ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2024 р. Справа№ 910/8174/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Тарасенко К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авідаль"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 25.09.2023

у справі № 910/8174/23 (суддя С.М. Мудрий)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авідаль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київхліб"

про стягнення 91 195,92 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авідаль" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київхліб" про стягнення 91 195,92 грн., з яких: 41 681,75 грн. пені, 4 709,59 грн. - відсотків річних та 44 804,58 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку своєчасно та в повному обсязі оплатити поставлений позивачем товар за договором поставки №15-12/5/21 від 15.12.2021 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у справі №910/8174/23 у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Авідаль" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київхліб" витрати на послуги адвоката в розмірі 10 000 грн 00 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Авідаль" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 25.09.2023 у справі №910/8174/23 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено місцевим судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому апелянт стверджував, що додаткова угода від 01.08.2022 до договору поставки від 15.12.2021 не підписувалась уповноваженими представниками відповідача, умови її не погоджувалися, а тому вона є неукладеною. Також скаржник вказав, що додаткова угода від 01.08.20222 була розірвана разом з договором поставки від 15.12.2021, тому не несе будь-яких правових наслідків.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 апеляційну скаргу у справі №910/8174/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

13.11.2023 матеріали справи №910/8174/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 22.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авідаль" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у справі № 910/8174/23. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

20.12.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

29.01.2024 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, яке залишено без задоволення колегією суддів, оскільки позивачем, в порушення вимог п. 4, 5 ч. 2 ст. 81 ГПК України, не зазначено про вчинення заходів, для отримання цього доказу самостійно, не надано доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, а також не вказано про причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання,

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2024, у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. на лікарняному, та судді Козир Т.П. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/8174/23.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2024, справу №910/8174/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тищенко А.І., Тарасенко К.В.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2024, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/8174/23.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2024, справу №910/8174/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Кравчук Г.А.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує та встановлено судом, що 15.12.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Авідаль" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київхліб" (покупець) укладено договір поставки №15-12/5/21.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар - згідно специфікації (надалі - товар) на умовах, зазначених цим договором та специфікаціями, що узгоджені сторонами та є невід`ємною частиною цього договору (надалі - специфікації).

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

В кожній специфікації сторони повинні погодити наступні умови: повна назва товару (відповідно нормативній документації), асортимент товару, ціна за одиницю товару, місце поставки товару, строк (термін) поставки товару, місце поставки, вимоги до якості та безпечності товару, поставку якого зобов`язується здійснити постачальник та інші умови за погодженням сторін. Специфікація вважається погодженою сторонами щодо всіх істотних умов, якщо вона підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками сторін (п.1.2 договору).

Згідно з п.2.8 договору право власності на товар переходить до покупця в момент отримання ним товару в пункті доставки, зазначеної в ТТН та/або видатковій накладній, та/або акті прийомі-передачі товару, які повинні бути належним чином підписані між сторонами та, за наявності, перевізником (надалі - документи з прийому-передачі товару) з урахуванням положень п.2.11 даного договору щодо надлишків товару. Товарно-транспортна накладна та видаткова накладна можуть складатися у формі одного (єдиного) документа.

Як зазначено позивачем, на виконання умов договору в період з 27.01.2022 року по 22.02.2022 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 233 998,80 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними:

- №АВ000002276 від 27.01.2022 року на суму 20 419,20 грн.,

- № АВ000002277 від 27.01.2022 року на суму 24 480,00 грн.,

- № АВ000002793 від 01.02.2022 року на суму 2 599,20 грн. (фактично в накладні зазначено 2 390,40 грн.),

- № АВ000002985 від 03.02.2022 року на суму 14 954,40 грн. (фактично в накладній зазначено 13 795,20 грн.),

- № АВ000002986 від 03.02.2022 року на суму 26 460,00 грн.,

- № АВ000003520 від 08.02.2022 року на суму 3 038,40 грн. (фактично в накладній зазначено 2 822,40 грн.),

- № АВ000003806 від 10.02.2022 року на суму 21 600,00 грн.,

- № АВ000003809 від 10.02.2022 року на суму 17 992,80 грн.,

- № АВ000004323 від 15.02.2022 року на суму 9 756,00 грн.,

- № АВ000004324 від 15.02.2022 року на суму 21 600,00 грн.,

- № АВ000004405 від 15.02.2022 року на суму 960,00 грн.,

- № АВ000004518 від 17.02.2022 року на суму 21 330,00 грн.,

- № АВ000004519 від 17.02.2022 року на суму 17 452,80 грн.,

- № АВ000005086 від 22.02.2022 року на суму 9 756,00 грн.,

- № АВ000005087 від 22.02.2022 року на суму 21 600,00 грн.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що оплата здійснюється покупцем у наступному порядку: відтермінування платежу 14 календарний день з моменту поставки.

Позивачем зазначено, що 01.07.2022 ТОВ «Авідаль» на поштову адресу ТОВ «ТД «Київхліб» було надіслано вимогу про погашення заборгованості №30-06/7/22 від 30.06.2022 в сумі 233 998,80 грн., що підтверджується описом вкладення №125. Відповідь на вказану вимогу, на адресу ТОВ «Авідаль» не надходила.

Починаючи з 02.09.2022 ТОВ «ТД «Київхліб» розпочало погашати свою заборгованість, яку в подальшому було сплачено в повному обсязі.

У зв`язку з порушення строків оплати позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 41 681,75 грн., відсотки річних в розмірі 4 709,59 грн. та інфляційні втрати в розмірі 44 804,58 грн.

Місцевий суд у задоволенні позову відмовив, з чим колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 5.3 договору у випадку порушення строків оплати за поставлений товар, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежу, від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення.

Так, з наявних матеріалах справи доказів вбачається, що 01.08.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київхліб" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Авідаль" укладено додаткову угоду від (01.08.22) до договору поставки №15-12/5/21 від 15.12.2021.

Відповідно до п.1 додаткової угоди сторони встановили та підтверджують, що станом на 18 липня 2022 року сума основного боргу покупця перед постачальника за поставлений товар по договору №№15.12.2021 від 15-12/5/21 складає 233 998,80 грн.

Згідно з п.2 додаткової угоди сторони погодили, що заборгованість покупця перед постачальником за поставлений товар відповідно до договору поставки від 15-12/5/21 №15.12.2021 складає 233 998,80 грн. та підлягає оплаті покупцем виключно шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок постачальника визначений у реквізитах до даної додаткової угоди на наступним графіком:

- 33428,4 гривень, в т.ч. ПДВ до 31.08.2022 року,

- 33428,4 гривень, в т.ч. ПДВ до 30.09.2022 року,

- 33428,4 гривень, в т.ч. ПДВ до 31.10.2022 року,

- 33428,4 гривень, в т.ч. ПДВ до 30.11.2022 року,

- 33428,4 гривень, в т.ч. ПДВ до 31.12.2022 року,

- 33428,4 гривень, в т.ч. ПДВ до 31.01.2023 року,

- 33428,4 гривень, в т.ч. ПДВ до 28.02.2023 року.

У випадку, якщо останній день строку платежу припадає на вихідних або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим.

Пунктом 4 додаткової угоди сторони погодили, що за умови погашення покупцем заборгованості в повному обсязі у строк до 28.02.2023р. постачальник не застосовуватиме до покупця штрафних санкцій, передбачених договором та/або чинним законодавством України, у тому числі пені, 3%річних, інфляційних витрат, штрафів, неустойки, судових витрат, витрат на професійну правничу допомогу та інших можливих нарахувань.

Керуючись ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони погодили, що дана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання поважними представниками сторін (п.5 додаткової угоди).

Дія даної додаткової угоди не застосовується до майбутніх поставок та/або заборгованості за договором поставки від 15-12/5/21 №15.12.2021, ніж зазначена в п.1 (один) цієї додаткової угоди (п.12 додаткової угоди).

Відповідно до статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ч . 2, 3 статті 6 ЦК України).

На виконання вищезазначеної додаткової угоди відповідачем перераховано на користь позивача заборгованість у розмірі 233 998,80 грн., що підтверджується платіжними інструкціями (з призначенням платежу: «Оплата за сировину Згідно договору №15-12/5/21 від 15.12.2021 додаткова угода б/н від 01.08.2022 »), а саме:

- №ДТ001357 від 02.09.2022 року на суму 8 357,10 грн.,

- № від 09.09.2022 року на суму 8 357,10 грн.,

- №ДТ001358 від 02.09.2022 року на суму 4 652,10 грн.,

- №ДТ001357 від 16.09.2022 року на суму 3 705,00 грн.,

- №ДТ001358 від 22.09.2022 року на суму 8 357,10 грн.,

- №ДТ001358 від 05.10.2022 року на суму 11 470,80 грн.,

- №ДТ001684 від 05.10.2022 року на суму 2 599,20 грн.,

- №ДТ001685 від 05.10.2022 року на суму 2 644,20 грн.,

- №ДТ001685 від 11.10.2022 року (проведено банком 13.10.2022) на суму 12 310,20 грн.,

- №ДТ001686 від 11.10.2022 року (проведено банком 13.10.2022) на суму 4 404,00 грн.,

- №ДТ001686 від 19.10.2022 року (проведено банком 20.10.2022) на суму 16 714,20 грн.,

- №ДТ001686 від 27.10.2022 року на суму 5 341,80 грн.,

- №ДТ002032 від 27.10.2022 року на суму 8 334,00 грн.,

- №ДТ002031 від 27.10.2022 року на суму 3 038,40 грн.,

- №ДТ002032 від 02.11.2022 року (проведено банком 03.11.2022) на суму 8 357,10 грн.,

- №ДТ002033 від 09.11.2022 року (проведено банком 10.11.2022) на суму 7 055,44 грн.,

- №ДТ002032 від 09.11.2022 року (проведено банком 10.11.2022) на суму 1 301,70 грн.,

- №ДТ002033 від 16.11.2022 року (проведено банком 18.11.2022) на суму 8 357,10 грн.,

- №ДТ002329 від 21.11.2022 року (проведено банком 24.11.2022) на суму 2 169,60 грн.,

- №ДТ002033 від 21.11.2022 року (проведено банком 24.11.2022) на суму 6 187,50 грн.,

- №ДТ002329 від 28.11.2022 року (проведено банком 01.12.2022) на суму 7 586,40 грн.,

- №ДТ002330 від 28.11.2022 року (проведено банком 01.12.2022) на суму 770,70 грн.,

- №ДТ002330 від 06.12.2022 року (проведено банком 08.12.2022) на суму 8 357,10 грн.,

- №ДТ002330 від 13.12.2022 року (проведено банком 15.12.2022) на суму 8 357,10 грн.,

- №ДТ002330 від 21.12.2022 року (проведено банком 22.12.2022) на суму 4 115,10 грн.,

- №ДТ002332 від 21.12.2022 року (проведено банком 22.12.2022) на суму 3 282,00 грн.,

- №ДТ002331 від 21.12.2022 року (проведено банком 22.12.2022) на суму 960,00 грн.,

- №ДТ002332 від 03.01.2023 року (проведено банком 05.01.2023) на суму 8 357,10 грн.,

- №ДТ002332 від 10.01.2023 року (проведено банком 12.01.2023) на суму 5 813,70 грн.,

- №ДТ002333 від 10.01.2023 року (проведено банком 12.01.2023) на суму 2 543,40 грн.,

- №ДТ002333 від 16.01.2023 року (проведено банком 19.01.2023) на суму 8 357,10 грн.,

- №ДТ002333 від 25.01.2023 року (проведено банком 26.01.2023) на суму 8 357,10 грн.,

- №ДТ002545 від 02.02.2023 року на суму 6 284,70 грн.,

- №ДТ002333 від 02.02.2023 року на суму 2 072,40 грн.,

- №ДТ002546 від 06.02.2023 року (проведено банком 09.02.2023) на суму 4 885,80 грн.,

- №ДТ002545 від 06.02.2023 року (проведено банком 09.02.2023) на суму 3 471,30 грн.,

- №ДТ002546 від 13.02.2023 року (проведено банком 16.02.2023) на суму 8 357,10 грн.,

- №ДТ002546 від 20.02.2023 року (проведено банком 23.02.2023) на суму 8 357,10 грн.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання погоджені сторонами у додатковій угоді від 01.08.2022 та сплатив заборгованість у розмірі 233 998,90 грн. у строк до 28.02.2023.

У свою чергу, позивач відповідно до п.4 додаткової угоди зобов`язався не застосовувати до покупця штрафних санкцій, передбачених договором та/або чинним законодавством України, у тому числі пені, 3%річних, інфляційних витрат, штрафів, неустойки, судових витрат, витрат на професійну правничу допомогу та інших можливих нарахувань.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з пені в розмірі 41 681,75 грн, відсотків річних в розмірі 4 709,59 грн та інфляційних втрат в розмірі 44 804,58 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на встановлені обставини, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, скаржником не доведено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та допущення порушень норм процесуального права як необхідної передумови для скасування оскаржуваного рішення.

Щодо доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, про те, що додаткова угода від 01.08.2022 до договору поставки від 15.12.2021 не підписувалась уповноваженими представниками відповідача, умови її не погоджувалися, а тому вона є неукладеною, то вони є необгрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, додаткову угоду до договору поставки №15-12/5/21 від 15.12.2021 укладену між ТОВ «Торговий дім «Київхліб» та ТОВ «Авідаль» було підписано директором відповідача ОСОБА_1 - 01.08.2022 року.

Згідно даних сайту Youcontrol директором ТОВ «Торговий дім «Київхліб» до 11.08.2022 року була ОСОБА_1 , таким чином на момент підписання додаткової угоди (01.08.2022) ОСОБА_1 була уповноваженим підписантом з боку ТОВ «Торговий дім «Київхліб», що спростовує протилежні доводи скаржника.

До того ж судом приймається до уваги і та обставина, що підписана між сторонами у справі додаткова угода від 01.08.2022 предметом судових розглядів не виступала, недійсною в судовому порядку не визнавалась.

При цьому, з наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій, вбачається, що останні в призначенні платежів містять зазначення «сировина згідно договору №15-12/5/21 від 15.12.2021 додаткова угода б/н від 01.08.2022», що спростовує твердження апелянта про те, що така додаткова угода є неукладеною.

Решта викладених в апеляційній скарзі аргументів, не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до надання скаржником власної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, однак не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авідаль".

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 25.09.2023 відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авідаль" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у справі №910/8174/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Авідаль".

Матеріали справи №910/8174/23 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

К.В. Тарасенко