ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2024 р. Справа№ 910/14065/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 20.06.2024:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2024

у справі №910/14065/23 (суддя - Бойко Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорос"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,на стороні відповідача:

1. Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

2. Представництва "Поско Інтернешнл Корпорейшн" в особі Компанії "Поско Інтернешнл Корпорейшн"

3. Представництво "Аліт Констракшин Груп с. р. о." в особі Компанії "Аліт Констракшин Груп с. р. о."

про стягнення заборгованості у розмірі 1 301 307,50 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорос"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд"простягнення заборгованості у розмірі 18 540 878,26 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/14065/23 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" у прийнятті заяви від 13.04.2024 про зміну предмету позову; залишено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" про зміну предмету позову без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити процесуальний строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 про залишення заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" про зміну предмету позову без розгляду. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 про залишення заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" про зміну предмету позову без розгляду. Винести постанову (рішення), якою прийняти заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" про зміну предмету позову від 13.04.2024.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом порущено положення ч. 3. ст. 46 ГПК України, позбавивши позивача його права на ефективний судовий захист порушених прав, що є недопустимим.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та письмові пояснення

10.06.2024 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що, усвідомлюючи неможливість одночасної зміни підстави і предмету позову, та розуміючи, що така зміна відбувається, позивач вдався до дій, які суд правомірно оцінив як зловживання процесуальними правами, спрямованими на обхід імперативної норми ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд цілком обґрунтовано вважає, що подання заяви про зміну підстав позову мало на меті долучення до матеріалів справи такого доказу як висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №1672/02-2024 поза межами встановлених Господарським процесуальним кодексом України порядку їх подання та строків.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/14065/23 передано колегії суддів у складі - Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), суддів: Коротун О.М., Сулім В.В.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2024, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М., на семінарі, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., суддів: Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 прийнято справу №910/14065/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/14065/23. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/14065/23 у судовому засіданні 20.06.2024.

13.06.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорос" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2024 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорос" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

Представники позивача та відповідача з`явилися у судове засідання 20.06.2024 та надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/14065/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорос, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", 2. Представництва "Поско Інтернешнл Корпорейшн" в особі Компанії "Поско Інтернешнл Корпорейшн", 3. Представництво "Аліт Констракшин Груп с. р. о." в особі Компанії "Аліт Констракшин Груп с. р. о.", про стягнення заборгованості у розмірі 1 301 307,50 грн, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорос" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" про стягнення заборгованості у розмірі 18 540 878,26 грн.

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" на виконання своїх зобов`язань як підрядника за Договором №20210730-1-01 субпідряду від 30.07.2021 з серпня 2021 року було розпочато виконання будівельних робіт на об`єкті, для чого було здійснено закупівлю будівельних матеріалів та доставлено їх на будівельний майданчик. Однак у зв`язку з початком повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України виконання підрядних робіт було унеможливлене, оскільки об`єкт будівництва знаходиться безпосередньо біля русла річки Ірпінь. Як стверджує позивач, після деокупації Київської області у травні 2022 року ним було ініційовано внесення змін до Договору №20210730-1-01 субпідряду від 30.07.2021 в частині збільшення кошторису, оскільки через військову агресію Російської Федерації проти України відбулось істотне зростання вартості матеріалу, устаткування, послуг, однак Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорос" не погодило збільшення ціни договору та направило позивачу повідомлення про розірвання договору. Попри наведене, позивач за первісним позовом зазначає, що 01.05.2023 ним було виявлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Хорос" проведено будівельні роботи, які за спірним договором повинні були виконуватись Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд", та відповідачем було використано всі будівельні матеріали, які були куплені позивачем. Позивач за первісним позовом вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорос" повинне оплатити йому спірні будівельні матеріали за реальними ринковими цінами станом на 01.05.2023, за якими вартість спірних будівельних матеріалів (за розрахунками Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд") становить 7 583 097,01 грн, а тому, враховуючи залишок сплаченого відповідачем авансу у розмірі 6 303 518,30 грн позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорос" кошти у розмірі 1 279 568,71 грн. Крім того, у зв`язку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Хорос" своїх грошових зобов`язань з оплати будівельних матеріалів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" просить суд стягнути з відповідача нараховані за період з 01.05.2023 по 30.08.2023 інфляційні втрати у розмірі 8 908,05 грн та 3% річних у розмірі 12 830,74 грн.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорос" вказує, що ним за спірним договором в якості авансування перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" кошти у розмірі 29 269 936,06 грн, в той час як відповідачем за зустрічним позовом було виконано роботи лише на суму 21 994 597,22 грн, в той час як загалом невиконаними залишаються роботи вартістю 14 882 427,76 грн. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорос" стверджує, що станом на 18.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" мало виконати 89,9% робіт, проте наразі виконано лише 59,64% від загального обсягу робіт. Оскільки, як вказує позивач за зустрічним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" не відновило виконання робіт після деокупації Київської області та вдалось до неділової поведінки, то Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорос" реалізувало своє право на одностороннє розірвання Договору №20210730-1-01 субпідряду від 30.07.2021. У зв`язку з наведеним та оскільки відповідачем за зустрічним позовом не підтверджено виконання робіт на суму 7 275 338,84 грн, то Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорос" вважає, що дані кошти мали бути йому повернуті відповідачем за зустрічним позовом з 24.09.2022. Крім того, у зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" свого обов`язку з повернення коштів у розмірі 7 275 338,84 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорос" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача за зустрічним позовом процентів за користування коштами за період з 28.03.2022 по 21.08.2023 у розмірі 2 336 081,42 грн. Також, посилаючись на те, що роботи за спірним договором мали бути виконані до 19.03.2023, проте роботи на суму 14 882 427,76 грн залишились не виконаними, то Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорос" вказує про наявність правових підстав для нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" за період з 20.03.2022 по19.09.2022 неустойки у розмірі 53 576 739,94 грн, однак враховуючи, що сума неустойки значно перевищує вартість невиконаних робіт, то позивач за зустрічним позовом просить стягнути неустойку у розмірі 8 929 458,00 грн, нараховану за тридцять календарних днів.

27.02.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" в системі "Електронний суд" було сформовано заяву про зміну підстав позову, в якій позивач за первісним позовом просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорос" грошові кошти: - в сумі 1 279 568,71 грн за поставлені матеріальні цінності; - в сумі 8 908,05 грн - інфляційні втрати. - в сумі 12 830,74 грн - 3% річних.

18.03.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Хорос" в системі "Електронний суд" було сформовано заперечення щодо прийняття заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" про зміну підстави позову.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 відмовлено позивачу за первісним позовом у прийнятті заяви про зміну підстав позову від 27.02.2024 та залишено її без розгляду; висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №1672/02-2024, як доказ долучений до заяви про зміну підстав позову, залишено без розгляду.

13.04.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" в системі "Електронний суд" було сформовано заяву про зміну предмету позову (зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" 15.04.2024), в якій позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорос" грошові кошти: - в сумі 132 897,87 грн за привласнені будівельні матеріали; - в сумі 767 832,00 грн за матеріали, які використані для будівництва ділянок Пм1, Пм2, Пм10 заявлених в актах №1, №2, №3, №4 за вересень 2022 року; - в сумі 1 138 405,84 грн за вартість робіт по ділянкам Пм1, Пм2, Пм10 заявлених в актах №1,№2,№3,№4 за вересень 2022 року; - в сумі 50 273,88 грн за користування, демонтаж та вивезення опалубки "Н-20".

14.04.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Хорос" в системі "Електронний суд" було сформовано заперечення щодо прийняття заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" про зміну предмету позову (зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" 15.04.2024).

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета та підстави спору на власний розсуд.

У статті 46 Господарського процесуального кодексу України унормовані процесуальні права та обов`язки сторін.

Так, відповідно до частин другої та третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

За приписами частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Оскільки предмет позову кореспондує із способами захисту права, які визначені, зокрема статтею 16 Цивільного кодексу України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Так само зміна підстав позову допустима у вигляді: 1) заміни однієї підстави іншою, 2) доповнення підстав новими, 3) вилучення деяких із підстав позову.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Надаючи позивачу певну свободу щодо розпорядженням своїм правом на позову, законодавець вводить обмеження на одночасну зміну предмету та підстави позову, залишаючи позивачу право зміни предмет або підставу позову.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом (постанова Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №922/53/19).

Із наведеного вбачається, що в межах однієї справи позивач вправі реалізувати лише одне із передбачених частиною 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України прав - або змінювати предмет позову, або змінювати підстави позову, безвідносно від того чи подані дані заяви одночасно, чи через певний проміжок часу, чи оформлені дані заяві одним документом, чи двома окремими.

Заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" по суті спору в межах первісного позову:

1) позовна заява від 05.09.2023. "Позов стосується стягнення вартості матеріалів, самовільно вилучених відповідачем з місця зберігання на будівельному майданчику та використаних у будівельних роботах" (абз 2 сторінка 2). Вартість матеріалів на думку позивача становить 7 583 097,01 грн, з яких просить стягнути 1 279 568,71 грн. Виконані роботи та їх вартість не визначається підставою позову, а розрахунок наводиться для обрахунку ціни позову по стягненню вартості матеріалів (на суму залишку невідпрацьованого авансу зменшує заявлені вимоги: виконані роботи 37 035 891,16 грн, одержані аванси - 29 269 936,06 грн).

2) 27.02.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" подано заяву "про зміну підстав позову". Прикметно, що у вказаній заяві позивач, описуючи раніше поданий позов зазначає: "позову стосується вартості належних позивачу матеріалів самовільно вилучених відповідачем з місця зберігання на будівельному майданчику та використаних ним для будівельних робіт, а також виконаних позивачем та не оплачених відповідачем будівельних робіт, стягнення оплати за використання відповідачем будівельного обладнання позивача" (абз. 2 сторінка 2).

Колегія суддів відзначає, що у позовній заяві від 05.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" в описанні власного позову не вказувало словосполучення "а також виконаних позивачем та не оплачених відповідачем будівельних робіт", яке з`явилося у заяві від 27.02.2024.

Вказана заява залишає незмінними вимоги про стягнення 1 279 568,71 грн, проте змінено обчислення цієї суми.

Враховуючи, що первісно вартість матеріалів (нібито використаних відповідачем) на думку позивача становить 7 583 097,01 грн, з яких просить стягнути 1 279 568,71 грн, то зміна порядку обчислення не призводить ні до зміни підстави позову (стягнення вартості самовільно використаних будівельних матеріалів), ні до предмету.

Як вбачається із матеріалів справи, протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 відмовлено позивачу за первісним позовом у прийнятті заяви про зміну підстав позову від 27.02.2024 та залишено її без розгляду; висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №1672/02-2024, як доказ долучений до заяви про зміну підстав позову, залишено без розгляду.

Дана протокольна ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява "про зміну підстав позову" від 27.02.2024 в розумінні ст. 46 Господарського процесуального кодексу України не є заявою про зміну підстав позову, оскільки змінюються певні обставини, обґрунтування в межах первісних підстав позову, а саме - порушення/невиконання умов Договору субпідряду №20210730-1-01 субпідряду від 30.07.2021, а ті обставини, про які зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд", входили в предмет доказування.

Також судом було відзначено, що заява "про зміну підстав позову" має ознаки зловживання процесуальними правами, оскільки її подання мало на меті долучення до матеріалів справи такого доказу як висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №1672/02-2024 поза межами встановлених Господарським процесуальним кодексом України порядку їх подання та строків.

13.04.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" подано заяву "про зміну предмету позову". Так само як і в попередній заяві, на відміну від викладу обставин первісного позову, ТОВ "Інтерабуд" вказує словосполучення "а також виконаних позивачем та не оплачених відповідачем будівельних робіт", в описі власного первісного позову (абз. 5 сторінка 2).

Предмет позову - стягнення:

- вартості матеріалів на суму 132 897,87 грн,

- вартості використаних матеріалів для виконання робіт на суму 767 832 грн,

- вартості виконаних підрядних робіт на суму 1 138 405,84 грн,

- вартості користування, демонтажу та вивезення опалубки на суму 50 273,88 грн.

У підстави позову додається відповідно підстави щодо оплати вартості виконаних підрядником робіт і матеріалів, та спір щодо опалубки.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недопустимості прийняття такої заяви через суперечність її ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, оскільки поруч із первісно заявленими вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорос" вартості самовільно використаних будівельних матеріалів Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд", які залишилися на будівельному майданчику на суму 1 279 568,71 грн, з`являються вимоги про стягнення вартості виконаних підрядних робіт та оплати опалубки. Такі підстави не містилися у первісному позову.

У підготовчому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" зазначав, що оскільки попередню заяву "про зміну підстав позову" суд не прийняв через те, що в ній не відбувається зміна підстави позову, то дану заяву, яку названо "зміна предмету позову", суд має прийняти. Вказує на обов`язок суду діяти послідовно, і оскільки суд в протокольній ухвалі зазначив, що попередня заяви (аналогічного мотивування) не містить зміни підстави позову, то заява від 13.04.2024 є заявою про зміну виключно предмету позову.

Сутність відмови у прийнятті заяви про зміни підстави позову (протокольна ухвала від 19.03.2024) полягала у тому, що на думку суду першої інстанції не відбувається зміна підстав позову з огляду на незмінність первісної вимоги про стягнення вартості використаних будівельних матеріалів, а видозміна позиції позивача щодо порядку обчислення такої суми, сама по собі не призводить до зміни підстав позову.

Як зазначає суд першої інстанції та не спростовано скаржником у своїй апеляційній скарзі, що у підготовчому засіданні 27.02.2024 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" визнав, що оскільки ст. 46 ГПК України встановлено заборону на одночасну зміну предмету і підстав позову, то планує це зробити в два етапи: спочатку змінити підстави позову, а потім предмет позову. На думку представника позивача за первісним позовом, заборона стосується одночасної зміни і предмету, і підстав позову, натоміть неодночасна (поетапна / через засідання) зміна предмету та підстав позову не заборонена ГПК України.

Щодо питання: чи допустима зміна предмету та підстави позову не одночасно, а двома окремими заявами, які подаються послідовно одна після прийняття іншої, колегія суддів зазначає таке.

Сутність обмеження зміни підстави і предмета позову знаходиться у площині в т.ч. забезпечення автоматизованого розподілу справ між суддями та розподілу справи за принципом вірогідності. Іншими словами зміна підстави та предмету позову може призвести до появи нової матеріально-правової вимоги (тобто, зовсім нового позову).

При цьому стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/1873/17).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа реалізує свої процесуальні права і вчиняє передбачені процесуальним законодавством процесуальні, дії, але робить це на шкоду іншим особам, з метою, яка не співпадає з завданням господарського процесу, визначеним у ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави).

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Очевидно, що у разі подачі першої заяви про зміни підстави або предмету позову, суду не можуть бути відомими наступні дії цієї особи у майбутньому, проте, у разі, коли в поле зоре суду потрапляє ситуація в якій позивач намагається змінити підставу та предмет позову (навіть шляхом подачі декількох заяв), суд має відреагувати на це з урахуванням ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Подача спочатку заяви від 27.02.2024 "про зміну підстави позову", а потім заяви від 13.04.2024 "про зміни предмету позову" майже тотожного змісту свідчить про реалізацію позивачем озвученого у підготовчому засіданні 27.02.2024 наміру провести зміну підстав та предмету первісного позову.

Тобто, усвідомлюючи неможливість одночасної зміни підстави і предмету позову, та розуміючи що така зміна відбувається, позивач вдався до дій, які суд оцінює як зловживання процесуальними правами, спрямованими на обхід імперативної норми ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Зважаючи на вищевикладені обставини, а також керуючись приписами ст.ст. 43, 46 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність залишення без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" від 13.04.2024 про зміну предмету позову, як таку, що подана з метою зловживання позивачем своїми процесуальними правами та порушення частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, як вбачається із резолютивної частини оскаржуваної ухвали суд першої інстанції ухвалив саме відмовити у задоволенні заяви Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" у прийнятті заяви від 13.04.2024 про зміну предмету позову, у той час як мотивувальна частина ухвали містить цілком обґрунтовані посилання на ст.ст. 43, 46 Господарського процесуального кодексу України, як на підставу для залишення відповідної заяви без розгляду.

Також колегія суддів звертає увагу, що пунктом 2 оскаржуваної ухвали визначено «Залишити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" про зміну предмету позову без розгляду», у той час як Товариство з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" не є учасником справи №910/14065/23, у результаті чого будь-які заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" не могли бути розглянуті судом першої інстанції в межах даного спору, що свідчить про помилкове зазначення даного пункту в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, у зв`язку із чим колегія суддів дійшла висновку про виключення данного пункту з резолютивної частини оскаржуваної ухвали.

У контексті вищевикладеного колегія суддів також звертає увагу, що на момент апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні будь-які судові рішення про виправлення вищевикладених недоліків ухвали Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/14065/24, що зумовило колегію суддів дійти висновку про необхідність зміни резолютивної частини відповідної ухвали.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, оскаржуване судове рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/14065/23, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Водночас, колегія суддів дійшла висновку про зміну резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/14065/23з підстав, викладених у мотивувальній частині даної постанови.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/14065/23 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/14065/23 - змінити, виклавши резолютивну частину ухвали в наступній редакції:

«Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд" від 13.04.2024 про зміну предмету позову - залишити без розгляду.»

3. В іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/14065/23 - залишити без змін.

4. Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерабуд".

5. Матеріали справи №910/14065/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 29.07.2024. (після виходу суддів з відпустки)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич