РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.08.2024Справа № 910/1036/24
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

про стягнення 80 168,08 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі також - позивач, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (далі також - відповідач, ПрАТ «Європейський страховий альянс») про стягнення 80 168,08 грн відшкодування витрат.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 відкрито провадження у справі № 910/1036/24, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та зобов`язано МТСБУ - Моторне (транспортне) страхове бюро України надіслати на адресу Господарського суду міста Києва поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № ЕР/213913018 - для приєднання до матеріалів справи.

20.02.2024 на адресу суду від МТСБУ надійшла відповідь на запит, а саме - інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ за полісом за № ЕР/213913018, згідно з яким франшиза становить 0 грн, а страхова сума за шкоду майну - 160 000 грн.

22.02.2024 відповідачем подано відзив на позов, а 28.02.2024 позивач надав відповідь на відзив.

Розглядаючи дану справу судом враховано, що згідно з ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд також враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (як страховиком) та Товариством з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібзавод № 5» (як страхувальником) було укладено договір страхування наземного транспорту № 1365/23-Т/ЗП118 (далі також - договір), предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Renault Dokker д.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до умов вказаного договору страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, 10.12.2023 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу Renault Dokker д.н. НОМЕР_1 та транспортного засобу Mercedes-Benz д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 25.12.2023 по справі № 337/7356/23, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як слідує із доводів позивача, із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи.

Відповідно до рахунку на оплату № 6386 від 21.12.2023 та рахунку фактури № 2087 від 05.01.2024 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Renault Dokker д.н. НОМЕР_1 складає 91 900,00 грн.

З метою визначення розміру вартості матеріального збитку, внаслідок ДТП, яка мала місце 10.12.2023 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до Висновку № 4133 від 26.12.2023, вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Renault Dokker д.н. НОМЕР_1 складає 98 118,02 грн.

Позивач виплатив на користь станції технічного обслуговування вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля в розмірі 91 900,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mercedes-Benz д.н. НОМЕР_2 на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/213913018.

На думку позивача, у відповідача виник обов`язок з відшкодування йому суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 80 168,08 грн.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилався, зокрема, на таке:

- позивач до відповідача не звертався з вимогами про виплату страхового відшкодування і жодних документів, що підтверджують майнові вимоги, не надавав, про огляд пошкодженого транспортного засобу, оцінку збитку не повідомляв;

- розрахунок за Полісом страхового відшкодування має розраховуватись враховуючи витрати на відновлювальний ремонт з урахуванням зносу запчастин відповідно до Рахунку ПП «ВІШЕКСПРЕС» №6386 від 21.12.2023 р. на суму 26400 грн, в тому числі податок на додану вартість (ПДВ)- 4400 грн., Рахунку ФОП Шмонов Денис Дмитрович №2087 від 05.01.2024 р.;

- вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу Сврз = 47900+15600+28400 х (1-0,55)=76280 грн. з ПДВ (4400 грн.);

- у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкту чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали), здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок суми виплати та таке придбання здійснюється без урахування сум податку на додану вартість, оскільки особа, не зареєстрована платником податку на додану вартість, не має права нараховувати і виділяти окремим рядком суму податку на додану вартість;

- відсутні докази факту проведення ремонту на заявлену суму позовних вимог, у матеріалах справи є лише рахунки для здійснення оплати, акти вже виконаних робіт відсутні.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вже було вказано вище, 10.12.2023 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу Renault Dokker д.н. НОМЕР_1 та транспортного засобу Mercedes-Benz д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Вина водія транспортного засобу Mercedes-Benz д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена Постановою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 25.12.2023 по справі № 337/7356/23.

Частиною 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За приписами ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь СТО та постачальника у загальному розмірі 91 900,00 грн.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика) відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 з урахуванням викладених норм зазначено, що якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, та за мінусом франшизи.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми. встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Відповідно до пунктів 7.38, 7.39 Методики при визначені розміру коефіцієнта зносу КТЗ береться до уваги не тільки строк експлуатації останнього (7 років - для інших легкових КТЗ), а також враховується винятки, зокрема, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Матеріалами справи підтверджується, що строк експлуатації транспортного засобу Renault Dokker д.н. НОМЕР_1 , рік випуску 2018, який вироблений не у країнах СНД, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди не перевищував 7 років.

Позивач, з метою визначення розміру вартості матеріального збитку, внаслідок ДТП, яка мала місце 10.12,2023, замовив проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до Висновку № 4133 від 26.12.2023 р. вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, автомобіля марки Renault Dokker д.н. НОМЕР_1 складає 80 168, 08 грн.

В свою чергу, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) чітко врегульована порядок та процедура виплати страховиком (відповідачем) страхового відшкодування.

Пункт 22.1 статті 22 Закону передбачає, що страховик (відповідач) відшкодовує у встановленому цим Законам порядку саме оцінену шкоду.

Отже, застосування коефіцієнту фізичного зносу до рахунків СТО є безпідставним, оскільки сума матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вже вказана у вищезазначеному Звіті на підставі якого позивач визначив розмір страхового відшкодування, а відповідач повинен відшкодувати матеріальний збиток.

Пункт 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі також - Закон) передбачає, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання, страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, з аналізу даної норми чітко випливає, те, що розмір ПДВ не сплачується страховиком (в даному випадку відповідачем) лише в тому разі, якщо кошти перераховуються на рахунок фізичної особи. В даному спорі виплата страхового відшкодування по договору була сплачена на рахунки СТО (рахунки містяться у справі), тобто є факт оплати на проведення ремонту пошкодженого т.з., що підтверджується платіжною інструкцією № 1459825 від 10.01.2024 р.,та платіжною інструкцією № 1459822 від 10.01.2024 р.

Постановою Верховного суду від 11.09.2019 року № 570/5521/16 зазначено обставини коли розмір ПДВ не виплачується, у разі виплати страхового відшкодування безпосередньо на рахунок потерпілої особи.

Отже, посилання відповідача на наявність підстав для вирахування розміру ПДВ є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування на підставі Висновку № 4133 від 26.12.2023 (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), що не суперечить вимогам законодавства.

Стосовно посилань відповідача на ненаправлення позивачем вимоги про виплату страхового відшкодування, то суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено досудового порядку врегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому, можна зробити висновок, що Законом, не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування. Особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Строк звернення обмежується річним строком від дати ДТП. Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою норми Закону не містять.

Оскільки ДТП відбулося 10.12.2023, а позов подано до суду 26.01.2024, то ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» заявило вимогу про виплату страхового відшкодування в межах передбаченого законодавством однорічного строку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду також зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону - загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Крім того, зважаючи на наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що твердження відповідача щодо неповідомлення позивачем про огляд транспортного засобу, є безпідставними, оскільки згідно з п. 5.2. Наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», вказано, що у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Тобто зазначений пункт не містить імперативної вимоги до позивача викликати заінтересованих осіб на огляд транспортного засобу.

Отже, за даним страховим випадком сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з відповідача становить 80 168,08 грн, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пункту 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на задоволення позовних вимог витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 231, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (03039, м. Київ, пр. Науки, 3; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ) 80 168,08 грн відшкодування витрат та 3 028,00 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 01.08.2024.

Суддя Ю.О. Підченко