ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/613/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу без повідомлення учасників справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОУ СІДС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Контакт-1"

про стягнення 202645,47 грн.

Зміст позовних вимог та заперечень.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 202645,47 грн., з яких: 121400,64 грн. боргу за поставлений товар по Договору поставки №16/06-3 від 16.06.23 ; 20721,59 грн. пені; 36420,19 грн. штрафу; 20913,19 грн. 30 % річних; 3189,86 грн. інфляційних. Позивач просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3039,68 грн. та правничої допомоги попередньо у розмірі 10132,27 грн.

У відзиві на позовну заяву (а.с.23) відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення 111400,64 грн. боргу за поставлений товар,з врахуванням часткової проплати, просив відмовити у стягнення штрафу та пені, однак за умови наявності підстав для стягнення вказаних величин просить зменшити їх розмір до 10%, просить обмежити розмір процентів річних до 3%. Заперечує щодо розміру правничої допомоги.

У відповіді на відзив (а.с.37), позивач заперечив проти зменшення пені , штрафу та річних .

Рух справи.

03.06.2024 до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою господарського суду від 06.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 906/613/24 та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки справа за критерієм ціни позову є малозначною.

24.06.24 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.23).

28.06.2024 до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.37).

Ухвалою від 10.07.2024, відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Контакт-1" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Встановлені судом обставини.

16 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРОУ СІДС" (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Контакт-1" (покупець/відповідач) укладено договір поставки №16/06-3.

За умовами п.1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар (насіння сільськогосподарських культур, засоби захисту рослин, мінеральні добрива, інший товар) погоджений сторонами у специфікаціях, а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити його.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 121400,64 грн., що підтверджується підписаною сторонами та скріпленою печаткою видатковою накладною №295 від 19.06.2023 (а.с.10).

За п.5.5 Договору, порядок та строки оплати товару встановлюється у Специфікації.

За умовами Специфікації , строк оплати товару встановлено до 01.11.2023 (а.с.9).

Згідно п.7.4 договору, у разі порушення покупцем строків перерахування платежів, покупець сплачує постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неперерахованої у строк суми за кожен день прострочення, а у разі, якщо прострочення складає понад 10 календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від загальної суми договору, визначеної в порядку п.3.2 договору (згідно специфікації).

Відповідно до пункту 7.8 договору, у разі невиконання покупцем грошових зобов`язань по оплаті товару, покупець відповідно до п.2 ст.625 ЦК України, сплачує на користь постачальника 30% річних.

Відповідач оплатив поставлений товар на суму 10000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №36 від 28.05.24 (а.с.34).

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав поставку товару на вказану суму та наявність у нього заборгованості перед позивачем на суму 111400,64 грн.

Висновки суду та норми права.

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.236 ГПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням.

Після подачі позову до суду, відповідач сплатив борг у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №36 від 28.05.24 (а.с.34).

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 111400,64грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст.231 ч.1 п.2 ГПК України, суд закриває провадження у справі в частині стягнення 10000,00 грн. боргу за відсутністю предмету спору.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача 20721,59 грн. пені; 36420,19 грн. штрафу, 20913,19 грн. 30 % річних; 3189,86 грн. інфляційних.

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно п.7.4 договору, у разі порушення покупцем строків перерахування платежів, покупець сплачує постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неперерахованої у строк суми за кожен день прострочення, а у разі, якщо прострочення складає понад 10 календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від загальної суми договору, визначеної в порядку п.3.2 договору (згідно специфікації).

Суд, перевіривши розрахунок суми штрафу, вважає його нарахування правильними.

Відповідно до ст.232 п.6 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.09.2019р. у справі №906/696/18.

Оскільки сторони не передбачили у договорі нарахування пені до виконання основного зобов`язання, пеня обраховується за 6 місяців, з 02.11.2023 по 01.05.2024, та становить 18213,97грн.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони у п.7.8 договору, встановили, у разі невиконання покупцем грошових зобов`язань по оплаті товару, покупець відповідно до п.2 ст.625 ЦК України, сплачує на користь постачальника 30% річних.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних і 30% річних приходить до висновку, що він складений правильно, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру пені та штрафу до 10% , річних з 30% до 3% суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Обгрунтовуючи заяву про зменшення розміру пені , штрафу та річних відповідач посилається на відсутність доказів понесення позивачем збитків, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання відповідачем, відсутність прямого умислу, незначний період прострочення, зниження інтенсивності роботи товариства у період воєнного стану, стягнення 30% річних є не справедливим та не співмірним, оскільки наслідки невиконання боржником зобов`язань вочевидь є більш вигідні для кредитора.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підписавши спірний Договір та скріпивши його відбитком своєї печатки позивач фактично вчинив дії, які свідчать про те, що він погодився з викладеними у Договорі умовами, у тому числі з розміром штрафу та відсотків річних, строків оплати товару.

З огляду на те, що правовідносини між сторонами виникли в період дії військового стану в країні, позивач як і відповідач здійснює господарську діяльність в однакових умовах, відповідач несе усі ризики своєї діяльності та повинен передбачати наслідки невиконання зобов`язань, нормами чинного законодавства не передбачено зменшення розміру відсотків річних, майже рік відповідач не вчиняв жодних дій по сплаті боргу, зменшення неустойки є правом суду , а не обов`язком, підписавши договір відповідач погодився з його умовами, у тому числі з розміром санкцій за його невиконання, при цьому, позивач не винен у порушенні зобов`язань відповідачем, тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки та річних.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 190137,85 грн., з яких: 111400,64грн. боргу, 18213,97грн. пені, 36420,19 грн. штрафу; 20913,19 грн. 30 % річних; 3189,86 грн. інфляційних. Суд закриває провадження справі в частині вимоги про стягнення 10000,00 грн. боргу. Суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення 2507,62 грн. пені.

.

Розподіл судових витрат.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено про стягнення з відповідача 10132,27грн. витрат на правничу допомогу та зазначив, що докази понесення таких витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст.129 ч.8 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки станом на день ухвалення рішення доказів понесення витрат на правничу допомогу позивачем не надано суд не розглядає дане питання.

Керуючись статтями 129, 236,237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Контакт-1" (12533, Житомирська область, Коростишівський район, с.Кропивня, вул.Перемоги,51; код 37481873) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОУ СІДС" (21010, м.Вінниця, вул.Івана Богуна,2, офіс 304; код 40884934) - 111400,64грн. боргу, 18213,97грн. пені, 36420,19 грн. штрафу; 20913,19 грн. 30 % річних; 3189,86 грн. інфляційних, 2852,07грн. судового збору.

3.Закрити провадження у справі в частині вимоги про стягнення 10000,00 грн.

4.Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 2507,62 грн. пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 31.07.24

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

- сторонам до ЕК