ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року

м. Київ

cправа № 916/2929/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Янковського В.А.,

представників учасників справи:

ОСОБА_1 - не з`явився,

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Маловський" - Будилко Е.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Маловський"

на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2024 (колегія суддів: Разюк Г.П., Діброва Г.І. Колоколов С.І.)

у справі за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Маловський" (далі - ОСББ)

про визнання недійсним рішення.

Суть спору

1. У цій справі предметом касаційного перегляду була додаткова постанова суду апеляційної інстанції, який за наслідками розгляду заяви ОСББ про розподіл судових витрат стягнув витрати зі сплати судового збору та відмовив у розподілі витрат на професійну правничу допомогу у судах касаційної та апеляційної інстанцій.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

2. У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСББ про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ, оформленого протоколом №1 від 26.01.2019.

3. Господарський суд Одеської області рішенням від 23.05.2023 у задоволенні позову відмовив повністю.

4. Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 21.09.2023 рішення Господарського суду Одеської області від 23.05.2023 скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив; визнав недійсним рішення загальних зборів ОСББ, оформлене протоколом загальних зборів від 26.01.2019 №1 та стягнув з ОСББ на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 481,00 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 721,50 грн.

5. Верховний Суд постановою від 22.11.2023 касаційну скаргу ОСББ в особі ліквідаційної комісії задовольнив частково; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2023 скасував, а справу направив на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

6. Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 13.02.2024 рішення Господарського суду Одеської області від 23.05.2023 залишив без змін.

7. 16.02.2024 та 19.02.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли заяви представника ОСББ та голови ліквідаційної комісії ОСББ про відшкодування витрат на правничу допомогу, в яких вони просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ 56 100 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, 32 200 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції та 4 962 грн судового збору за подання касаційної скарги.

8. 14.03.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому просила задовольнити клопотання позивача та винести рішення, в якому частково задовольнити вимоги ОСББ щодо компенсації витрат на правничу допомогу, а також визначити порядок та строк виконання рішення шляхом компенсації відповідачу витрат на правничу допомогу у розмірі не більше 3 000 грн щомісячно.

Короткий зміст оскаржуваного рішення

9. Південно-західний апеляційний господарський суд додатковою постановою від 14.03.2024 заяви представника ОСББ та голови ліквідаційної комісії ОСББ про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнив частково; стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСББ 4 962 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги; у задоволенні іншої частини заяв відмовив.

10. Додаткова постанова обґрунтована, зокрема, таким:

- касаційна скарга, яка була подана представником відповідача, та подані ним під час апеляційного перегляду справи відзиви на апеляційну скаргу містили лише допис в прохальних частинах відповідних документів про стягнення з позивача судових витрат, при цьому, не містили орієнтованого розміру таких витрат, які понесені або можуть бути понесені у майбутньому;

- станом на момент подання як відзивів на апеляційну скаргу, так і касаційної скарги, відповідач мав можливість вказати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс або очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- відповідач та його представник фактично надали відповідні заяви вже після розгляду справи по суті, хоча за змістом вимог закону мали надати лише докази фактичного понесення відповідних витрат;

- беручи до уваги встановлені обставини, у задоволенні заяв представника ОСББ та голови ліквідаційної комісії ОСББ про стягнення з позивача 56 100 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції та 32 200 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, необхідно відмовити.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи

11. 03.04.2024 ОСББ звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2024, в якій просить її скасувати в частині відмови у задоволенні заяв про відшкодування витрат на правничу допомогу та направити справу у цій частині на новий розгляд.

12. Верховний Суд ухвалою від 29.04.2024 касаційну скаргу залишив без руху.

13. 10.05.2024 до Верховного Суду від скаржника надійшла нова редакція касаційної скарги, в якій посилається на підставу касаційного оскарження, передбачену п.1 ч.2 ст.287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), та вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норми процесуального права (статті 124, 129, 162 ГПК) без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

14. ОСББ у касаційній скарзі зазначає, зокрема, таке:

- суд апеляційної інстанції застосував ст.124 ГПК без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №910/3055/20, від 11.01.2024 у справі №924/423/23, від 10.11.2022 у справі №910/9024/21 (неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат не порушило принципи змагальності, рівності та не завадило іншим учасникам спору висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат; факт неподання попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні таких судових витрат); висновки щодо застосування ст.124 ГПК також викладені у постановах Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №922/676/21, від 18.01.2022 у справі №910/2679/21, від 21.06.2022 у справі №908/574/20; від 13.06.2023 у справі №923/515/21, від 08.02.2024 у справі №295/3068/20,

- у цій справі ОСББ попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат подавало разом з першою заявою по суті справи (відзив на позовну заяву);

- докази понесення судових витрат, які відповідач сплатив та має сплатити у зв`язку з розглядом справи на користь свого представника були подані: частина (договори, рахунки тощо) до судових дебатів ще в суді першої інстанції, а частина - протягом п`яти днів після ухвалення судами апеляційної та касаційної інстанцій рішень, з урахуванням того, що відповідні заяви про стягнення судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу в суді апеляційної та касаційної інстанцій, були подані відповідачем відповідно у відзивах на апеляційну та касаційну скарги;

- Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.11.2019 у справі №904/4494/18 вказала, що для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції позивачу необхідно було в суді першої інстанції разом з першою заявою по суті спору подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи; отже, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат подається саме до суду першої інстанції;

- процесуальний закон не зобов`язує надавати попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, пов`язаний з наданням правничої допомоги, в судах апеляційної та касаційної інстанцій;

- ОСББ подало заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу з дотриманням вимог ч.8 ст.129 ГПК, до закінчення судових дебатів зробило відповідні заяви у відзиві на апеляційну скаргу та у касаційній скарзі про стягнення (відшкодування) судових витрат;

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії; закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів, що також не врахував суд апеляційної інстанції; посилається на постанови Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №910/3055/20 (п.52), від 27.01.2022 у справі №921/221/21 (п.3.6) та від 31.05.2022 у справі №917/304/21 (п.20);

- відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у суді касаційної інстанції повинен здійснювати саме суд апеляційної інстанції; посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц та від 04.12.2019 у справі №917/1739/17: у випадку, якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

15. 24.06.2024 через систему Електронний суд надійшов відзив ОСОБА_1., в якому просить у задоволенні касаційної скарги ОСББ відмовити та зазначає, зокрема, таке:

- ОСББ у касаційній скарзі посилається лише на одну обставину щодо неподання попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат; скаржник вважає таке порушення "незначним", через що його можна ігнорувати;

- ОСОБА_1 звертає увагу на інший факт, який не був належним чином досліджений та йому не була взагалі надана правова оцінка - клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яке було надане у судовому засіданні; вважає заявлені суми необґрунтованими та завищеними, оскільки треба визначити пропорційну винагороду представника відповідача та час, витрачений ним у представництві інтересів ОСББ у немайновому спорі.

- стягнення з позивачки великої, непомірної суми ставить її у вкрай тяжке фінансове становище та зумовлює неможливість погашення такої суми; на сьогодні офіційно ОСОБА_1 не працює та не має можливості сплатити (компенсувати) відповідачу витрати на правову допомогу відразу.

Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду

16. Верховний Суд ухвалою від 03.06.2024 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСББ, розгляд касаційної скарги призначив у відкритому судовому засіданні на 24.07.2024. Ухвалою від 24.07.2024 Верховний Суд оголосив перерву у судовому засіданні до 31.07.2024.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат

17. ОСББ у касаційній скарзі вказує, що суд апеляційної інстанції застосував ст.124 ГПК без урахування висновків щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №910/3055/20, від 11.01.2024 у справі №924/423/23, від 10.11.2022 у справі №910/9024/21 (неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат не порушило принципи змагальності, рівності та не завадило іншим учасникам спору висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат; факт неподання попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні таких судових витрат); висновки щодо застосування ст.124 ГПК також викладені у постановах Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №922/676/21, від 18.01.2022 у справі №910/2679/21, від 21.06.2022 у справі №908/574/20; від 13.06.2023 у справі №923/515/21, від 08.02.2024 у справі №295/3068/20.

18. ОСББ наголосило, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат воно подавало разом з першою заявою по суті справи (відзив на позовну заяву), що узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №904/4494/18. Зазначило, що процесуальний закон не зобов`язує надавати попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, пов`язаний з наданням правничої допомоги в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

19. Суд апеляційної інстанції вказав, що касаційна скарга ОСББ та подані ним відзиви на апеляційну скаргу містили лише допис в прохальних частинах про стягнення з позивача судових витрат, при цьому, не містили орієнтованого розміру таких витрат, які понесені або можуть бути понесені у майбутньому; станом на момент подання цих документів ОСББ мало можливість вказати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

20. Верховний Суд відхиляє доводи скаржника з огляду на таке.

21. Згідно з ч.1 ст.124 ГПК разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

22. Скаржник з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №904/4494/18 вважає, що особа має подавати попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат саме до суду першої інстанції.

23. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.11.2019 у справі №904/4494/18 щодо клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу на представництво інтересів у суді касаційної інстанції зазначила таке.

"6.51. Частинами першою та другою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

6.52. З огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, Велика Палата Верховного Суду відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат".

24. З п.6.52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №904/4494/18 вбачається, що особа, яка мала намір стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу, взагалі не подала суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

25. Колегія суддів зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.11.2019 у справі №904/4494/18 не робила висновок щодо застосування ст.124 ГПК.

26. Втім, висновки щодо застосування ст.124 ГПК зробив Верховний Суд у постанові від 14.02.2019 у справі №916/24/18, вказавши таке:

"Згідно статті 282 цього кодексу постанова суду апеляційної інстанції має містити новий розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Аналогічні положення містяться у статті 315 вказаного кодексу стосовно постанови суду касаційної інстанції.

Отже кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за наведеними положеннями статті 124 зазначеного кодексу особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.

За вказаних обставин вирішення питання стосовно витрат, які позивач поніс у суді апеляційної інстанції, має вирішуватися з урахуванням положень частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України, а саме того, чи подавала особа відповідний розрахунок до цього суду".

27. Такі висновки Верховного Суду є усталеними та знаходять своє відображення, зокрема, у постановах 12.09.2019 у справі №910/9784/18, від 06.02.2020 у справі №916/1830/19, від 06.04.2020 у справі №910/4783/19, від 21.06.2022 у справі №908/574/20, від 07.09.2022 у справі №911/2130/21, від 19.09.2023 у справі №Б3/081-12/24 (911/2921/21), 27.09.2023 у справі №904/1711/22, 31.10.2023 у справі №5019/1274/11, 01.11.2023 у справі №911/1340/22, 02.05.2024 у справі №905/482/22, 22.05.2024 у справі №916/2381/22, 26.06.2024 у справі №904/2404/18.

28. Суд апеляційної інстанції, врахувавши висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.02.2019 у справі №916/24/18 та від 21.06.2022 у справі №908/574/20, вказав, що ОСББ попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат не подавав ані до суду касаційної інстанції, ані до суду апеляційної інстанції.

29. Зі змісту ч.2 ст.124 ГПК вбачається, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

30. З положень ч.2 ст.124 ГПК вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Схожа позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/9024/21, від 11.01.2024 у справі №924/423/23, на які посилається скаржник.

31. З огляду на викладене, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. Вказане узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №910/3055/20, від 14.12.2021 у справі №922/676/21, від 18.01.2022 у справі №910/2679/21, від 21.06.2022 у справі №908/574/20, від 13.06.2023 у справі №923/515/21, від 08.02.2024 у справі №295/3068/20.

32. Тобто, застосування відповідних положень ст.124 ГПК належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників.

33. У цій справі суд апеляційної інстанції, розглядаючи заяву ОСББ про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, діяв в межах наданих йому ч.2 ст.124 ГПК дискреційних повноважень. Неправильне застосування судом апеляційної інстанції цієї норми права скаржник не обґрунтував. Верховний Суд також відхиляє посилання скаржника на постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц та від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, оскільки суд апеляційної інстанції не відмовляв йому у відшкодуванні витрат неможливістю їх розподілу за касаційну інстанцію.

Щодо заяви про подання (намір подати) докази понесення судових витрат

34. ОСББ зазначає, що воно подало заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу з дотриманням вимог ч.8 ст.129 ГПК, а саме, до закінчення судових дебатів зробило відповідні заяви про стягнення (відшкодування) судових витрат у відзиві на апеляційну скаргу та у касаційній скарзі. Скаржник вказує, що процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії; закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів, що також не врахував суд апеляційної інстанції; посилається на постанови Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №910/3055/20 (п.52), від 27.01.2022 у справі №921/221/21 (п.3.6) та від 31.05.2022 у справі №917/304/21 (п.20).

35. Суд апеляційної інстанції вказав, що відповідач та його представник фактично надали відповідні заяви вже після розгляду справи по суті, хоча за змістом вимог закону мали надати лише докази фактичного понесення відповідних витрат.

36. Частиною 8 ст.129 ГПК передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

37. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

38. Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №910/3055/20, від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та від 31.05.2022 у справі №917/304/21, на які посилається скаржник).

39. Верховний Суд наголошує на різниці між заявою про стягнення судових витрат та заявою про намір подати докази понесення судових витрат, про яку йдеться у ч.8 ст.129 ГПК.

40. У ч.8 ст.129 ГПК йдеться не про заяву про стягнення витрат, а саме про те, що розмір цих витрат встановлюється на підставі доказів, поданих або до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

41. Отже, положення ч.8 ст.129 ГПК регулюють процес подачі доказів на підтвердження витрат, пов`язаних із розглядом справи та передбачають, що такі докази можуть бути подані:

- до закінчення судових дебатів у справі;

- протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

42. Тому, ключовим є те, коли саме особа, яка має намір стягнути судові витрати, подала до суду докази та які дії для цього вчинила.

43. Суд апеляційної інстанції фактично встановив, що ОСББ надало відповідні заяви вже після розгляду справи по суті, хоча за змістом вищенаведених вимог закону мали надати лише докази фактичного понесення відповідних витрат. Тобто, встановив порушення ч.8 ст.129 ГПК.

44. ОСББ у касаційній скарзі також не заперечує того, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу воно подало протягом п`яти днів з моменту ухвалення постанови суду апеляційної інстанції.

45. Крім того, сам скаржник у тексті касаційної скарги наголошує, що ОСББ до закінчення судових дебатів зробило відповідні заяви про стягнення (відшкодування) судових витрат у відзиві на апеляційну скаргу та у касаційній скарзі. Втім, ОСББ не посилається на те, що воно робило заяви про намір подати докази понесення судових витрат протягом п`яти днів з моменту ухвалення постанови суду.

46. Тобто заявник не дотримався вимог, встановлених у ч.8 ст.129 ГПК.

47. З огляду на це, суд апеляційної інстанції правильно відмовив ОСББ у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

48. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

49. Згідно із ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

50. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про залишення касаційної скарги без задоволення, а додаткової постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

Судові витрати

51. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, то судові витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Маловський" залишити без задоволення.

2. Додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2024 у справі №916/2929/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді Н. Губенко

І. Кондратова