УХВАЛА

01 серпня 2024 року

м. Київ

cправа № 904/9559/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Губенко Н.М., Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Компанії FOLIONA MANAGEMENT LIMITED

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2023

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2024

у справі за позовом Компанії FOLIONA MANAGEMENT LIMITED

до Товариства з додатковою відповідальністю "Центральний універмаг"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Компанії GRIF CORPORATION LLP

про визнання недійсними рішень,

ВСТАНОВИВ:

1. У грудні 2021 року Компанія FOLIONA MANAGEMENT LIMITED звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Центральний універмаг", в якому просила суд визнати недійсними рішення, прийняті на позачергових загальних зборах учасників Товариства з додатковою відповідальністю "Центральний універмаг", оформлені протоколом від 28.07.2021.

2. Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 26.12.2023, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2024, в задоволенні позову відмовив у повному обсязі.

3. 10.07.2024 Компанія FOLIONA MANAGEMENT LIMITED звернулася з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2024, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

4. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

5. Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

6. Відповідно до п.2 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у особи, яка подає касаційну скаргу.

7. Всупереч вказаному, скаржник такі відомості у касаційній скарзі не зазначив.

8. Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

9. Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

10. У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).

11. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

12. У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

13. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

14. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

15. При цьому необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.

16. Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

17. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

18. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкову умову для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

19. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

20. Скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили та неправильно застосували статті 29, 31, 32 Закону "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", положення Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, без урахування висновку щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного суду у справах №916/1093/21 (від 15.02.2022), №904/1112/20 (без зазначення дати ухвалення постанови), №910/12126/21 (без зазначення дати ухвалення постанови), №640/16786/20 (без зазначення дати ухвалення постанови).

21. У зв`язку із зазначеним скаржнику необхідно уточнити підстави касаційного оскарження судових рішень, врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування, які описані, зокрема, у пунктах 9-19 цієї ухвали

22. Частиною 1 ст.288 ГПК визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

23. Постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 17.06.2024, її повний текст складено та 19.06.2024, а отже, останнім днем касаційного оскарження вказаної постанови було 09.07.2024. Проте, касаційна скарга подана скаржником 10.07.2024, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження.

24. Частиною 2 ст.288 ГПК передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

25. Скаржник зазначає, що повний текст постанови було складено 19.06.2024, забезпечено загальний доступ 21.06.2024. При цьому у тексті касаційної скарги скаржник вказує дві різні дати отримання його представником повного тексту постанови - 26.06.2024 та 01.07.2024.

26. Також, як було зазначено, скарга подана після закінчення передбаченого ч.1 ст.288 ГПК строку на касаційне оскарження. Верховний Суд звертає увагу на те, що скаржник у касаційній скарзі не заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, зокрема, на підставі ч.2 ст.288 ГПК.

27. З огляду на це, Верховний Суд вважає що касаційна скарга подана після закінчення строків, встановлених ч.1 ст.288 ГПК, і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення саме цього строку на касаційне оскарження.

28. Відповідно до ч.3 ст.292 ГПК касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

29. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.

30. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 119, 174, 234, 235, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Компанії FOLIONA MANAGEMENT LIMITED на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2024 у справі №904/9559/21 залишити без руху.

2. Надати Компанії FOLIONA MANAGEMENT LIMITED строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Компанії FOLIONA MANAGEMENT LIMITED, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику або у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі положень п.4 ч.1 ст.293 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді Н. Губенко

О. Кролевець