ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024м. ХарківСправа № 922/5276/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Христенко І.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10)
до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр-т. Героїв Харкова, буд. 199)
про стягнення 4832801,33 грн.
за участю представників:

позивача - Власенко К.Ю.;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" про стягнення 5751318,69 грн., з яких: заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3502974,96 грн., пеня у розмірі 947303,13 грн., 3% річних у розмірі 310284,60 грн., інфляційні втрати у розмірі 990756,00 грн., а також судові витрати.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №195 УП від 21.12.2018 в частині здійснення повної та своєчасної сплати вартості спожитої електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.01.2024 о 12:00.

03.01.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано відзив на позовну заяву (вх. №128), який досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

08.01.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано відповідь на відзив (вх. №456), яку досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.01.2024 відкладено підготовче засідання на 30.01.2024 об 11:20 на підставі статті 183, 232, 233 ГПК України.

26.01.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано клопотання про поновлення строку на подання доказів та їх приєднання до матеріалів справи (вх. №2425).

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.01.2024 враховуючи поважність причин пропуску позивачем процесуального строку, з метою повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, клопотання про поновлення процесуального строку задоволено, процесуальний строк поновлено та долучено письмові докази до матеріалів справи на підставі статті 42, 119, 183, 232, 233 ГПК України. Разом з тим, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 20.02.2024 об 11:30 на підставі статті 177, 183, 232, 233 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.02.2024 провадження по справі зупинено до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №911/1359/22 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Верховного Суду у справі №911/1359/22.

28.05.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано клопотання про поновлення провадження у справі (вх. №13852), в якому повідомляє про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі та просить суд поновити провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.05.2024 клопотання Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про поновлення провадження у справі (вх. №13852 від 28.05.2024) задоволено. Провадження у справі №922/5276/23 поновлено. Призначено підготовче судове засідання на 18.06.2024 о 12:30.

06.06.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано заяву про зміну предмета позову (вх. №14730).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.06.2024 заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про зміну предмета позову (вх. №14730 від 06.06.2024) прийнято до розгляду та подальший розгляд справи ухвалено здійснювати з її врахуванням. Разом з тим, закрито підготовче провадження та призначено справу №922/5276/23 до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 02.07.2024 р. о 13:00.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.07.2024 відкладено судове засідання на 23.07.2024 о 12:00 на підставі статті 201, 216, 232, 233 ГПК України.

Представник позивача у призначене судове засідання з`явився, позовну заяву з урахуванням заяви про зміну предмету позову підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв або клопотань від відповідача не надходило. При цьому про дату, час та місце судового засідання повідомлений судом належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа до зареєстрованого Електронного кабінету відповідача, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до частини 5 статті 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 7 статті 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З 05.10.2021 офіційно почали функціонувати три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку.

Положеннями п. 17 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, визначено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет".

Подібний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/6322/21, від 29.06.2022 у справі №906/184/21, від 02.11.2022 у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 у справі №916/1716/20, від 27.03.2023 у справі №910/16794/19.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Окрім того, за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвали Господарського суду Харківської області по справі №922/5276/23 було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що вбачається за веб-адресою: https://reyestr.court.gov.ua/.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Водночас судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відтак, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та вирішення господарського спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши вступне слово представника позивача, суд встановив наступне.

Обставини справи свідчать, що 01.12.2021 Фондом державного майна було проведено позачергові збори акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", за результатами яких затверджено передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів від акціонерного товариства "Завод Електроважмаш" до акціонерного товариства "Українські енергетичні машини". Відповідно до передавального акта всі активи, зобов`язання, майно, права та обов`язки товариства, що приєднується, передаються товариству - правонаступнику в порядку та на умовах, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1.4. Статуту акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", затвердженого протоколом спільних позачергових загальних зборів акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" та акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" від 23.12.2021 №32/2021, акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" є правонаступником всіх прав та обов`язків акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" внаслідок приєднання останнього відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №1005-р "Про погодження реорганізації акціонерного товариства "Завод Електроважмаш" шляхом приєднання до акціонерного товариства "Турбоатом".

Матеріали справи свідчать, що 20.01.2022 між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" та Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини" було укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 21.12.2018 №195УП, відповідно до якої змінено назву споживача з Акціонерного товариства "Електроважмаш" () на Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" ().

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017, з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.

ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Згідно частини 4 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії" унормовано, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Відповідно до пункту 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268, договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно з п.п. 4.12, 4.13 розділу IV Правил, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п. 10 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

Пунктом 4.3 Правил передбачено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Пунктом 9.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором.

Отже, розрахунки за спожиту електроенергію відповідачу проведені на підставі та у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу - АТ "Харківобленерго".

Між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" та Акціонерним товариством "Завод "Електроважмаш" правонаступник якого є Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" було укладено договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №195УП від 21.12.2018, а також підписано заяву-приєднання на умовах Комерційної пропозиції №6.

Порядок розрахунків за договором №195УП від 21.12.2018 визначається відповідно до Комерційної пропозиції №6, яка є невід`ємним додатком №3 до договору.

Згідно пункту 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Пунктом 5.8 договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно пункту 5.9, 5.13 договору оплата вартості електричної здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної через постачальника.

Відповідно до пункту 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами договору.

Відповідно до пункту 5.10 договору оплата рахунку постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції (публічній), яка є додатком 2 до договору.

За умовами пункту 3 Комерційної пропозиції №6 розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунку споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності в платіжному документі в реквізиті "Призначення платежу" посилань на період за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення. У разі зміни тарифу надлишок (передплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується споживачу на його особовий рахунок, як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді.

Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду.

Відповідно до пункту 4 Комерційної пропозиції №6 рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5-ти робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення. Оплата вартості електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Згідно з переданими даними від АТ "Харківобленерго" відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за період з березня 2020 р. по вересень 2023 р. за спожиту електричну енергію:

- за березень 2020 р. на суму 308488,80 грн., ПДВ 20% 61697,76 грн., разом з ПДВ 370186,56 грн. Відповідачем за березень 2020 р. спожито 220351 кВт*год згідно фактичних а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за березень 2020 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2020 р., було отримано 06.04.2020 уповноваженою особо відповідно до розпорядження 16.09.2019 №236-07-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 13.04.2020 р.

- за квітень 2020 р. на суму 328787,95 грн., ПДВ 20% 65757,59 грн., разом з ПДВ 394545,54 грн. Відповідачем за квітень 2020 р. спожито 234849 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за квітень 2020 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2020 р. отримано 07.05.2020 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №7-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 15.05.2020 р.

- за травень 2020 р. на суму 286216,85 грн., ПДВ 20% 57243,37 грн., разом з ПДВ 343460,22 грн. Відповідачем за травень 2020 р. спожито 204442 кВт*год згідно фактичних а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за 2020 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за травень 2020 р. було отримано 09.06.2020 уповноваженою особою відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №236-07-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 16.06.2020 р.

- за червень 2020 р. на суму 226350,05 грн., ПДВ 20% 45270,01 грн., разом з ПДВ 271620,06 грн. Відповідачем за червень 2020 р. спожито 161680 кВт*год згідно фактичних саме: відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за 2020 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за червень 2020 було отримано 08.07.2020 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №236-07-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 15.07.2020 р.

- за липень 2020 р. на суму 228011,95 грн., ПДВ 20% 45602,39 грн., разом з ПДВ 273614,34 грн. Відповідачем за липень 2020 р. спожито 162868 кВт*год згідно фактичних даних, відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за липень 2020 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за липень 2020 р. було отримано 06.08.2022 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №236-07-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 13.08.2020 р.

- за серпень 2020 р. на суму 240829,50 грн., ПДВ 20% 48165,90 грн., разом з ПДВ 288955,40 грн. Відповідачем за серпень 2020 спожито 172022 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за серпень 2020 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2020 року, було отримано 16.09.2020 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №236-07-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 23.09.2020 р.

- за вересень 2020 р. на суму 256153,80 грн., ПДВ 20% 51230,76 грн., разом з ПДВ 307384,56 грн. Відповідачем за вересень 2020 р. спожито 182967 кВт*год згідно фактичних а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за 2020 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за вересень 2020, було отримано 09.10.2020 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №236-07-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 19.10.2020 р.

- за жовтень 2020 р. на суму 271943,00 грн., ПДВ 20% 54388,60 грн., разом з ПДВ 326331,60 грн. Відповідачем за жовтень 2020 спожито 194245 кВт*год згідно фактичних а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2020 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2020 р., було отримано 09.11.2020 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №236-07-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 16.11.2020 р.

- за листопад 2020 р. на суму 340606,00 грн., ПДВ 20 % 68121,20 грн., разом з ПДВ 408727,20 грн. Відповідачем за листопад 2020 р. спожито 243 290 кВт*год згідно фактичних а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за листопад 2020 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за листопад 2020 р., було отримано 08.12.2020 уповноваженою особою відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №236-07-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 15.12.2020 р.

- за грудень 2020 р. на суму 430326,40 грн., ПДВ 20 % 86065,28 грн., разом з ПДВ 516391,68 грн. Відповідачем за грудень 2020 р. спожито 307376 кВт*год згідно фактичних даних, відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за грудень 2020 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за грудень 2020 року, було отримано 11.01.2021 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №236-07-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 16.01.2021 р.

- за січень 2021 р. на суму 311581,20 грн., ПДВ 20 % 62316,24 грн., разом з ПДВ 373897,44 грн. Відповідачем за січень 2021 спожито 222558 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за січень 2021 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2021 р., було отримано 08.02.2021 уповноваженою особою відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №5 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 15.02.2021 р.

- за лютий 2021 р. на суму 334601,40 грн., ПДВ 20% 66920,28 грн., разом з ПДВ 401521,68 грн. Відповідачем за лютий 2021 р. спожито 239001 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за лютий 2021 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2021 р., було отримано 04.03.2021 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №5 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 12.03.2021 р.

- за березень 2021 р. на суму 205955,40 грн., ПДВ 20% 41191,08 грн., разом з ПДВ 247146,48 грн. Відповідачем за березень 2021 спожито 147111 кВт*год згідно фактичних а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за березень 2021 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за 2021, було отримано 07.04.2021 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №236-07-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 14.04.2021 р.

- за квітень 2021 р. на суму 310069,20 грн., ПДВ 20% 62013,84 грн., разом з ПДВ 372083,04 грн. Відповідачем за квітень 2021 спожито 221478 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за квітень 2021 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2021 р. було отримано 11.05.2021 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №236-07-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 18.05.2021 р.

- за травень 2021 р. на суму 219472,40 грн. ПДВ 20% 43894,48 грн., разом з ПДВ 263366,88 грн. Відповідачем за травень 2021 спожито 156766 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за 2021 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за 2021 р. було отримано 09.06.2021 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 16.09.2019 №236-07-15 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 16.06.2021 р.

- за червень 2021 р. на суму 265069,00 гри., ПДВ 20% 53013,80 грн., разом з ПДВ 18082,80 грн. Відповідачем за червень 2021 спожито 189335 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за червень 2021 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за червень 2021 р., було отримано 08.07.2021 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 06.07.2021 №110 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 15.07.2021 р.

- за липень 2021 р. на суму 235092,20 грн., ПДВ 20 % 47018,44 грн., разом з ПДВ 282110,64 грн. Відповідачем за липень 2021 спожито 167923 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за липень 2021 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за липень 2021, було отримано 09.08.2021 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 06.07.2021 №110 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до до 16.08.2021 р.

- за серпень 2021 р. на суму 235299,40 грн., ПДВ 20 % 47059,88 грн., разом з ПДВ 282359,28 грн. Відповідачем за серпень 2021 спожито 168071 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за 2021 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за 2021 р., було отримано 09.09.2021 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 06.07.2021 №110 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 16.09.2021 р.

- за вересень 2021 р. на суму 130019,40 грн., ПДВ 20% 26 003,88 грн., разом з ПДВ 156023,28 грн. Відповідачем за вересень 2021 р. спожито 92871 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за вересень 2021 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за вересень 2021 р., було отримано 08.10.2021 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 06.07.2021 №110 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 19.10.2021 р.

- за жовтень 2021 р. на суму 430621,80 грн., ПДВ 20 % 86124,36 грн., разом з ПДВ грн. Відповідачем за жовтень 2021 спожито 307587 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за 2021 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2021 було отримано 09.11.2021 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 06.07.2021 №110 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 16.11.2021 р.

- за листопад 2021 р. на суму 190142,40 грн., ПДВ 20% 38028,48 грн., разом з ПДВ 228170,88 грн. Відповідачем за листопад 2021 р. спожито 135816 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за листопад 2021 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за листопад 2021 було отримано 09.12.2021 уповноваженою особою відповідно до розпорядження від 06.07.2021 №110 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 16.12.2021 р.

- за грудень 2021 р. на суму 373905,00 грн., ПДВ 20% 74781,00 грн., разом з ПДВ 448686,00 грн. Відповідачем за грудень 2021 спожито 267075 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за 2021 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за грудень 2021, було отримано 11.01.2022 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 06.07.2021 №110 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 18.01.2022 р.

- за січень 2022 р. на суму 302229,20 грн., ПДВ 20% 60445,84 грн., разом з ПДВ 362675,04 грн. Відповідачем за січень 2022 спожито 215878 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей з реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2022 р, було отримано 09.02.2022 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 12.01.2022 №236/30-9 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 16.02.2022 р.

- за лютий 2022 р. на суму 201320,00 грн., ПДВ 20% 40 264,00 грн., разом з ПДВ 241584,00 грн. Відповідачем за лютий 2022 спожито 143800 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей з реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за лютий 2022 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2022 р. було відправлено засобами поштового зв`язку 04.10.2022. Строк оплати рахунку до 11.10.2022 р.

- за червень 2022 р. на суму 126023,80 грн., ПДВ 20% 25204,76 грн., разом з ПДВ 151228,56 грн. Відповідачем за червень 2022 р. спожито 90017 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей з реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам та двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за червень 2022 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за червень 2022 р. було отримано 08.07.2022 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 12.01.2022 №236/30-9 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 15.07.2022 р.

- за липень 2022 р. на суму 412459,60 грн., ПДВ 20% 82491,92 грн., разом з ПДВ 494951,52 грн. Відповідачем за липень 2022 спожито 294614 кВт*год відповідно до п. 5 Комерційної пропозиції №6 "Порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії" двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за липень 2022 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за липень 2022 р., було надіслано засобами поштового зв`язку 12.08.2022. Строк оплати рахунку до 19.08.2022 р.

- за серпень 2022 р. на суму 494586,40 грн., ПДВ 20% 98917,28 грн., разом з ПДВ 593503,68 грн. Відповідачем за серпень 2022 спожито 353276 кВт*год відповідно до п. 5 Комерційної пропозиції №6 "Порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії" двосторонньо підписаного Акту приймання-передачі електричної енергії за серпень 2022 р. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2022 р., було надіслано засобами поштового зв`язку 14.09.2022. Строк оплати рахунку до 21.09.2022 р.

- за вересень 2022 р. на суму 165410,00 грн., ПДВ 20% 33082,00 грн., разом з ПДВ 198492,00 грн. Відповідачем за вересень 2022 р. спожито 118150 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за вересень 2022 р. було відправлено засобами поштового зв`язку 11.10.2022. Строк оплати рахунку до 18.10.2022 р.

- за жовтень 2022 р. на суму 268893,80 грн., ПДВ 20% 53778,76 грн., разом з ПДВ 322672,56 грн. Відповідачем за жовтень 2022 р. спожито 192067 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2022, було надіслано засобами поштового зв`язку 11.11.2022. Строк рахунку до 18.11.2022.

- за листопад 2022 р. на суму 216298,60 грн., ПДВ 20% 43259,72 грн., разом з ПДВ 259558,32 грн. Відповідачем за листопад 2022 р. спожито 154499 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за листопад 2022 р., було надіслано засобами поштового зв`язку 12.12.2022. Строк оплати рахунку до 19.12.2022 р.

- за грудень 2022 р. на суму 238424,20 грн., ПДВ 20% 47684,84 грн., разом з ПДВ 286109,04 грн. Відповідачем за грудень 2022 спожито 170303 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за грудень 2022 р., було надіслано засобами поштового зв`язку 11.01.2023. Строк рахунку до 18.01.2023 р.

- за січень 2023 р. на суму 266064,40 грн., ПДВ 20 % 53212,88 грн., разом з ПДВ 319277,28 грн. Відповідачем за січень 2023 спожито 190046 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2023 р. було отримано 08.02.2023 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 01.11.2022 №96 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 15.02.2023 р.

- за лютий 2023 р. на суму 234642,80 грн., ПДВ 20% 46928,56 грн., разом з ПДВ 281571,36 грн. Відповідачем за лютий 2023 спожито 167602 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2023 р., було отримано 06.03.2023 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 01.11.2022 №96 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 13.03.2023 р.

- за березень 2023 р. на суму 221001,20 грн., ПДВ 20% 44200,24 грн., разом з ПДВ 265201,44 грн. Відповідачем за березень 2023 спожито 157858 кВт*год згідно фактичних а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2023 було отримано 10.04.2023 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 01.11.2022 №96 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 17.04.2023 р.

- за квітень 2023 р. на суму 220852,80 грн., ПДВ 20% 44170,56 грн., разом з ПДВ 265023,36 грн. Відповідачем за квітень 2023 спожито 157752 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2023 було отримано 10.05.2023 уповноваженою особо відповідно до розпорядження від 01.11.2022 №96 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк сплати рахунку до 17.05.2023 р.

- за травень 2023 р. на суму 208006,40 грн., ПДВ 20% 41601,28 грн., разом з ПДВ 249607,68 грн. Відповідачем за травень 2023 спожито 148576 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за травень 2023 було отримано 06.06.2023 уповноваженою особою відповідно до розпорядження від 01.11.2022 №96 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 13.06.2023 р.

- за червень 2023 р. на суму 218096,00 грн., ПДВ 20% 43619,20 грн., разом з ПДВ 261715,20 грн. Відповідачем за червень 2023 спожито 99016 кВт*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за червень 2023 отримано 04.07.2023 уповноваженою особою відповідно до розпорядження від 01.11.2022 №96 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 11.07.2023 р.

- за липень 2023 р. на суму 289099,80 грн., ПДВ 20% 57819,96 грн., разом з ПДВ 346919,76 грн. Відповідачем за липень 2023 спожито 131409 кВг*год згідно фактичних даних, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за липень 2023 було отримано 04.08.2023 уповноваженою особою відповідно до розпорядження від 01.11.2022 №96 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 11.08.2023 р.

- за серпень 2023 р. на суму 318412,60 грн., ПДВ 20% 63682,52 грн., разом з ПДВ 382095,12 грн. Відповідачем за серпень 2023 спожито 144733 кВт*год згідно фактичних відомостей, а саме відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2023 р., було відправлено засобами поштового зв`язку 12.09.2023. Строк оплати рахунку до 19.09.2023 р.

- за вересень 2023 р. на суму 219353,20 грн., ПДВ 20% 43870,64 грн., разом з ПДВ 263223,84 грн. Відповідачем за вересень 2023 спожито 99706 кВт*год згідно фактичних відомостей, а саме відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за вересень 2023 р. було отримано 05.10.2023 уповноваженою особою відповідно до розпорядження від 01.11.2022 №96 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 12.10.2023 р.

Позивачем у позовній заяві вказано, що предметом розгляду є заборгованість за спожиту електричну енергію за період з жовтня 2022 по вересень 2023 у розмірі 3502974,96 грн. за договором №195УП від 21.12.2018, яка залишається не сплаченою. Інші періоди вказані для пояснення нарахування штрафних санкцій. Зазначено, що заборгованість за спожиту електричну енергію за період з березня 2020 по червень 2021 встановлена у рішенні Господарського суду Харківської області від 19.10.2021 по справі №922/3366/21. Заборгованість за спожиту електричну енергію за період з липня 2021 по вересень 2021 встановлена у рішенні Господарського суду Харківської області від 21.06.2022 по справі №922/4540/21. Заборгованість за спожиту електричну енергію за період з жовтня 2021 по вересень 2022 встановлена у рішенні Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 по справі №922/534/23.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як зазначено в статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 714 ЦК України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 525 ЦК України та частини 7 статті 193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною 1, 4 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем виконано належним чином взяті на себе зобов`язання перед відповідачем за договором №195УП від 21.12.2018 та поставлено останньому електричну енергію за період з жовтня 2022 по вересень 2023 у розмірі 3502974,96 грн.

Натомість матеріали справи свідчать, що відповідачем порушено погоджені з позивачем зобов`язання за умовами договору в частині повної та своєчасної сплати вартості спожитої електричної енергії у передбачені договором строки.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 525 ЦК України та частини 7 статті 193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зазначені положення законодавства вказують, що коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним.

Тобто однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення розрахунку за спожиту електричну енергію, позовна вимога про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 3502974,96 грн., є обґрунтованою, доведеною позивачем та підтвердженою матеріалами справи, не спростованою відповідачем, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 310284,60 грн. та інфляційних втрат у розмірі 990756,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 ЦК України).

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Окрім того, судом взято до уваги правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі №924/532/19, відповідно до якої розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Згідно умов пункту 7 Комерційної пропозиції №6 у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції, постачальник проводить нарахування за весь час прострочення у тому числі за день оплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки та 3% річних з просточеної суми. Суми пені, 3% річних та інфляційних зазначаються у розрахунковому документів окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Матеріали справи свідчать, що позивачем оформлено та скеровано засобами поштового зв`язку на адресу відповідача рахунки на оплату пені, 3% річних, індексу інфляції за договором про постачання електричної енергії №195УП від 21.12.2018.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку 3% річних у розмірі 310284,60 грн. за період з 01.10.2022 по 30.09.2023 та інфляційних втрат у розмірі 990756,00 грн. за період з жовтня 2022 по липень 2023, суд зазначає, що вказані нарахування відповідають умовам договору, положенням законодавства, розрахунок з огляду на прострочення сплати основної заборгованості виконано арифметично вірно, з урахуванням чого, позовна вимога про стягнення 3% річних у розмірі 310284,60 грн. та інфляційних втрат у розмірі 990756,00 грн. визнається судом обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд відхиляє як безпідставне посилання відповідача у відзиві на позовну заяву, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів обчислення індексу інфляції центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики та публікації в офіційних періодичних виданнях останнього з огляду на наступне.

За порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц).

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр".

Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Інформація про індекс споживчих цін (індекс інфляції) є відкритою та публікується центральним органом виконавчої влади.

Матеріали справи містять детальний та обґрунтований розрахунок інфляційних втрат із зазначенням періодів нарахування, який відповідачем жодним чином не спростовано.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 28785,77 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 ЦК України).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина 1 статті 216 та частина 1 статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 ГК України).

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною 6 статті 232 ГК України.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку пені у розмірі 28785,77 грн. за період з 01.01.2022 по 31.01.2022 суд зазначає, що вказані нарахування також відповідають умовам договору, положенням законодавства, розрахунок з огляду на прострочення сплати основної заборгованості виконано арифметично вірно, з урахуванням чого, позовна вимога про стягнення пені у розмірі 28785,77 грн. є обґрунтованою, правомірною та підлягає задоволенню.

Між тим, суд зазначає, що відповідачем не спростовано обґрунтованості та правомірності здійснених детальних розрахунків 3% річних, інфляційних втрат та пені. При цьому матеріали справи також свідчать, що власного контррозрахунку вказаних сум до суду відповідачем не подано.

Щодо посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на форс-мажорні обставини та їх вплив на можливість виконання договірних зобов`язань з оплати вартості спожитої електричної енергії, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з статтею 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14,14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката, на що також звертає увагу Верховний Суд у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17.

Отже, форс-мажорні обставини мають індивідуальний, персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.

Верховний Суд у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 у справі №920/505/22 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконання нею конкретних договірних зобов`язань. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що станом на дату початку дії правового режиму воєнного стану відповідач знаходився на території громади, яка розташована у районі проведення воєнних (бойових) дій. На теперішній час відповідач знаходиться на території громади, яка розташована у районі можливих бойових дій. А тому саме через об`єктивні, незалежні від відповідача причини, відповідач не зміг в повному обсязі здійснювати господарську діяльність і фактично призупинив її здійснення по напрямку своєї діяльності. Зазначає, що вказані обставини підтверджуються витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань про знаходження в провадженні правоохоронних органів 6 відкритих кримінальних проваджень та 3 рапортів поліції про факти обстрілів території відповідача. Крім того, відповідач на підтвердження наявності форс-мажорних обставин посилається на лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та сертифікат Харківської ТПП за вих. № 114/63.01-6 від 30.09.2022.

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (із змінами), який триває до цього часу.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по зобов`язанням за договорами, виконання яких настало і стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Суд зазначає, що вказаний лист носить загальний інформаційний характер, оскільки констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства.

Щодо посилання відповідача на сертифікат Харківської торгово-промислової палати за вих. № 114/63.01-6 від 30.09.2022 року, яким засвідчено виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", суд зазначає, що як вбачається із сертифікату останній містить відомості щодо обов`язку (зобов`язання) сплатити податок на прибуток за 1 квартал 2022 року, за 1 півріччя 2022 року у термін 29.07.2022 року, 19.08.2022 року.

Будь-якого сертифікату виданого Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на реальну можливість виконання зобов`язань відповідача саме за спірним договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №195УП від 21.12.2018 матеріали справи не містять, а відповідачем в порушення вимог господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи додано не було.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача на умови пункту 12.4. договору №195УП від 21.12.2018, відповідно до яких, сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства.

Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 зазначив, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності.

Натомість матеріали справи не містять доказів, що свідчать про виконання відповідачем погоджених з позивачем умов пункту 12.4. договору щодо повідомлення позивача про настання обставин форс-мажору. При цьому відповідачем не подано доказів, що свідчать про настання щодо нього форс-мажорних обставин з огляду на приписи статей 14,14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", а також жодним чином не доведено, що відповідні обставини мають безпосередній зв`язок із фактичними обставинами даної справи.

Відтак, доводи відповідача щодо настання для нього форс-мажорних обставин, що є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань відхиляються судом як необґрунтовані та безпідставні.

Щодо посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на відсутність вини у затримці розрахунків та тяжкий фінансовий стан, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 218 ГК України та статті 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором, відсутність у боржника необхідних коштів, погіршення фінансового стану, відсутність необхідних бюджетних асигнувань не звільняє його від обов`язку своєчасно виконати господарські зобов`язання.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2018 у справі №904/6252/17, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17, від 07.11.2019 у справі №916/1345/18, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19.

Крім того, суд звертається до практики Європейський суд з прав людини, який зазначив, що відсутність грошових коштів не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань (Справа "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 (заява №59498/00), Справа "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 (заява № 18357/91) та інші).

Необхідно враховувати, що укладений між сторонами договір є підставою для виникнення та існування у його сторін обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін згідно статей 173, 174, 175 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України.

Відтак, відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за договором погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань, а також усвідомлював визначені та погоджені умовами договору строки оплати вартості спожитої електричної енергії та ризики їх недотримання.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі здійснення підприємницької діяльності її суб`єкт має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, здійснювати комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення чи утримання від вчинення таких дій.

Тобто, позивач і відповідач є самостійними суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики. Відтак, невиконання або неналежне виконання однією із сторін договірних зобов`язань може завдати істотної шкоди іншій та суперечитиме як законним правам та інтересам відповідної сторони господарських правовідносин, так і вимогам процесуального закону, оскільки не враховує матеріальні інтереси такої сторони.

З огляду на викладене, оскільки юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, то укладаючи спірний договір та свідомо погоджуючи всі його істотні умови, відповідач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з оплати вартості спожитої електричної енергії, об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

Водночас суд зазначає, що тяжке фінансове становище підприємства не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер, як для боржника так і для стягувача.

Щодо клопотання відповідача у відзиві на позовну заяву про зменшення господарсько-правової відповідальності, застосування принципу справедливості, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами частини 4 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо вони значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Разом з тим, суд наголошує, що зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (позиція Верховного Суду в постановах від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19).

При цьому в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Відповідач, зокрема, зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України №36-р від 16.01.2019 р. було затверджено Перелік об`єктів великої приватизації державної власності. 26.08.2021 р. розпорядженням Кабінету Міністрів України №1005-р доповнено перелік об`єктів великої приватизації державної власності додатковою позицією: "05762269 Акціонерне товариство "Турбоатом".

Відповідно до рішення позачергових загальних зборів, Акціонерне товариство "Турбоатом" перейменовано у Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини", у зв`язку з чим розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1228-р від 06.10.2021 р. в Перелік об`єктів приватизації внесені відповідні зміни щодо назви Товариства. Зазначає, що накладення стягнення надмірних сум штрафних санкцій, значно зменшує вартість підприємства, що в результаті приватизації завдасть збитків державі внаслідок недоотримання реальної вартості підприємства.

Таким чином, відповідач просить суд зменшити розмір пені, відсотків річних та інфляційних втрат за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України на 99%.

Натомість суд зауважує, що інфляційне нарахування на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями, отже відповідні суми не підлягають зменшенню за приписами статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України.

Суд також звертає увагу відповідача на приписи статті 625 ЦК України, яка розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.

Проценти та інфляційні втрати, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто вони є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, мають компенсаційний, а не штрафний характер, тоді як статтями 551 ЦК України та 233 ГК України передбачена можливість зменшення виключно штрафних санкцій, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо можливості їх зменшення.

Щодо посилання відповідача у заявленому клопотанні на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/471/18 в якості обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи №902/471/18, а саме встановлення такої процентної ставки в умовах договору на рівні 40% та 96%, і її явної невідповідності принципу справедливості, в той час як у даній справі відсотки річних розраховані за встановленою у статті 625 ЦК України ставкою у розмірі 3%. Наведене свідчить про нерелевантність обставин справи №902/471/18 та сформованих у вказаній справі правових висновків до фактичних обставин цієї справи. Разом з тим, суд зауважує, що у справі №902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду не було викладено висновків щодо можливості зменшення розміру інфляційних втрат. При цьому матеріали справи свідчать, що позивачем змінено предмет позову та суттєво зменшено попередньо заявлену до стягнення пеню з 947303,13 грн. до 28785,77 грн.

Крім того, відповідачем, посилаючись на те, що накладення штрафних санкцій зменшує вартість підприємства та негативно впливає на ділову репутацію боржника, не надано належних і допустимих доказів, які підтверджують обставини, що мають істотне значення для їх зменшення; не надано доказів винятковості обставин, які призвели до порушення ним зобов`язання, невідповідності розміру нарахованих пені, 3% річних наслідкам порушення та інших обставин, з якими законодавець пов`язує право суду на зменшення штрафних санкцій.

Водночас суд звертає увагу відповідача, що позивач, як господарюючий суб`єкт також вимушений здійснювати свою господарську діяльність в умовах воєнного стану та має правомірні очікування на виконання контрагентом своїх господарських зобов`язань, що сприятиме здійсненню позивачем господарської діяльності в умовах воєнного стану.

З огляду на вище вказане, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат як необґрунтованого та безпідставного.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення на один рік згідно статті 331 ГПК України, що викладено у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Частиною 4 статті 331 ГПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приписами частини 5 статті 331 ГПК України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Норми статті 331 ГПК України не містить конкретного переліку обставин для розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в господарській справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Законодавець пов`язує надання розстрочки та відстрочки виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення. Отже, підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Разом з тим, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення та відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін.

З огляду на вище викладене, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення та відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки або відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування. Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Однак, відповідач у відзиві просить суд у зв`язку із скрутним фінансовим становищем відповідача відстрочити чи розстрочити виконання судового рішення на один рік згідно зі статтею 331 ГПК України, у разі ухвалення рішення на користь позивача.

З огляду на зазначене, відповідач чітко не визначився зі своєю позицією щодо заявленого клопотання в частині відстрочення або розстрочення виконання судового рішення. Не обґрунтував, яким саме чином надання відстрочки чи розстрочки рішення забезпечить його виконання. Крім того, відповідачем не обґрунтовано доцільності відстрочення рішення суду саме на один рік та не надано доказів на підтвердження наявності у нього реальної можливості в майбутньому виконати рішення у цій справі. Разом з тим, відповідачем не наведено жодного графіку (із зазначенням конкретних дат), якого відповідач мав на меті дотримуватися у разі розстрочення виконання рішення судом.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач вчиняв дії, спрямовані на належне виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, а також досудове врегулювання спору.

При цьому посилання відповідача на скрутне фінансове становище останнього відповідно до довідки про фінансово-економічний стан, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 15.03.2018 по справі №910/8153/17 зазначив, що складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання відстрочення виконання судового рішення. Відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Судом враховуються матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання рішення суду, з врахуванням інфляційних процесів в економіці держави, також порушує матеріальні інтереси позивача.

Так, суд враховує висновки Конституційного Суду України у рішенні №5-пр/2013 від 26.06.2013 р., що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Відповідачем не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду.

З огляду на вище викладене, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та беручи до уваги недоведення відповідачем достатніми доказами неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду та винятковості випадку, з яким процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, а також приймаючи до уваги заперечення позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача викладеного у прохальній частині відзиву на позовну заяву у зв`язку із скрутним фінансовим становищем відповідача відстрочити чи розстрочити виконання судового рішення на один рік згідно зі статтею 331 ГПК України, у разі ухвалення рішення на користь позивача.

Суд зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Натомість всупереч наведених вище положень процесуального закону, жодних доказів на спростування встановлених судом обставин справи та обґрунтованості заявлених позовних вимог, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України та враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр-т. Героїв Харкова, буд. 199, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10, ) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3502974,96 грн., пеню у розмірі 28785,77 грн., 3% річних у розмірі 310284,60 грн., інфляційні втрати у розмірі 990756,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 57993,62 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене в порядку та строки, що передбачено ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "02" серпня 2024 р.

Суддя Г.І. Сальнікова