ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"30" липня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3311/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглядаючи заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви Фізичної особи-підприємця Зарічанського Андрія Андрійовича відносно осіб, які можуть отримати статус учасників справи (відповідачів) - Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра», Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА»

Заява Фізичної особи-підприємця Зарічанського Андрія Андрійовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви від 29.07.2024р. вх. № ГСОО 4-67/24 розглядається судом відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України без повідомлення учасників справи.

Встановив: 29.07.2024р. Фізична особа-підприємець Зарічанський Андрій Андрійович звернувся до господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить суд забезпечити позов до подання позовної заяви, наступним чином:

1.1.Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» (ідентифікаційний код юридичної особи - 38847076) та Обслуговуючому кооперативу «Чорноморська Рів`єра» (ідентифікаційний код юридичної особи - 36970409), а також будь-яким іншим особам у будь-який спосіб обмежувати Фізичну особу-підприємця Зарічанського Андрія Андрійовича (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у можливості безперервно та належної якості отримувати централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, постачання електричної енергії у ресторанному комплексі «Яхта» (Україна, Одеська область, Лиманський район село Фонтанка, бульвар Променад, 1/3), у тому числі заборонити у будь-який спосіб відключати від централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання електричної енергії.

1.2.Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» (ідентифікаційний код юридичної особи - 38847076) та Обслуговуючому кооперативу «Чорноморська Рів`єра» (ідентифікаційний код юридичної особи - 36970409), а також будь-яким іншим особам у будь-який спосіб перешкоджати/протидіяти Фізичній особі-підприємцю Зарічанському Андрію Андрійовичу (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у здійсненні діяльності ресторанного комплексу «Яхта» ( Україна, Одеська область, Лиманський район село Фонтанка, бульвар Променад, 1/3 ), у тому числі у праві вільно користуватися та володіти об`єктом оренди за договором №2 від 11.11.2023р. оренди нерухомого майна укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та Фізичної особою-підприємцем Зарічанським Андрієм Андрійовичем.

1.3.Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» (ідентифікаційний код юридичної особи - 38847076) та Обслуговуючий кооператив «Чорноморська Рів`єра» (ідентифікаційний код юридичної особи - 36970409) за власний рахунок негайно поновити Фізичній особі-підприємцю Зарічанському Андрію Андрійовичу (РНОКПП: НОМЕР_1 ) безперервне та належної якості централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, постачання електричної енергії до ресторанного комплексу «Яхта» (Україна, Одеська область, Лиманський район село Фонтанка, бульвар Променад, 1/3).

В обґрунтування поданої заяви Фізичною особою-підприємцем Зарічанським Андрієм Андрійовичем було зазначено суду, що предметом позову є вимога про стягнення збитків з Товариства з обмеженої відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та з Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра», які Зарічанський А.А. (позивач) поніс у зв`язку з протиправним відключенням (обмеженням) Товариством з обмеженої відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та Обслуговуючим кооперативом «Чорноморська Рів`єра» пляжного ресторанного комплексу «Яхта», в якому Зарічанський А.А. здійснює діяльність, від централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання електричної енергії.

За посиланням заявника, з метою здійснення діяльності ресторанного комплексу «Яхта», між Товариством з обмеженої відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» (власник нерухомого майна) та Зарічанським А.А. 07.05.2019р. укладений договір оренди нерухомого майна, яке розташоване за адресою Україна, Одеська область, Лиманський район село Фонтанка, бульвар Променад, 1/3 , після завершення зазначеного договору, 11.11.2023 між сторонами договір оренди нерухомого майна був укладений на новий строк (фактично відбулося продовження дії договору).

Як зазначає заявник, відповідно до п.3 додатку №1 до договору №2 від 11.11.2023р. оренди нерухомого майна, цільове призначення об`єкту оренди - для здійснення діяльності бару-ресторану з басейном, пляжного клубу.

Відповідно до п.2.5 договору оренди нерухомого майна від 11.11.2023р., Товариство з обмеженої відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» зобов`язано, зокрема: забезпечити Фізичній особі-підприємцю Зарічанському А.А. реальну можливість підключення електричної енергії потужністю 100 кВт/год; сприяти Фізичній особі-підприємцю Зарічанському А.А. у володінні та користуванні об`єктом оренди за цільовим призначенням (здійснення діяльності ресторанного комплексу «Яхта»); дотримуватися умов договору, не порушувати законні права та інтереси Фізичної особи-підприємця Зарічанського А.А.

Як зазначає заявник, безперечною обов`язковою/істотною умовою здійснення діяльності будь-якого бару, ресторану, басейну, пляжного клубу, у тому числі ресторанного комплексу «Яхта», є централізоване постачання водопостачання, централізоване водовідведення, постачання електричної енергії.

Отже, як вказує заявник, за договором №2 від 11.11.2023р. оренди нерухомого майна, істотною умовою використання Зарічанським А.А. об`єкта оренди за цільовим призначенням, а саме здійснення діяльності ресторанного комплексу «Яхта», є централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, постачання електричної енергії до ресторанного комплексу «Яхта».

На виконання умов договору оренди нерухомого майна, з метою забезпечення ресторанного комплексу «Яхта» водою, водовідведенням, електричною енергією, між Обслуговуючим кооперативом «Чорноморська Рів`єра» та Зарічанським А.А. укладений договір №1/2 від 15.05.2020р. про участь у компенсації витрат кооперативу.

Як було зазначено заявником, забезпечення можливості для ресторанного комплексу « Яхта » (ФОП Зарічанського А.А.) в отриманні комунальних послуг (водопостачання, водовідведення, електричної енергії) здійснюється через Обслуговуючий кооператив «Чорноморська Рів`єра», за отримання яких Зарічанський А.А. щомісяця компенсує Обслуговуючому кооперативу «Чорноморська Рів`єра» відповідні кошти, також щомісяця сплачує витрати на утримання внутрішніх мереж водопостачання, водовідведення, електропостачання.

Відповідно до п.2.2. договору №1/2 від 15.05.2020 про участь у компенсації витрат кооперативу, Обслуговуючий кооператив «Чорноморська Рів`єра» зобов`язується надавати послуги, спрямовані на задоволення потреб ресторанного комплексу « Яхта » (ФОП Зарічанського А.А.) по утримання об`єкта оренди нерухомого майна, зокрема забезпечувати надання відповідними постачальниками (виконавцями) якісних комунальних послуг (постачання холодної води та водовідведення, електричної енергії, тощо).

За посиланням заявника, зі змісту договору №1/2 від 15.05.2020 про участь у компенсації витрат кооперативу вбачається, що Обслуговуючий кооператив «Чорноморська Рів`єра» не є постачальником/виконавцем комунальних послуг (водопостачання, водовідведення, електропостачання), а здійснює лише обслуговування (утримання) внутрішніх мереж водопостачання, водовідведення, енергопостачання та зобов`язано забезпечити ресторанному комплексу « Яхта » (ФОП Зарічанському А.А.) можливість отримати комунальні послуги водопостачання, водовідведення, електропостачання) від повчальників/виконавців.

Заявником було звернуто увагу та зазначено суду, що та обставина, що Обслуговуючий кооператив «Чорноморська Рів`єра» здійснює лише обслуговування (утримання) внутрішніх мереж водопостачання, водовідведення, енергопостачання та забезпечує ресторанний комплекс « Яхта » (ФОП Зарічанського А.А.) у можливості отримати комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, електропостачання) від повчальників/виконавців, доводиться також рахунками-повідомленнями Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра» на передоплату відшкодування експлуатаційних витрат, квитанціями до платіжних інструкцій, листом Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра» №24/07 від 19.07.2024р., та зауважено, що зі змісту квитанцій до платіжних інструкцій вбачається, що Зарічанський А.А. щомісяця компенсує Обслуговуючому кооперативу «Чорноморська Рів`єра» за спожити комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, електричної енергії), також щомісяця сплачує витрати на утримання внутрішніх мереж водопостачання, водовідведення, електропостачання.

Заявником було звернуто увагу суду та зазначено, що за змістом норм п.2 ч.1 ст.1, п.2 ч.1 ст.5, п.2, п.5-п.6 ч.2 ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, постачання електричної енергії, може здійснювати тільки спеціальний суб`єкт, ані Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» ані Обслуговуючий кооператив «Чорноморська Рів`єра» не здійснює та не може здійснювати: централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, постачання та розподіл електричної енергії.

В обґрунтування поданої заяви було зазначено суду, що Зарічанському А.А. 19.07.2024р. після 20.00 стало відомо, що Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та Обслуговуючий кооператив Чорноморська Рів`єра» протиправно відключило (обмежило) ресторанний комплекс «Яхта» у можливості отримувати центральне водопостачання, водовідведення від постачальників/виконавців комунальних послуг (Інфокводоканалу), зокрема шляхом відключення водопостачання у внутрішні мережі водопостачання, у той час, як у інших субабонентів централізоване водопостачання було в наявності, зокрема шляхом демонтажу у каналізаційному колодязі насосу водовідведення, у той час, як у інших субабонентів централізоване водовідведення було в наявності, також 20.07.2024 протиправно (відключило) обмежило у можливості отримувати електричну енергію від постачальників/виконавців комунальних послуг (ДТЕК Одеські електромережі, ООЕК), шляхом знеструмлення внутрішній електричної мережі, у той час, як у інших субабонентів електропостачання було в наявності.

При цьому, як вказує заявник, ані Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА», ані Обслуговуючий кооператив «Чорноморська Рів`єра» не запрошували Зарічанського А.А. або представників Зарічанського А.А. на процедуру відключення (обмеження) водопостачання, водовідведення, електричної енергії, складання відповідного акту, тощо.

Відключення (обмеження) відбулося приховано від Зарічанського А.А. , обставина відключення (обмеження) ресторанного комплексу «Яхта» від централізованого водопостачання, водовідведення, постачання електричної енергії була з`ясована адміністратором ресторанного комплексу «Яхта» після того, як в системі водопостачання, електропостачання ресторанного комплексу «Яхта» зникла вода та електрична енергія відповідно.

Зазначена обставина, як зазначає заявник, доводиться Актом від 20.07.2024р. встановлення обставини відключення ресторанного комплексу «Яхта» ( Одеська область, Лиманський район село Фонтанка, бульвар Променад, 1/3 ) від централізованого водопостачання, водовідведення, електричної енергії, та талоном-повідомленням єдиного обліку № 3699 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, а також численними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та Обслуговуючий кооператив «Чорноморська Рів`єра» негайно поновити водопостачання, водовідведення, постачання електричної енергії.

Також, заявником було зазначено суду, що Зарічанський А.А. лише 26.07.2024р. отримав від Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра» лист №24/07 від 19.07.2024, в якому зазначено що Обслуговуючий кооператив «Чорноморська Рів`єра» обмежив ресторанний комплекс «Яхта» ( Зарічанського А.А. ) у можливості отримувати централізоване водопостачання, централізоване водовідведення.

За поясненнями заявника, у зазначеному листі Обслуговуючий кооператив «Чорноморська Рів`єра» як правову підставу обмеження ресторанного комплексу « Яхта » (ФОП Зарічанського А.А.) у можливості отримувати централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, посилається на п.4 розділу 3 Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 01.12.2017 № 316, та начебто перевищення відповідних нормативів, затверджених зазначеними правилами.

За посиланням заявника, Зарічанський А.А. не здійснює діяльність, яка призводить до можливого скиду до системи централізованого водовідведення стічних вод, що містять забруднюючі речовини, визначені у переліку забруднюючих речовин, що заборонені до скидання до системи централізованого водовідведення згідно з додатком 2 до Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення. Таким чином, ресторанний комплекс « Яхта » (ФОП Зарічанський А.А.) взагалі не скидував до системи централізованого водовідведення стічні води, що містять забруднюючі речовини, визначені у переліку забруднюючих речовин, що заборонені до скидання до системи централізованого водовідведення згідно з додатком 2 до Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення.

За поясненнями заявника, пробу стічних вод ресторанного комплексу «Яхта», має право відбирати виключно виконавець (уповноважений представник) центрального водовідведення, яким є Інфоксводоканал, при цьому відбір має відбуватися у присутності представника споживача, тобто у присутності представника ресторанного комплексу «Яхта».

Також було зазначено суду, що можливе перевищення ДК забруднюючих речовин, які зазначені у листі Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра» №24/07 від 19.07.2024р., у разі доведення обставини, є підставою лише для можливого нарахування Інфоксводоканалом плати Зарічанському А.А. за скид стічних вод, з перевищенням ДК забруднюючих речовин, а не для відключення (обмеження) централізованого водопостачання та водовідведення.

За посиланням заявника, перешкоджання Зарічанському А.А. у здійсненні діяльності ресторанного комплексу «Яхта» зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра» мають системний характер, та є очевидними свідомими діями, з метою завдання шкоди, та примушування Зарічанському А.А. до невигідних дій. У разі невжиття заходів забезпечення позову, Зарічанський А.А. окрім того, що зазнає значних як матеріальних так і репутаційних збитків, які об`єктивно неможливо буде всі навіть підрахувати, втратить всіх клієнтів та можливість користуватися об`єктом оренди за цільовим призначенням, а саме здійснювати діяльність ресторанного комплексу «Яхта», а поновлення порушеного права Зарічанського А.А. буде неможливим.

Щодо пропозиції зустрічного забезпечення позову, заявником було зазначено суду, що права Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра» або будь-яких інших осіб жодним чином не будуть порушені, у даному випадку зустрічне забезпечення позову є недоцільним.

Розглянувши заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви від 29.07.2024р. вх.№ ГСОО 4-67/24, подану Фізичною особою-підприємцем Зарічанським Андрієм Андрійовичем, суд дійшов до таких висновків.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Передбачивши різні види забезпечення позову, закон не встановлює конкретно, який вид в яких судових справах застосовується. Це питання вирішується судом за заявою заявника (особи, яка бере участь у справі), враховуючи причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, характер спірних правовідносин тощо.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість заподіяння шкоди позивачу без наведення відповідного обґрунтування ухилення відповідної особи від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 року у справі №916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарським процесуальним кодексом України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При цьому, суд зазначає, що підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, також має бути підтверджена відповідними доказами, які б підтверджували обставини, на які посилається заявник, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Крім того, адекватність певного заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018р. у справі №916/2786/17).

До того ж, заявник самостійно обирає конкретний вид забезпечення позову, а суд дає тільки оцінку його співмірності заявленим позовним вимогам.

В даному випадку заявник, зокрема, просить суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та Обслуговуючому кооперативу «Чорноморська Рів`єра», а також будь-яким іншим особам у будь-який спосіб обмежувати Фізичну особу-підприємця Зарічанського Андрія Андрійовича у можливості безперервно та належної якості отримувати централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, постачання електричної енергії у ресторанному комплексі «Яхта» , у тому числі заборонити у будь-який спосіб відключати від централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання електричної енергії.

Однак, дослідивши подані матеріали, а також доводи заяви про забезпечення позову та докази на підтвердження обставин, з якими заявник пов`язує необхідність застосування визначених ним заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.

Як вже було наголошено, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття саме обраних заявником заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

За загальними правилами судового процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Разом із цим, визначений у процесуальному законі принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 21.12.2020 року у справі №916/401/17).

Суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника).

Аналогічні висновки наводяться у постановах Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №910/10598/21, від 28.08.2023 у справі №906/304/23 та інших.

Підставою майбутнього позову в цій справі заявником визначено вимогу про стягнення збитків з Товариства з обмеженої відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та з Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра», які Зарічанський А.А. (позивач) поніс у зв`язку з протиправним відключенням (обмеженням) Товариством з обмеженої відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та Обслуговуючим кооперативом «Чорноморська Рів`єра» пляжного ресторанного комплексу «Яхта», в якому Зарічанський А.А. здійснює діяльність, від централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання електричної енергії.

Отже, виконання судового рішення у справі (за умови задоволення позовних вимог) про стягнення збитків безпосередньо залежить від того, чи матимуть відповідачі необхідну суму грошових коштів. У цьому контексті варто зауважити, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача у будь-який момент як розпорядитися коштами, що знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За наведених умов, вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду в постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22, і на нього послалися суди першої та апеляційної інстанцій у цій справі. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 06.12.2023 у справі №917/805/23, від 11.10.2023 у справі №916/409/21, від 15.09.2023 у справі №916/2359/23, від 08.08.2023 у справі №922/1344/23, від 27.04.2023 у справі №916/3686/22, від 22.04.2024 у справі №922/3929/23, що свідчить про усталеність судової практики з цього питання.

Відтак, стала та актуальна практика Верховного Суду покладає на заявника необхідність обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову (таким обґрунтуванням можуть бути, наприклад, наведення обставин неспівмірно малого розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю відповідача порівняно зі стягуваною сумою вимог, відсутність інформації про існування у відповідача нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення, існування великої кількості судових проваджень щодо відповідача, де останній є боржником тощо), однак визначає, що такі обґрунтування не обов`язково мають бути доведеними доказами вчинення боржником дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

З огляду на викладене вище, суд вважає не обґрунтованими доводи заявника про наявність підстав задля вжиття судом заходів забезпечення позову у вигляду заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та Обслуговуючому кооперативу «Чорноморська Рів`єра» , а також будь-яким іншим особам у будь-який спосіб обмежувати Фізичну особу-підприємця Зарічанського Андрія Андрійовича у можливості безперервно та належної якості отримувати централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, постачання електричної енергії у ресторанному комплексі «Яхта» , у тому числі шляхом заборони у будь-який спосіб відключати від централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання електричної енергії, із врахуванням того, що обраний заявником (майбутнім позивачем) спосіб захисту його прав, направлений на відшкодування позивачу збитків, понесених, як зазначає сам заявник у поданій заяві, у зв`язку з протиправними діями відповідачів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки такі обмеження господарюючого суб`єкта можуть призвести до незворотних наслідків.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України", засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Проте, за висновками суду, обставини, покладені заявником в обґрунтування поданої заяви в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та Обслуговуючому кооперативу «Чорноморська Рів`єра», а також будь-яким іншим особам у будь-який спосіб перешкоджати/протидіяти Фізичній особі-підприємцю Зарічанському Андрію Андрійовичу у здійсненні діяльності ресторанного комплексу «Яхта» (Україна, Одеська область, Лиманський район село Фонтанка, бульвар Променад, 1/3), у тому числі у праві вільно користуватися та володіти об`єктом оренди за договором №2 від 11.11.2023р. оренди нерухомого майна укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та Фізичної особою-підприємцем Зарічанським Андрієм Андрійовичем, не вказують на наявність дійсних та достатніх підстав для забезпечення позову у даній частині, оскільки не підтверджені доказами, а також такі заходи не можуть вважатись адекватними та співмірними з майбутніми позовними вимогами, що вже зазначалось судом вище.

Слід зауважити, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

В свою чергу суд зазначає, що вимога, викладена в поданій заяві про забезпечення позову шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» та Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра» за власний рахунок негайно поновити Фізичній особі-підприємцю Зарічанському Андрію Андрійовичу безперервне та належної якості централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, постачання електричної енергії до ресторанного комплексу «Яхта» взагалі має ознаки вирішення спору по суті, що є недопустимим у розумінні приписів статті 137 ГПК України.

Застосування такого заходу забезпечення позову, на думку суду, за умови недоведеності наявності порушення прав позивача, свідчить про його (захід забезпечення позову) неспівмірність та порушення збалансованість інтересів сторін справи.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову повністю.

Керуючись ст.ст.136-140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Зарічанському Андрію Андрійовичу у задоволенні заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви за вх. №4-67/24 від 29.07.2024р. у справі №916/3311/24.

Ухвала набирає законної сили 30.07.2024р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Суддя Т.Г. Д`яченко