ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2024 р. Справа№ 910/16989/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Палія В.В.

Сибіги О.М.

секретаря судового засідання Вороніної О.С.,

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 25.07.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Екоенергоефективність"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 (повний текст складений 15.04.2024)

у справі №910/16989/23 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Екоенергоефективність"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 12 833 656,25 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Екоенергоефективність» із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про стягнення 12 833 656,25 грн, з яких: 12 821 976,00 грн основної заборгованості, 6 410,95 грн пені та 5 269,30 грн 3% річних.

2. Позов обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.07.2022 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Екоенергоефективність" (далі ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Екоенергоефективність") відмовлено повністю.

4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами реальної неможливості виконання взятих на себе зобов`язань із поставки товару в обумовлені Договором строки та, як наслідок, звільнення від відповідальності за порушення цих зобов`язань.

5. Крім того, місцевий суд зазначив про правомірність нарахування відповідачем позивачу штрафних санкцій (штраф у розмірі 3 182 760,00 грн та пеня у розмірі 9 639 216,00 грн) за порушення строків поставки товару. При цьому, судом встановлено, що вказані штрафні санкції розраховані позивачем правильно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

6. Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 у справі №910/16989/23, ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Екоенергоефективність" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 у справі №910/16989/23, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

7. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує на таке:

8. Умови участі у торгах, умови договору поставки, завантаження Позивачем своєї пропозиції для участі у торгах відбулось до широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, а отже, змінити строк поставки до підписання договору не вбачалось можливим.

9. Обставини виконання позивачем умов договору мають ознаки форс-мажору, який виник при виконанні договору, та мали безпосередній вплив на виконання позивачем обов`язку за Договором поставки, а саме обов`язок вчасної поставки товару.

10. Відповідач був обізнаний про наявність непереборних обставин знав про порушений строк поставки вже як на 3 місяці (з моменту останнього дня для поставки товару - 17.02.2023 до моменту укладення Додаткової угоди до Договору поставки).

11. Позивач максимально намагався належним чином виконати свій обов`язок за Договором поставки не дивлячись на проблеми, які виникли під час виконання ним Договору поставки через незалежні від нього причини.

12. Відповідач жодним чином не заявив про наявність збитків з його сторони, що свідчить про їх відсутність, та судом першої інстанції це не досліджувалось.

13. Санкції, застосовані Відповідачем, мають недобросовісний характер та є абсолютно неспівмірними в розрізі ситуації, яка виникла. У зв`язку із цим, Апелянт просить суд розглянути можливість зменшення суми санкцій.

14. Судом першої інстанції не звернув уваги на пункти Договору які зобов`язують Відповідача здійснити оплату за поставлений товар.

15. Таким чином Позивач вважає, що суд 1 інстанції не повністю дослідив подані докази щодо наявності форс-мажорних обставин у справі. Суд не звернув увагу на те, що обставини мали триваючий характер, що підтверджується, зокрема двома сертифікатами Львівської ТПП та те, що сертифікат Львівської ТПП Відповідачем був фактично прийнятий, а отже відповідно до договору поставки та законодавства України Позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну поставку товару.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

16. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Сибіги О.М., Палія В.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Екоенергоефективність" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 у справі №910/16989/23; розгляд апеляційної скарги призначено на 23.05.2024.

17. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Сибіги О.М., Палія В.В.) виправлено описку, допущену в пункті 2 резолютивної частини ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 у справі №910/16989/23 шляхом внесення відповідних змін; в пункті 2 резолютивної частини ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 у справі №910/16989/23 замість: "Розгляд апеляційної скарги призначити на 23.05.2024 о 10 год. 20 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1- А, зал судових засідань №6." слід читати: "Розгляд апеляційної скарги призначити на 30.05.2024 о 10 год. 20 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1- А, зал судових засідань №6".

18. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Сибіги О.М., Палія В.В.) оголошено перерву у справі №910/16989/23 до 27.06.2024.

19. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Сибіги О.М., Палія В.В.) оголошено перерву у справі №910/16989/23 02.07.2024.

20. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Сибіги О.М., Палія В.В.) розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Екоенергоефективність" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 у справі №910/16989/23 призначити на 04.07.2024.

21. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Сибіги О.М., Палія В.В.) оголошено перерву у справі №910/16989/23 до 25.07.2024.

Позиції учасників справи

22. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

23. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що позивач в порушення пп.8.2-8.3 Договору не надав доказів на підтвердження наявності обставин непереборної сили, а саме сертифікату Торгово-промислової палати України (наданий лише сертифікат регіональної ТПП, а не ТПП України як це обумовлено Договором). Вказане є свідченням того, що позивач не довів наявність форс-мажорних, як наслідок відсутні підстави для звільнення його від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за Договором

24. Крім того, на думку відповідача, ним за вирахуванням стягнутої оперативно-господарської санкції зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару виконано належним чином.

25. Також позивач наголосив, що оскільки вимоги про стягнення з відповідача пені та 3% річних є похідними від вимоги про стягнення суми основного боргу, яку відповідачем правомірно не сплачено позивачу та зараховано в якості отримання штрафних санкцій, то вимоги про стягнення вказаних сум також не підлягають задоволенню.

Клопотання учасників справи

26. Представник позивача звернувся до суду з заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

27. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Сибіги О.М., Палія В.В.) задоволено заяву представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; ухвалено, що судове засідання в режимі відеоконференції відбудеться 04.07.2024 о 12 год. 30 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А. (зал судових засідань №6).

Явка представників учасників справи

28. У судове засідання 25.07.2024 з`явився представник відповідача. Представник позивача в судовому засіданні був присутній в режимі відеоконференції.

29. У судовому засіданні 25.07.2024 представник позивача (скаржника) вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Екоенергоефективність" підтримав і просив суд апеляційної інстанції її задовольнити.

30. Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції просив залишити в силі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

31. 22.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Екоенергоефективність» (постачальник) за результатами проведення процедури закупівлі UA-2021-12-08-015242-с укладено договір № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність покупця Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Муфти аварійні) код згідно ЄЗС ДК-021:2015 - 44160000-9 (надалі - товари), зазначені в специфікації, яка наведена в Додатку № 1 до Договору та є його невід`ємною частиною (надалі - Специфікація), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі товари.

32. У Специфікації сторони погодили перелік товару, його кількість, вартість, строки та місце поставки. Так, визначено строк поставки товару - 210 днів з дати укладення Договору. Загальну вартість товару з ПДВ визначено у 45 468 000,00 грн, що узгоджується із умовами п. 3.1. Договору.

33. Пунктом 4.2. Договору визначено обов`язок покупця оплатити ціну переданих товарів не раніше 20 (двадцяти) та не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки, визначеної за правилами п. 5.8. цього Договору.

34. Відповідно до п. 5.1. Договору постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації. Дозволяється поставка товару окремими партіями в різні проміжки часу, але не пізніше термінів поставки, визначених цим Договором. Оплаті підлягає кожна окрема партія товару.

35. Право власності на товари переходить від постачальника до покупця в дату прийняття товарів покупцем з підписанням сторонами видаткової накладної або Акту приймання-передачі товару, складеного за формою Додатку № 3 до Договору. При наявності двох дат, датою підписання Акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем (п. 5.6. Договору).

36. Пунктом 5.7. Договору погоджено, що підписання покупцем видаткової накладної або Акту приймання-передачі товару не є підтвердженням належного виконання постачальником його обов`язку з поставки товарів за цим Договором та відсутність у покупця претензій до постачальника щодо якості та комплектності товарів. Такі претензії можуть бути заявлені покупцем постачальнику у порядку, визначеному цим Договором та чинним законодавством України.

37. Згідно з умовами п. 5.8. Договору датою поставки товарів за цим Договором є дата прийняття покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.28. цього Договору та передачі покупцю в повному обсязі документів: видаткової накладної, рахунка-фактури, товарно-транспортної накладної, інших необхідних документів, які зазначені в Технічній специфікації товару у додатку № 2, який є невід`ємною частиною цього Договору та їх електронні копії.

38. Відповідно до п. 5.28. Договору приймання товарів за кількістю та якістю здійснюється шляхом підписання акту приймання товарів за кількістю та якістю.

39. Пунктом 6.1.2. Договору визначено обов`язок покупця із повної та своєчасної оплати товарів, а п. 6.3.1. Договору передбачено обов`язок постачальника забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором.

40. У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, сторони несуть відповідальність передбачену законодавством України та цим Договором (п. 7.1. Договору).

41. У п. 7.2. Договору визначено, що у разі порушення покупцем строків оплати за цим Договором, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Положення цього пункту не застосовуються у разі, якщо порушення покупцем строків оплати за цим Договором сталося внаслідок застосування підпунктів 5.29., 6.2.2., 6.2.4. цього Договору.

42. За порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% ціни товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товару понад 30 (тридцять) календарних днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% ціни товарів, поставка яких прострочена (п. 7.4. Договору).

43. Відповідно до умов п. 7.13. Договору зобов`язання постачальника, встановлені даним Договором, забезпечуються оперативно-господарськими санкціями, що передбачені ст. 236 Господарського кодексу України, зокрема, але не виключно: покупець має право отримати суму нарахованих штрафних санкцій та збитків, заподіяних невиконанням та/або неналежним виконанням Договору постачальником, з сум, які підлягають виплаті постачальнику. Оперативно-господарська санкція застосовується до постачальника після того, як він не сплатив у визначений строк штрафні санкції та/або збитки згідно з розрахунком штрафних санкцій та/або збитків, направленого на його адресу. Про застосування оперативно-господарської санкції покупець зобов`язаний письмово повідомити постачальника.

44. Цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами умов цього Договору (п. 12.1. Договору).

45. Судом встановлено, що позивач листом від 31.01.2023 № 07/01 звернувся до відповідача, у якому повідомив про отримання від свого іноземного контрагента (постачальника обумовлених Договором товарів) листа про неможливість виконати вчасно поставку товарів через низку форс-мажорних обставин, пов`язаних із епідемією COVID-19 та ускладненням логістичних маршрутів через військову агресію російської федерації на території України, у зв`язку з чим прогнозний термін поставки товарів визначено на 18.05.2023. Зважаючи на викладене, позивач просив відповідача продовжити строк постачання товару за Договором до 300 календарних днів, про що укласти відповідну додаткову угоду.

46. У відповідь на вказаний лист відповідач листом від 02.02.2023 № ТОВВИХ-23-1314 просив позивача надати відповідні передбачені Договором підтверджуючі документи про існування для нього обставин непереборної сили або здійснити поставку товару у строки, визначені Договором.

47. Надалі позивач звернувся до відповідача із пропозицією щодо покращення експлуатаційних характеристик товару без збільшення загальної його вартості, про що внести відповідні зміни в Додаток № 2 до Договору (лист від 17.02.2023 № 11/02).

48. Крім того, листом від 24.02.2023 № 12/02 позивач направив відповідачу Сертифікат Львівської торгово-промислової палати № 4600-23-0916 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 24.02.2023.

49. Листом від 03.04.2023 № ТОВВИХ-23-4207 відповідач надав відповідь на лист позивача від 17.02.2023 № 11/02 щодо покращення умов поставки, у якому просив надати документальне підтвердження покращення якості товару.

50. 19.05.2023 між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою Додаток 2 до Договору викладено у новій редакції, що є Додатком 1 до цієї додаткової угоди.

51. Листом від 16.08.2023 № 04/08 позивач повідомив відповідача про орієнтовний термін поставки товару - в першій декаді вересня 2023 року.

52. Відповідач листом від 29.08.2023 № ТОВВИХ-23-11873 просив позивача повідомити про закінчення або продовження дії обставин непереборної сили, які унеможливили виконання зобов`язань у визначений Договором строк (з наданням документального підтвердження).

53. У відповідь позивач листом від 07.09.2023 № 18/09 повідомив відповідача, що обставини непереборної сили, які впливають на виконання Договору, та які були засвідчені у сертифікаті Львівської торгово-промислової палати № 4600-23-0916 від 24.02.2023 все ще тривають та зазначив, що на підтвердження вказаного буде надано відповідний сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин із зазначенням терміну закінчення форс-мажорних обставин.

54. Листом від 08.09.2023 № 21/09 позивач повідомив відповідача про поставку товару о 09 год. 00 хв. 11.09.2023 за адресою, визначеною у Договорі місцем поставки товару.

55. 11.09.2023 позивач поставив відповідачу товар, передбачений умовами Договору, на загальну суму 45 468 000,00 грн, що підтверджується товарно-транспортною накладною № Р3 від 11.09.2023. Цією ж датою було виставлено відповідачу рахунок на оплату № 1 на суму 45 468 000,00 грн.

56. Сторонами також підписано Акт приймання-передачі товару до Договору, яким засвідчено передачу позивачем відповідачу товару на загальну суму 45 468 000,00 грн.

57. У листі від 19.09.2023 № ТОВВИХ-23-12990 відповідач підтвердив здійснення позивачем поставки товару за видатковою накладною від 11.09.2023 № 4 на загальну суму 45 468 000,00 грн, однак зазначив, що при прийняття товару за кількістю та якістю виявлено низку зауважень, викладених в Акті приймання товарів за кількістю та якістю від 18.09.2023 № 1449, які відповідач просив усунути у визначений Договором строк.

58. 26.09.2023 представником відповідача підписано видаткову накладну від 11.09.2023 № 4 про поставку товару на загальну суму 45 468 000,00 грн.

59. Як зазначає позивач, 26.09.2023 ним отримано від відповідача вимогу про сплату штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару, а саме, внаслідок прострочення здійснення поставки на 212 календарних дня, у зв`язку з чим на підставі пунктів 7.1., 7.4., 7.13. Договору відповідач просив сплатити 9 639 216,00 грн пені та 3 182 760,00 грн штрафу у строк до 05.10.2023. Також вказаною вимогою повідомлено позивача про наслідки несплати штрафних санкцій, а саме, застосування відповідно до п. 7.13. Договору оперативно-господарської санкції у вигляді утримання коштів у розмірі 12 821 976,00 грн з суми грошових коштів, які підлягають сплаті на користь позивача за поставку товару.

60. Позивач направив відповідачу відповідь від 05.10.2023 № 08/10 на вказану вище вимогу, у якій зазначив про залишення без задоволення вимоги про сплату штрафних санкцій, у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, на підтвердження яких до вказаної відповіді долучено сертифікат Львівської торгово-промислової палати № 4600-23-4148 про форс мажорні-обставини (обставини непереборної сили).

61. Листом від 10.10.2023 № ТОВВИХ-23-14281 відповідач повідомив позивача, що наданий ним сертифікат Львівської торгово-промислової палати № 4600-23-4148 не містить належних обґрунтувань існування для позивача обставин непереборної сили, крім воєнного стану в Україні, у зв`язку з чим відповідачем даний сертифікат не враховано в якості підстави для звільнення позивача від відповідальності за невиконання зобов`язань за Договором.

62. 10.10.2023 відповідачем надіслано позивачу також повідомлення № ТОВВИХ-23-14279 про застосування оперативно-господарської санкції по Договору у вигляді утримання суми штрафних санкцій у розмірі 12 821 796,00 грн із суми грошових коштів 45 468 000,00 грн, які підлягають сплаті на користь позивача на підставі видаткової накладної від 11.09.2023 № 4.

63. У відповіді на повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції по Договору від 13.10.2023 № 11/10 позивач заперечив проти застосування оперативно-господарської санкції та просив відповідача здійснити у найкоротший термін оплату за Договором.

64. У відповідь на вказаний лист відповідач листом від 20.10.2023 № ТОВВИХ-23-14931 повідомив позивача, що із урахуванням прийняття товару за кількістю та якістю 25.09.2023, оплата за товар буде здійснена відповідно до встановлених Договором строків за вирахуванням суми штрафних санкцій, визначеної у повідомленні про застосування оперативно-господарської санкції, наданому листом від 10.10.2023 № ТОВВИХ-23-14279.

65. 24.10.2023 відповідач здійснив оплату за поставлений за видатковою накладною від 11.09.2023 № 4 товар у розмірі 32 646 024,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 191867.

66. Оскільки відповідач не у повному обсязі розрахувався за поставлений позивачем згідно з Договором товар, а саме, несплаченою залишилась сума у розмірі 12 821 976,00 грн, позивач звернувся із даним позовом до суду, у якому, крім вказаної суми основного боргу, просить також стягнути з відповідача пеню у розмірі 6 410,95 грн та 3% річних у розмірі 5 269,30 грн у зв`язку з простроченням сплати відповідачем 12 821 976,00 грн.

67. Позивачем додатково на підтвердження своїх доводів надано лист Торгово-промислової палати України від 23.02.2024 № 443/05-5 «Щодо надання інформації на адвокатський запит», у якому зазначено, що за наслідками перевірки у Єдиному реєстрі сертифікатів підтверджено видачу сертифікатів Львівської торгово-промислової палати № 4600-23-0916 (24.02.2023 № 19-08-16/149) та № 4600-23-4148 (від 05.10.2023 № 19-08-16/1080). Крім того, вказано, що відповідно до розпорядження Президента ТПП України від 25.02.2022 № 3 (зі змінами), тимчасово, на період дії воєнного стану на території України до припинення або скасування воєнного стану уповноважені регіональні торгово-промислові палати мають право за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб, засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, в тому числі передбачених п. 4.2. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних, який затверджено рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 за № 44(5).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

68. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

69. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

70. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

71. Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

72. Як правильно встановив суд першої інстанції, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

73. За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України (надалі - ГК України).

74. За приписами частин 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

75. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

76. Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

77. Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

78. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).

79. Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

80. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

81. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

82. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

83. Згідно із ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

84. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

85. За ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

86. Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

87. Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

88. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

89. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 у справі №910/16989/23, апелянт зазначив, що суд першої інстанції не повністю дослідив подані докази щодо наявності форс-мажорних обставин у справі. Суд не звернув увагу на те, що обставини мали триваючий характер, що підтверджується, зокрема двома сертифікатами Львівської ТПП та те, що сертифікат Львівської ТПП Відповідачем був фактично прийнятий, а отже відповідно до договору поставки та законодавства України Позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну поставку товару.

90. 08.12.2021 було оприлюднено повідомлення про проведення відкритих торгів UA-2021-12-08-015242-с, з кінцевим терміном подання тендерних пропозицій 24.01.2022.

91. 21.01.2022 позивач подав свою пропозицію для участі в даній процедурі закупівель, при цьому, як наголосив позивач, витрати на виготовлення обладнання, логістику доставки та терміни поставки були враховані виключно з урахуванням нормальних логістичних маршрутів та курсу національної валюти станом на дату подання пропозиції.

92. 29.06.2022 ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Екоенергоефективність» було визначено переможцем.

93. 04.07.2022 було завантажено усі необхідні документи від переможця для можливості укладання Угоди.

94. В силу положень Закону України «Про публічні закупівлі» будь які зміни у документи в тому числі і проект Договору, який було опубліковано на торгівельних майданчиках 29.12.2021, внести не можливо, так як позивач погодився з усіма умовами Договору при завантаженні своєї пропозиції 21.01.2022.

95. У частині 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» зазначено, Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (зокрема, ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

96. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), зокрема у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

97. Отже, позивач підписав договір поставки на умовах які були опубліковані відповідачем на торгівельних майданчиках 29.12.2021, а також умовами Договору при завантаженні своєї пропозиції 21.01.2022.

98. З наведеного вбачається, що умови участі у торгах, умови договору поставки, завантаження позивачем своєї пропозиції для участі у торгах відбулось до широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, а отже, змінити строк поставки до підписання договору було не можливо в силу положень Закону України «Про публічні закупівлі».

99. На час надсилання позивачем своєї пропозиції для участі в даній процедурі закупівель позивач не знав та не міг знати про обставини непереборної сили.

100. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

101. У пункті 1 частини 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

102. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

103. За змістом частини 2 статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

104. Так, частина 2 статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

105. Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 у справі № 904/6463/14 (3-216гс15)).

106. Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

107. Як зазначено в Постанові Верховного суду від 25.01.2022 по справі №904/3886/21 форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

108. Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

109. Частиною 1 цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

110. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

111. Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

112. Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

113. Саме таких висновків дотримуються колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, у постанові від 09.11.2021 у справі №913/20/21, у постанові від 04.10.2022 у справі № 927/25/21.

114. Пунктом 8.1. Договору визначено перелік надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору, у зв`язку із настанням яких жодна із сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов цього Договору.

115. Пунктом 8.2. Договору визначено, що сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс-мажору) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс-мажору) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України та/або відповідним документом виданим уповноваженим органом країни виробника товару, де виникли обставини.

116. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї із сторін про неможливість виконання прийнятих за даним Договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України/ відповідного документу уповноваженого органу країни виробника товару, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань (п. 8.3. Договору).

117. Сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за цим Договором продовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин (п. 8.4. Договору).

118. Отже, сторони за взаємною згодою прямо в умовах договору(п. 8.4.) передбачили продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань внаслідок форс-мажору(вказаної правової позиції дотримується також Верховний Суд в своїй постанові від 31.08.2022 по справі № 910/15264/21(п. 102 Постанови)).

119. Відповідно до п.4 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

120. Вказана норма передбачає можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) у разі продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань, у тому числі у зв`язку з виникненням обставин непереборної сили. При цьому Закон "Про публічні закупівлі" не передбачає випадків обов`язкового продовження строку дії договору на вимогу однієї із сторін, в тому числі шляхом звернення до суду.

121. Тобто продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань внаслідок форс-мажору чи інших обставин є можливим лише якщо сторони це прямо вказали в умовах договору, або уклали додаткову угоду про це за взаємною згодою сторін вже після виникнення таких обставин (можливість чого передбачена у п.4 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі").

122. Отже, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що така зміна має відбуватись за волевиявленням обох сторін, а сама норма не надає одній зі сторін вимагати від іншої внесення змін до договору в судовому порядку (подібні висновки наведений у постановах Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19 та від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

123. З аналізу п. 8.4. договору вбачається, що даним пунктом сторони погодили продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань внаслідок впливу обставин непереборної сили.

124. В обґрунтування наявності форс-мажорних обставин позивач подав суду сертифікат Львівської торгово-промислової палати № 4600-23-0916 від 24.02.2023, який був надісланий відповідачу листом від 17.02.2023 № 11/02.

125. Вказаним сертифікатом засвідчено настання для ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Екоенергоефективність» форс-мажорних обставин щодо обов`язку передати у власність покупця товар за договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 22.07.2022, а саме: введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації, військові дій, блокування морських портів України. Початком дії форс-мажорних обставин визначено 17.02.2023 та вказано, що ці обставини тривають на 24.02.2023.

126. Крім того, позивач надав відповідачу сертифікат Львівської торгово-промислової палати № 4600-23-4148 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено для позивача форс-мажорні обставини щодо обов`язку (зобов`язання) передати у власність відповідачу товар за договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 22.07.2022, а саме: введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, військові дії, блокування морських портів України, руйнування портової інфраструктури, епідемія COVID-19 та карантинні заходи в країні виробника, які унеможливили виконання вказаного обов`язку в термін до 17.02.2023. Період дії зазначених форс-мажорних обставин визначено: з 17.02.2023 по 26.09.2023.

127. 25.01.2023 UPK Corporation Limited повідомило Позивача, що замовлення виконано на 90%, але у зв`язку із закриттям заводу в Китаї на якому вироблялись корпуси муфт, через карантин пов`язаний з епідемією COVID-19, виробництво булої перенесено на територію Індії. Керуючись зазначеним було запропоновано укласти і додаткову угоду про продовження строків поставки з 180 днів до 280 днів.

128. Крім того, логістична компанія надала роз`яснення, щодо збільшення термінів постачання у зв`язку із неможливістю доставки вантажу в порти України, та розписало новий маршрут доставки товару та його комплектуючих до України, з урахуванням військового стану в Україні та карантином в Китаї.

129. 31.01.2023 Позивач направив Відповідачу лист №07/01 «Щодо поставки обладнання згідно договору № від 22.07.2022р.», згідно якого було зазначено, що 25.01.2023 отримано листа від постачальника про неможливість, через низку форс-мажорних обставин пов`язаних із епідемією COVID-19 та ускладненням логістичних маршрутів через військову агресію російської федерації на території України, вчасно виконати свою частину договору поставки. За підрахунками постачальника прогнозований термін поставки обладнання в Україну 18.05.2023. На підставі зазначеного, позивач просив розглянути можливість подовжити строк постачання товару за договором до 300 календарних днів та укласти відповідну Додаткову угоду до договору № від 22.07.2022.

130. Отже, матеріали справи містять як сертифікати ТПП про настання форс-мажорних обставин, так і на виконання умов та в обумовлений строк(10 днів) договору - повідомлення про настання обставин непереборної сили.

131. За таких обставин надані позивачем докази є належним свідченням існування обставин непереборної сили(форс-мажорних обставин), які звільняють сторону від відповідальності за несвоєчасне виконання умов Договору, а саме стягнення неустойки, штрафу(вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21).

132. Таким чином, суд апеляційної інстанції, врахувавши усі обставини справи, вважає загальновідомими обставини того, що повномасштабна військова агресія російської федерації проти України, введення воєнного стану в України, ракетні удари російських військ по Києву, - спричинили дестабілізацію в усіх сферах життєдіяльності країни, і відповідно, сферах господарювання, що слід враховувати у будь-яких обставинах, вказані обставини мають надзвичайний характер, є невідворотними, та, як було доведено вище дійшов висновку, що дійсно вищенаведені обставини, на які посилається позивач, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання ним свого обов`язку за договором.

133. Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позивач на підставі п.п.8.1.-8.4. договору звільняється від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, прострочення виконання яких сталося не з вини позивача, а у зв`язку настанням форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану; закриття українських аеропортів на вхід/вихід, припинення цивільного авіасполучення та встановлення відповідного рівня охорони аеропортових засобів та суден.

134. Дослідивши надані сторонами докази, що містяться в матеріалах справи, кожен окремо та у їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що саме у даній справі зі складених між сторонами господарських відносин, існує причинно-наслідковий зв`язок між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконати позивачем свої зобов`язання за договором. Закриття заводу в Китаї, на якому вироблялись корпуси муфт, неможливість доставки вантажу в порти України, що позивач, як вже зазначалося вище, не знав і не міг знати на момент подання пропозиції для участі у процедурі закупівель(21.01.2022) зіграло ключову роль у невчасному виконанні позивачем своїх зобов`язань.

135. Враховуючи встановлений судом апеляційної інстанції причинно-наслідковий зв`язок між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю вчасно виконати позивачем свої зобов`язання за договором, на переконання колегії суддів у даній справі відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення ним строків виконання своїх зобов`язань за договором у вигляді оперативно-господарських санкцій і навпаки відповідач, в силу взятих на себе обов`язків за договором зобов`язаний оплатити поставлений позивачем товар в повному обсязі.

136. При цьому, в контексті розгляду саме даної справи та встановлених у ній обставин, питання відносно існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності між суб`єктами господарювання, є загальновідомим та нормативно врегульованим, а тому, як зазначалось вище, факт повідомлення або неповідомлення відповідачем позивача у відповідності до умов угоди про настання форс-мажорних обставин не впливає на вищенаведені висновки суду щодо їх існування у спірних правовідносинах. При цьому, суд зазначає, що на виконання умов договору та у визначений договором строк позивач повідомив відповідача про наявність обставин непереборної сили.

137. Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

138. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

139. Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

140. Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у cправі №910/15264/21 звернув увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.

141. Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

142. Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення, має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п. 5.63 постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21).

143. Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

144. Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідач уклав Додаткову угоду від 19.05.2023 до Договору поставки, отримавши перед цим повідомлення про форс-мажорні обставини та відповідний сертифікат Львівської ТПП від 24.02.2023, в якому було чітко зазначено, що форс-мажорні обставини все ще тривають.

145. Попри це, відповідач підписав Додаткову угоду від 19.05.2023, вже після порушення строку поставки, тим самим прийнявши відповідний сертифікат як належний доказ наявності форс-мажорних обставин.

146. Стосовно тверджень відповідача, що позивач мав надати сертифікат саме ТПП України, то колегія суддів зазначає, що згідно листа Торгово-промислової палати України від 23.02.2024 № 443/05-5 «Щодо надання інформації на адвокатський запит», - за наслідками перевірки у Єдиному реєстрі сертифікатів підтверджено видачу сертифікатів Львівської торгово-промислової палати № 4600-23-0916 (24.02.2023 № 19-08-16/149) та № 4600-23-4148 (від 05.10.2023 № 19-08-16/1080). Крім того, вказано, що відповідно до розпорядження Президента ТПП України від 25.02.2022 № 3 (зі змінами), тимчасово, на період дії воєнного стану на території України до припинення або скасування воєнного стану уповноважені регіональні торгово-промислові палати мають право за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб, засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, в тому числі передбачених п. 4.2. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних, який затверджено рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 за № 44(5).

147. Стосовно доводів відповідача про застосування до позивача на підставі п. 7.13. договору оперативно-господарських санкцій, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

148. Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

149. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 1 ст. 217 Господарського кодексу України).

150. За змістом частин першої та другої статті 235 Господарського кодексу України, за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.

151. До суб`єкта який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції застосування яких передбачено договором.

152. Перелік видів оперативно господарських санкцій встановлений у частині першій статті 236 Господарського кодексу України, а такий перелік в силу частини другої статті 236 вказаного Кодексу не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

153. Відповідно до статті 237 Господарського кодексу України, підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

154. За приписами статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

155. Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що особливістю оперативно-господарських санкцій є те, що, на відміну від штрафних, до яких вдаються виключно за рішенням суду, вони застосовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку, тобто без попередження заздалегідь. Оперативно-господарські санкції застосовують безпосередньо самі суб`єкти господарських відносин в оперативному порядку, тобто без звернення до судових або інших уповноважених органів, і без згоди іншої сторони зобов`язання - це, зокрема, є головною умовою застосування сторонами таких санкцій, про що має бути пряма вказівка в договорі. При цьому до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, які передбачено договором.

156. Отже, оперативно-господарські санкції можуть бути застосовані стороною в односторонньому порядку за наявності одночасно наступних умов:

1) якщо має місце порушення господарських зобов`язань;

2) відповідні оперативно-господарські санкції передбачені договором;

3) метою їх застосування є припинення або попередження повторення порушень зобов`язання.

157. Зазначені чинники фактично виключають можливість застосування оперативно-господарських санкцій як ефективного способу впливу на порушника зобов`язання після того, як воно вже фактично виконано.

158. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21.12.2019 у справі № 905/174/19.

159. Крім того, колегія суддів зауважує, що в силу положень ст. 235 ГК України оперативно-господарські санкції за своєю суттю носять превентивний характер задля спонукання сторін до належного виконання зобов`язань за договором.

160. Безпосередня мета застосування оперативно-господарських санкцій полягає не у відновленні майнової бази кредитора (його втрат майнового характеру, що сталися внаслідок порушення зобов`язання контрагентом), і навіть не у заходах організаційного характеру, а, насамперед, у запобіганні виникненню та/або мінімізації втрат (збитків) кредитора шляхом припинення правопорушень з боку контрагента та їх подальшу превенцію.

161. Як свідчать матеріали справи, 11.09.2023 Товар був поставлений відповідачу, що вбачається з акту приймання товарів за кількістю та якістю, Товарно-транспортною накладною, рахунком на оплату, видатковою накладною, платіжною інструкцією №191867 від 24.10.2023.

162. 19.09.2023 позивачем отримано від відповідача лист, в якому було зазначено про зауваження до товару, які викладені в акті приймання товарів за кількістю та якістю №1449 від 18.09.202З тa викладено прохання усунути недоліки.

163. Згідно видаткової накладної товар прийнятий відповідачем 26.09.2022.

164. В цей же день - 26.09.2023 позивачем отримано від відповідача вимогу про сплату штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару. А саме, відповідачем зазначено прострочення строку поставки на 212 календарних дня, у зв`язку із чим, керуючись п.п. 7.1, 7.4, 7.13 відповідач вимагав сплатити 12 821 976,00 грн.

165. Оскільки на момент отримання позивачем листа щодо застосування оперативно-господарської санкції 26.09.2023 зобов`язання позивача з поставки товару фактично було виконано у повному обсязі, вказане свідчить про те, що мета застосування відповідачем такого заходу не відповідає меті оперативно-господарської санкції, передбаченої ст. 235 ГК України, а саме: припинення або запобігання повторенню порушення зобов`язання.

166. Враховуючи встановлені у справі обставини, оскільки позивач повідомляв відповідача про настання для нього форс-мажорних обставин, а також наявність Сертифікатів №4600-23-0916 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 24.02.2023 та №4600-23-4148 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 05.10.2023, що видані Львівською Торгово-промисловою палатою про те, що форс-мажорні обставини тривали з 17.02.2023 по 26.09.2023, а відповідач нарахував оперативно-господарські санкції за період з 23.02.2023 по 24.09.2023, то колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність нарахування таких санкцій відповідачем та відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

167. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає, що суд першої інстанції не дослідив умови договору, які зобов`язують відповідача здійснити оплату за поставлений товар.

168. До позовної заяви надані документи які підтверджують факт поставки Товару відповідачу, та прийняття Товару останнім.

169. Пункт 4.2. договору поставки передбачає, що покупець зобов`язаний оплатити ціну переданих Товарів не раніше 20 (двадцяти) та не пізніше 30 календарних днів зі дати поставки, визначеної за правилами п.5.8. цього Договору.

170. Відповідно п.5.8. Договору датою поставки товарів за цим Договором є дата прийняття Покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п.5.28 цього Договору та передачі Покупцю в повному обсязі наступних документів: якщо постачальник є резидентом України: видаткової накладної; рахунка-фактури; ТТН; ін. документів які зазначені в технічній специфікації Товару у Додатку №2, який є невід`ємною частиною цього Договору та їх електронні копії.

171. Згідно п.5.28 Договору поставки, приймання Товарів за кількістю та якістю здійснюється шляхом підписання акту приймання Товарів за кількістю та якістю.

172. Дата підписання акту приймання Товарів за кількістю та якістю є 18.09.2023, видаткова накладна підписана 26.09.2023; рахунок на оплату наданий 11.09.2023; ТТН надана 11.09.2023.

173. Отже, строк прийняття Товару та всіх супутніх документів є 26.09.2023.

174. Згідно п.6.1 Договору, покупець зобов`язаний оплатити Товари своєчасно та в повному обсязі згідно умов договору.

175. Умови договору не містять виключень щодо оплати відповідачем отриманого товару.

176. Отже, у відповідача виникло зобов`язання сплатити за поставлений товар у строк не пізніше 30 календарних днів з дати поставки.

177. Однак, всупереч умов договору, відповідач здійснив оплату за поставлений позивачем товар частково. Заборгованість за поставлений товар відповідача перед позивачем складає 12 821 976,00 грн, що свідчить про порушення відповідачем умов договору та чинного законодавства України та необхідності оплатити вартість поставленого товару.

178. Згідно п.7.1. Договору поставки, у разу невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність передбачену законодавством України та цим Договором.

179. Пункт 7.2 Договору поставки передбачає, що у разі порушення Покупцем строків оплати за цим договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

180. Отже, в силу зазначених пунктів договору, крім вартості поставленого товару, відповідач зобов`язаний оплатити позивачу пеню та у відповідності зі ст.. 625 ЦК України - 3% річних.

181. Частиною 2 ст. 193 Господарський кодекс України передбачено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

182. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

183. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

184. З огляду на часткову оплату Відповідачем за поставлений товар, а також з урахуванням того, що навіть часткова оплата була проведена з порушенням строків, позивач вважає за можливе просити суд стягнути з відповідача штрафні санкції передбачені договором поставки, а також законодавством України.

185. Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України таст. 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

186. Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

187. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

188. Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

189. Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

190. За розрахунком позивача, перевіреним судом, стягненню з відповідача підлягає 6 410,95 грн пені та 5 269,30 грн 3% річних.

191. З урахуванням викладеного, висновки місцевого суду щодо того, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами реальної неможливості виконання взятих на себе зобов`язань із поставки товару в обумовлені Договором строки та, як наслідок, звільнення від відповідальності за порушення цих зобов`язань, а також щодо порушення позивачем строку поставки товару, наявності обов`язку останнього оплатити штрафні санкції за таке порушення та правомірності застосування відповідачем оперативно-господарської санкції, про необґрунтованість доводів позивача в частині стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій у розмірі 12 821 976,00 грн та відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині, - є помилковими та необґрунтованими, а тому рішення місцевого суду про відмову в задоволенні позову про стягнення суми заборгованості у розмірі 12 833 656,25 грн підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення - про задоволення позову в повному розмірі.

192. Також не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи доводи відповідача, що викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу.

193. У рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

194. Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

195. Оскільки допущене судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, оскаржуване судове рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 у справі №910/16989/23 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

196. Нормою ст. 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

197. За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій у розмірі 12 821 976,00 грн від 27.03.2024 у справі №910/16989/23 підлягає скасуванню, а позовна вимога про стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій у розмірі 12 821 976,00 грн за договором поставки № від 22.07.2022 - задоволенню у заявленому розмірі.

Судові витрати

198. Згідно з ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

199. Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

200. Оскільки вимоги, заявлені позивачем в апеляційній скарзі, задоволені повністю, внаслідок чого повністю задоволені і позовні вимоги, відповідач має відшкодувати позивачу весь розмір сплаченого судового збору.

201. Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Екоенергоефективність" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 у справі №910/16989/23 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Екоенергоефективність" задовольнити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Екоенергоефективність" основну заборгованість в сумі 12 821 976,00 грн., пеню в сумі 6 410,95 грн., 3% річних в сумі 5269,30 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 192 504,84 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Екоенергоефективність" 231 005,81 грн витрат із сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів із зазначенням реквізитів сторін доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 31.07.2024.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді В.В. Палій

О.М. Сибіга