботи адвоката) - 6056,00 грн.

Суд зазначає, що вказані послуги співвідносяться з видами правничої (правової) допомоги, наведеними в ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI, згідно з якими:

адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI);

захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI);

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI);

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI, видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд даної справи, враховуючи, що справа відповідає ознакам малозначності, зважаючи на її незначну складність та незначний обсяг поданих позивачем доказів по справі, було здійснено без проведення судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами, а саме: за матеріалами, що були подані разом з позовною заявою.

Будь-яких додаткових письмових пояснень до позовної заяви та інших заяв по суті справи або заяв чи клопотань з процедурних питань станом на день ухвалення Господарським судом Харківської області рішення від 01.07.2023 у справі № 922/1445/24 за поданою адвокатом Гавриленко Н.А. позовною заявою на адресу суду ні від позивача, ні від відповідачів не надходило.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи та надані позивачем на підтвердження наданих послуг докази, враховуючи характер спору по даній справі, ступінь її складності, розмір заявлених до стягнення та задоволених судом позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивачем належно обґрунтовано та підтверджено матеріалами справи понесення ним витрат на оплату отриманих послуг адвоката на професійну правничу допомогу на суму 6056,00 грн, тому суд задовольняє заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на надання правової допомоги у справі № 922/1445/24 в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статями 123-129, 232, абз. 2 ч. 3 ст. 233, ст. 244, 255-257 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити заяву позивача ОСББ "Німецький проект" від 04.07.2024 за вих. № б/н (вх. № 17256/24 від 05.07.2024) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на надання правової допомоги у справі № 922/1445/24 в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінінг бюро» (61045, м. Харків, вул. Отакара Яроша, будинок 9-А, офіс 12, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Німецький проект" (61022, м. Харків, вул. Клочківська, 93, ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6056,00 грн.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

У зв`язку з відпусткою судді повний текст додаткового рішення складено та підписано 05.08.2024.

Суддя Н.А. Новікова