РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.04.2024Справа № 910/352/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіна Ю. Е., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО ІНТЕЛЕКТ ІНВЕСТ"

до 1) Фонду державного майна України

2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Державне підприємство "Львівський державний інститут з проектування нафтопереробних і нафтохімічних підприємств "ЛЬВІВДНІПРОНАФТОХІМ"

про визнання незаконними дій та визнання укладеним договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 25.04.2024,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО ІНТЕЛЕКТ ІНВЕСТ" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Ухвалою суду від 10.01.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО ІНТЕЛЕКТ ІНВЕСТ" про забезпечення позову до подання позовної заяви було задоволено частково, а саме: накладений арешт на нерухоме майно-нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул. Золота, 8, а саме будівлі літ. "АІІІ-1" загальною площею 175,0 кв.м., будівлі літ. "А1-4" загальною площею 2711,9 кв.м. та нежитлові приміщення в будівлі літ. "А-4" загальною площею 2130,89 кв.м. (позначені №№ І-ХХХ; №№ 2-10; 10а; 11-17; 19-38; 40-54; 56-58; 62-67; 72-74) та частини приміщень (позначені №№ 1; 18; 39; 55), сумарною площею 5017,79 кв.м. до набрання рішенням у цій справі законної сили.

Товариство звернулось із цим позовом до суду 16.01.2024, що підтверджується відтиском штемпеля для вхідної кореспонденції Господарського суду міста Києва на титульному аркуші позовної заяви. Тобто позивач подав позовну заяву до суду в межах встановленого статтею 138 ГПК України строку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО ІНТЕЛЕКТ ІНВЕСТ" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (далі - відповідач 2, Регіональне відділення) було укладено договір оренди нерухомого державного майна. Орендарем було здійснено невід`ємні поліпшення об`єкта оренди. З огляду на здійснення невід`ємних поліпшення нерухомого майна, на думку позивача, у останнього виникло право на викуп орендованого майна у порядку Закону України "Про приватизацію державного комунального майна", проте ухилення відповідачів від визнання такого права позивача стало підставою звернення із цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 19.01.2024 за вищезазначеною позовною заявою було відкрите провадження, залучено до участі в справі третю особу, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання було призначене на 07.02.2024.

25.01.2024 до суду надійшов лист ВДВС про виконання ухвали суду від 10.01.2024.

30.01.2024 до суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду про відкриття провадження у справі.

01.02.2024 до суду від Регіонального відділення ФДМУ надійшла заява про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі на підставі відсутності у матеріалах справи доказів сплати судового збору у відповідному розмірі та відсутності проекту договору, який був направлений разом із листом, який був долучений до матеріалів справи.

05.02.2024 Фондом державного майна України (далі - відповідач 1, Фонд) через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання 07.02.2024 прибули представники позивача та відповідача 1.

За наслідками підготовчого засідання 07.02.2024 судом була постановлена ухвала, якою у задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі відмовлено, підготовче засідання відкладене на 01.03.2024.

У підготовчому засіданні 01.03.2024 судом була оголошена перерва до 07.03.2024.

За наслідками підготовчого засідання 07.03.2024 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого засідання та призначений розгляд справи по суті в судовому засіданні 27.03.2024.

Судове засідання 27.03.2024 було відкладене на 25.04.2024.

23.04.2024 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від Товариства надійшло клопотання про залишення позову без розгляду та скасування заходів забезпечення позову.

У судовому засіданні 25.04.2024 представник Фонду проти задоволення позову заперечував, вирішення питання поданого позивачем клопотання про залишення без розгляду залишив на розсуд суду.

Позивач та Регіональне відділення Фонду не направили своїх представників для участі в судовому засіданні, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

У судовому засіданні суд, розглянувши клопотання Товариства про залишення позову без розгляду та скасування заходів забезпечення позову, дійшов висновку про відмову в його задоволені з огляду на наступне.

Приписами пункту 5 частини 1 статті 226 ГПК України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як вказано судом вище відповідною ухвалою від 07.03.2024 було закрито підготовче засідання та призначене судове засідання на 27.03.2024.

Приписами статті 201 ГПК унормовано, що призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься. Секретар судового засідання доповідає суду, хто з учасників судового процесу з`явився в судове засідання, хто з учасників судового процесу братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з`явився, про дату, час і місце судового засідання в порядку, передбаченому цим Кодексом. З оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

З наявного у матеріалах цієї справи протоколу судового засідання від 07.03.2024 вбачається, що суддею Джарти В. В.. як головуючим суддею, повідомлено про відкриття судового засідання по суті.

Беручи до уваги вказане, розгляд справи по суті розпочався саме 07.03.2024, а подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду мало місце вже на стадії розгляду по суті, а тому підстави залишення позову без розгляду в суду відсутні, як наслідок у задоволенні клопотання Товариства суд відмовляє.

Щодо наявної у клопотанні вимоги про скасування заходів забезпечення позову суд відзначає, що постановою Північного апеляційного суду від 16.04.2024 ухвалу Господарського суду міста Києва про забезпечення позову від 10.01.2024 було скасовано, а тому підстав скасовувати заходи забезпечення позову, вжиті вказаною ухвалою відсутні.

Представник Фонду в судовому засіданні 25.04.2024 проти задоволення позову заперечував, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов.

Відповідно статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" (орендар) було укладено договір оренди нерухомого державного майна, за умовами п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме будівлі в літ."А"-1" загальною площею 214,5 кв.м, будівлі літ."А"-4" загальною площею 2711,9 кв.м та нежитлові приміщення в будівлі літ. "А-4" загальною площею 2130,89 кв.м (познач. №№ І-ХХХ; №№ 2-10; 10а; 11-17; 19-38; 40-54; 56-58; 62-67; 72-74) та частини приміщень (познач. №№1; 18; 39; 55) сумарною площею 5057,29 кв.м (реєстровий №00150113.1 КДЮЮРБ004; №00150113.1.КДЮЮРБ002; №00150113.1.КДЮЮРБ001), яке знаходиться за адресою: місто Львів, вул.Золота, буд.8, (далі майно), що перебуває на балансі ДП "Львівський державний інститут з проектування нафтопереробних і нафтохімічних підприємств "Львівдіпронафтохім" (балансоутримувач).

Будівлі та нежитлові приміщення в будівлях (майно) належать на праві державної власності і перебувають у повному господарському віданні Державного підприємства "Львівський державний інститут з проектування нафтопереробних і нафтохімічних підприємств "Львівдіпронафтохім" на підставі свідоцтва про право власності на будівлі, виданого Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради 05.08.2005 на підставі розпорядження №878 від 05.08.2005 Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, зареєстрованого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.09.2005, реєстраційний номер 11947307. Право власності зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.08.2018 Юріяком М.І., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, номер запису про право власності 27372954, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою 07.08.2018 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юріяком М.І. шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 133488570. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Вартість визначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна експерта-оцінювача - суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Савицького Д.К., станом на 31.03.2018 і становить за незалежною оцінкою 31363950 грн без податку на додану вартість.

У п.1.2 договору вказано, що майно передається в оренду для розміщення науково-дослідної установи.

Відповідно до п.п.2.1 - 2.4 договору від 07.08.2018 орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше державної реєстрації цього договору та акта приймання-передавання майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на нерухоме майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку, складеному за методикою оцінки. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на орендодавця.

Згідно п.3.1 договору оренди орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, і становить без податку на додану вартість за базовий місяць розрахунку червень 2018 - 79037,15 грн. Орендна плата за перший (повний) місяць оренди - серпень 2018 визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди червень 2018 на індекси інфляції за липень-серпень 2018.

Згідно п.4.4 договору від 07.08.2018 для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендар подає заяву, матеріали згідно з Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 25.05.2018 №686 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.06.2018 за №711/32163.

У п.5.7 договору вказано, що орендар зобов`язується своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобов`язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. У разі, якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, він зобов`язаний надати документи, передбачені пунктом 4.4 договору, експертний висновок та проекту-кошторисну документацію на здійснення невід`ємних поліпшень.

У п.6.4 договору визначено, що орендар не має права на приватизацію орендованого майна.

Цей договір укладено строком на 10 років, що діє з 07.08.2018 по 06.08.2028 включно (п.10.1 договору від 07.08.2018).

Договір оренди нерухомого державного майна від 07.08.2018 посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юріяком М.І. та зареєстровано в реєстрі за №3066.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2018 орендодавець за актом приймання-передачі передав, а орендар - прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - а саме будівлі в літ."А"-1" загальною площею 214,5 кв.м, будівлі літ."А"-4" загальною площею 2711,9 кв.м та нежитлові приміщення в будівлі літ. "А-4" загальною площею 2130,89 кв.м (познач. №№ І-ХХХ; №№ 2-10; 10а; 11-17; 19-38; 40-54; 56-58; 62-67; 72-74) та частини приміщень (познач. №№1; 18; 39; 55) сумарною площею 5057,29 кв.м (реєстровий №00150113.1 КДЮЮРБ004; №00150113.1.КДЮЮРБ002; №00150113.1.КДЮЮРБ001), яке знаходиться за адресою: місто Львів, вул.Золота, буд.8, (далі майно), що перебуває на балансі ДП "Львівський державний інститут з проектування нафтопереробних і нафтохімічних підприємств "Львівдіпронафтохім" (балансоутримувач).

26.07.2019 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" укладено договір про внесення змін до договору від 17.08.2018, згідно змісту якого сторонами погоджено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме будівлі в літ."А"-1" загальною площею 175 кв.м, будівлі літ."А"-4" загальною площею 2711,9 кв.м та нежитлові приміщення в будівлі літ. "А-4" загальною площею 2130,89 кв.м (познач. №№ І-ХХХ; №№ 2-10; 10а; 11-17; 19-38; 40-54; 56-58; 62-67; 72-74) та частини приміщень (познач. №№1; 18; 39; 55) сумарною площею 5017,79 кв.м (реєстровий №00150113.1 КДЮЮРБ004; №00150113.1.КДЮЮРБ002; №00150113.1.КДЮЮРБ001), яке знаходиться за адресою: місто Львів, вул.Золота, буд.8, (далі майно), що перебуває на балансі ДП "Львівський державний інститут з проектування нафтопереробних і нафтохімічних підприємств "Львівдіпронафтохім" (балансоутримувач).

Визначено, що вартість визначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна експерта-оцінювача - суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Савицького Д.К., станом на 31.03.2018 і становить за незалежною оцінкою 31219870,59 грн без податку на додану вартість.

Згідно п.3.1 договору оренди орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, і становить без податку на додану вартість за базовий місяць розрахунку червень 2019 - 85768,35 грн.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи листа №02/12-4641 від 14.05.2019 Міністерства енергетики та вугільної промисловості України останнім надано згоду Товариству з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна загальною площею 5057,29 кв.м, що розташоване за адресою: місто Львів, вул. Золота, буд.8.

Листом №11-03-00227 від 27.05.2019 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях орендодавцем надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" дозвіл на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна на суму 12 498 312 грн без податку на додану вартість за рахунок амортизаційних відрахувань та власних коштів орендаря.

Згідно змісту експертного звіту №14-1347-18 від 12.07.2019 Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба української державної будівельної експертизи", складеного за результатами розгляду проектної документації за робочим проектом "Капітальний ремонт з переплануванням окремих приміщень м.Львів, вул.Золота, 8", робочий проект розроблений відповідно до вихідних даних на проектування з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі, з питань створення умов для безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших мобільних груп населення, санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, пожежної безпеки, екології, охорони праці та енергозбереження.

16.08.2019 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові було видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" дозвіл №ЛВ74 на капітальний ремонт з переплануванням окремих приміщень у м.Львів, вул.Золота, 8.

Згідно змісту звіту про фактичні результати щодо перевірки фактичних витрат на капітальний ремонт (поліпшення) об`єкту оренди - державного нерухомого майна, здійснених Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест", який було складено Товариством з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма "Вест Аудит", фактичні витрати на капітальний ремонт (поліпшення) об`єкту оренди - державного нерухомого майна, здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест", орендованого за умовами договору оренди від 07.08.2018, склали 13 482 841,46 грн (без податку на додану вартість).

Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно - технічного дослідження №6203 від 02.12.2020, який було складено Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест", вартість проведених робіт у будівлі літ.А-4; літ.А1-4, загальною площею 4842,79 кв.м, за адресою: м.Львів, вул.Золота, 8, з якісних поліпшень, які відносяться до невід`ємних поліпшень складає 11 766 203,78 грн. Ринкова вартість станом на час проведення дослідження будівель літ.А-4; літ.А1-4, загальною площею 4842,79 кв.м, за адресою: м.Львів, вул.Золота, 8, становить 42 137 202 грн. Частка невід`ємних поліпшень у будівлі літ.А-4; літ.А1-4, загальною площею 4842,79 кв.м, за адресою: м.Львів, вул.Золота, 8, проведених Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" будвельно-ремонтних робіт складає 28%.

На звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест", Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях було листом №11-03-00325 від 21.01.2021 було повідомлено, що регіональним відділенням зараховано та внесено до ІПС "ЕТАП-оренда" проведених невід`ємних поліпшень орендованого майна на суму 7881773 грн, в тому числі, за рахунок амортизаційних відрахувань в сумі 1204606 грн). Також повідомлено, що зазначена вище сума не є достатньою для застосування при визначенні розміру невід`ємних поліпшень у розумінні п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".

На звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест", Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях було листом №11-03-03679 від 02.07.2021 було повідомлено, що регіональним відділенням зараховано та внесено до ІПС "ЕТАП-оренда" загальну суму виконаних робіт 16178661,18 грн, в тому числі, за рахунок амортизаційного фонду 453718,90 грн.

Листом №11-03-01393 від 25.04.2022 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях було повідомлено орендаря про те, що згідно даних щодо здійснення невід`ємних поліпшень, регіональним відділенням внесено до ІПС "ЕТАП-оренда" (для обліку) - 2059217,27 грн, в том числі, податок на додану вартість (1716014,39 грн без податку на додану вартість, в тому числі 1415559,17 грн без податку на додану вартість згідно погодженого кошторису). Загальна сума виконаних робіт 16178661,18 грн, в тому числі, за рахунок амортизаційного фонду 453718,90 грн.

За змістом висновку №02/07-д від 12.07.2022 експерта Самулевич В.М., складеного на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест", відповідно до наданих матеріалів та результатів проведеного дослідження виконання комплексу будівельно- монтажних робіт, підтвердженого звітною документацією, представленою у вигляді акту приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) №19 за травень 2021, можна класифікувати як капітальний ремонт, вартість останніх згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) за травень 2021, становить 2059217,27 грн з податком на додану вартість. Наведений перелік робіт, відповідно до нормативних документів відноситься до невід`ємних поліпшень.

Відповідно до звіту про оцінку майна невід`ємні поліпшення, здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" у приміщеннях будівель літ.А-4; літА1-4 за адресою: м.Львів, вул.Золота, 8, станом на 30.06.2022, який складено суб`єктом оціночної діяльності Садовенко Ю.П. на замовлення Державного підприємства "Львівський державний інститут з проектування нафтопереробних і нафтохімічних підприємств "Львівдіпронафтохім", оціночна вартість невід`ємних поліпшень у приміщеннях будівель літ.А-4; літА1-4 загальною площею 4842,79 кв.м, за адресою: м.Львів, вул.Золота, 8, здійснених орендарем, становить 13 482 841,46 грн без урахування податку на додану вартість.

На вказаний вище звіт представником експертної ради УТО у Львівській області Поздняковим Ю.В. було складено рецензію від 11.08.2022, в якій вказано, що звіт, який був предметом рецензування, в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не могли вплинути на достовірність оцінки.

15.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" звернулось до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях із заявою про включення об`єкта права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації щодо державного нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: м. Львів, вул. Золота, 8, а саме: будівлі літ. "АІІІ,-1" загальною площею 175,0 кв.м., будівлі літ. "А1-4" загальною площею 2711,9 кв.м. та нежитлових приміщень в будівлі літ. "А-4" загальною площею 2130,89 кв.м. (позначені №№ І-ХХХ; №№ 2-10; 10а; 11-17; 19-38; 40-54; 56-58; 62-67; 72-74) та частини приміщень (позначені №№ 1; 18; 39; 55), сумарною площею 5017,79 кв.м.

Супровідним листом №22/19 від 12.08.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" також було направлено до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях: звіт про фактичні результати щодо перевірки фактичних витрат на капітальний ремонт (поліпшення) об`єкту оренди - державного нерухомого майна, здійснених Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" "102670 від 22.06.2021; висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №6203 від 02.12.2020; висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження по зверненню №02/07-д від 12.07.2022; звіт про оцінку майна (невід`ємні поліпшення здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" у приміщеннях будівлі літ. "А-4", літА1-4 за адресою: м.Львів, вул.Золота, 8, станом на 30.06.2022 року; рецензію на звіт про оцінку майна (невід`ємні поліпшення, здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" у приміщеннях будівлі літ. "А-4", літА1-4 за адресою: м.Львів, вул.Золота, 8, станом на 30.06.2022 року.

Листом №01-04-02885 від 17.08.2022 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях заяву позивача було скеровано до Департаменту управління державними підприємствами Фонду державного майна України.

За наслідками розгляду заяви позивача, Фонд державного майна України листом №10-57-11924 від 01.09.2022 повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" про те, що наказом №1269 від 29.07.2020 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від №1547 від 28.12.2019 "Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році", єдиний майновий комплекс Державного підприємства "Львівський державний інститут з проектування нафтопереробних і нафтохімічних підприємств "Львівдіпронафтохім" включено до Переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, які підлягають приватизації у 2020 році". Зазначений єдиний майновий комплекс не був реалізований у 2020-2021 роках, а тому був включений до наказу Фонду від 04.01.2022 №1 (із змінами) "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2022 році".

Товариство, вказувало на порушення його прав, що виникли на підставі Закону України "Про приватизацію державного комунального майна" та зверталось із позовом до суду (справа № 910/2490/23), в якому просило суд визнати права на приватизацію способом викупу об`єкта приватизації, на державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: м. Львів, вул. Золота, 8, а саме: будівлі літ. "АІІІ,-1" загальною площею 175,0 кв.м., будівлі літ. "А1-4" загальною площею 2711,9 кв.м. та нежитлові приміщення в будівлі літ. "А-4" загальною площею 2130,89 кв.м. (позначені №№ І-ХХХ; №№ 2-10; 10а; 11-17; 19-38; 40-54; 56-58; 62-67; 72-74) та частини приміщень (позначені №№ 1; 18; 39; 55), сумарною площею 5017,79 кв.м та зобов`язати Фонд державного майна України внести зміни до Наказу Фонду державного майна України від 04.01.2022 року №1 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2022 році", включити (доповнити), а саме приватизувати державне окреме індивідуально визначене майно: нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: м. Львів, вул. Золота, 8, а саме: будівлі літ. " АІІІ-1" загальною площею 175,0 кв.м., будівлі літ. "АІ-4" загальною площею 2711,9 кв.м. та нежитлові приміщення в будівлі літ. "А-4" загальною площею 2130,89 кв.м. (позначені №№ І-ХХХ; №№ 2-10; 10а; 11-17; 19-38; 40-54; 56-58; 62-67; 72-74) та частини приміщень (позначені №№ 1; 18; 39; 55), сумарною площею 5017,79 кв.м.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 у справі № 910/2490/23 вищевказаний позов було задоволено. Постановою Верховного Суду від 19.12.2023 вказані рішення та постанова у справі № 910/2490/23 були скасовані, а судом касаційної інстанції було зауважено, що позовні вимоги, заявлені позивачем, не є ефективними, а їх задоволення не призведе до набуття позивачем права власності на спірний об`єкт. З огляду на вказане, Товариство, виклавши обставини спірних правовідносин звернулось із цим позовом до суду, фактично змінивши спосіб захисту, просило суд визнати незаконними дії Фонду та регіонального відділення Фонду щодо неукладення з Товариством договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації індивідуально визначеного майна та визнати укладеним договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації шляхом викупу.

Заперечуючи проти поданого позову Фонд зауважував, що відповідно до пункту 6.4 договору оренди державного нерухомого майна Товариство не має права на приватизацію орендованого майна. Крім того, за твердженнями відповідача 1, Товариству передавалось в оренду окреме індивідуально визначене нерухоме майно, яке є частиною єдиного майнового комплексу державного підприємства «Львівський державний інститут з проектування нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Львівдіпронафтохім» та не може бути відчужене окремо від єдиного майнового комплексу. Також за твердженнями Фонду Товариством не було дотримано всіх вимог Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна та всі вимоги статті 18 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», що унеможливлює прийняття рішення про приватизацію об`єктів державної та комунальної власності, переданих в оренду шляхом викупу.

Регіональне відділення Фонду у своєму відзиві, заперечуючи проти позову, стверджує, що Товариство не обґрунтувало та не довело належними доказами факт порушення права, а саме в чому полягає протиправність поведінки відповідачів. Також відповідач 2 стверджувало про недоведеність позивачем існування обставин, з якими законодавець пов`язує момент укладення договору в розумінні Господарського та Цивільного кодексів України, Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна врегульовані Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна"

Стаття 10 Закону №2269-VIII визначає порядок приватизації державного і комунального майна, який передбачає: формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації; опублікування переліку об`єктів, що підлягають приватизації, в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі; прийняття рішення про приватизацію; прийняття місцевою радою рішення про приватизацію об`єкта комунальної власності; опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта та у випадках, передбачених цим Законом, інформації про вивчення попиту для визначення стартової ціни; проведення інвентаризації та оцінки відповідно до законодавства; проведення у випадках, передбачених законом, аудиту, екологічного аудиту об`єкта приватизації; перетворення державного або комунального підприємства в господарське товариство у процесі приватизації у випадках, передбачених цим Законом; затвердження плану розміщення акцій акціонерних товариств, створених у процесі приватизації, у випадках, передбачених цим Законом, та його виконання; затвердження у випадках, передбачених цим Законом, умов продажу об`єктів приватизації, розроблених аукціонною комісією; опублікування інформації про умови продажу, в тому числі стартову ціну об`єкта приватизації; проведення аукціону, укладення договору купівлі-продажу; укладення договору купівлі-продажу в разі приватизації об`єкта шляхом викупу; опублікування інформації про результати приватизації; прийняття рішення про завершення приватизації.

Згідно зі статтею 11 Закону № 2269-VIII переліки об`єктів малої приватизації державної власності, що підлягають приватизації, затверджуються Фондом державного майна України.

Статтею 18 цього Закону передбачені особливості приватизації об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду. Зокрема, орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з умов, передбачених частиною другої цієї статті.

Частиною другою статті 18 Закону № 2269-VIII передбачено, що орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов: орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна; орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень, які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу; невід`ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладання договору оренди або для цілей продовження договору оренди; здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у тому числі невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи, а вартість невід`ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб`єктом оціночної діяльності; орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати; договір оренди є чинним на момент приватизації. Надання згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень здійснюється в порядку, визначеному Фондом державного майна України або представницьким органом місцевого самоврядування.

Орендар, який виконав умови, передбачені частиною другою цієї статті, має право на приватизацію об`єкта шляхом викупу.

Викупу передує переддоговірна процедура, яка полягає в такому: прийняття рішення про приватизацію об`єкта, опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта (частина перша статті 10 Закону); проведення інвентаризації та оцінки відповідно до законодавства укладення договору купівлі-продажу в разі приватизації об`єкта шляхом викупу (частина перша статті 10 Закону).

На необхідності дотримання переддоговірної процедури фактично акцентує увагу частина третя статті 18 Закону, відповідно до якої у разі якщо орган приватизації прийняв рішення про приватизацію об`єкта шляхом викупу, між органом приватизації та орендарем укладається попередній договір купівлі-продажу об`єкта приватизації. Договір купівлі-продажу такого об`єкта приватизації укладається не пізніше ніж протягом 30 робочих днів з дня укладення попереднього договору.

Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання чи оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 названої Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення. Водночас, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Як було встановлено судом вище, 07.08.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" (орендар) було укладено договір оренди нерухомого державного майна, за умовами п.1.1 якого орендодавець передає, а оренда приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме будівлі в літ."А"-1" загальною площею 214,5 кв.м, будівлі літ."А"-4" загальною площею 2711,9 кв.м та нежитлові приміщення в будівлі літ. "А-4" загальною площею 2130,89 кв.м (познач. №№ І-ХХХ; №№ 2-10; 10а; 11-17; 19-38; 40-54; 56-58; 62-67; 72-74) та частини приміщень (познач. №№1; 18; 39; 55) сумарною площею 5057,29 кв.м (реєстровий №00150113.1 КДЮЮРБ004; №00150113.1.КДЮЮРБ002; №00150113.1.КДЮЮРБ001), яке знаходиться за адресою: місто Львів, вул.Золота, буд.8, (далі майно), що перебуває на балансі ДП "Львівський державний інститут з проектування нафтопереробних і нафтохімічних підприємств "Львівдіпронафтохім" (балансоутримувач).

Вартість визначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна експерта-оцінювача - суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Савицького Д.К., станом на 31.03.2018 і становить за незалежною оцінкою 31363950 грн без податку на додану вартість.

Цей договір укладено строком на 10 років, що діє з 07.08.2018 по 06.08.2028 включно (п.10.1 договору від 07.08.2018).

Одночасно, за твердженнями позивача, орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати. Доказів зворотного всупереч принципу змагальності відповідача не надано, обставин належного виконання з боку позивача своїх обов`язків за договором від 07.08.2018 не заперечено.

26.07.2019 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" укладено договір про внесення змін до договору від 17.08.2018, згідно змісту якого сторонами погоджено, що орендодавець передає, а оренда приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме будівлі в літ."А"-1" загальною площею 175 кв.м, будівлі літ."А"-4" загальною площею 2711,9 кв.м та нежитлові приміщення в будівлі літ. "А-4" загальною площею 2130,89 кв.м (познач. №№ І-ХХХ; №№ 2-10; 10а; 11-17; 19-38; 40-54; 56-58; 62-67; 72-74) та частини приміщень (познач. №№1; 18; 39; 55) сумарною площею 5017,79 кв.м (реєстровий №00150113.1 КДЮЮРБ004; №00150113.1.КДЮЮРБ002; №00150113.1.КДЮЮРБ001), яке знаходиться за адресою: місто Львів, вул.Золота, буд.8, (далі майно), що перебуває на балансі ДП "Львівський державний інститут з проектування нафтопереробних і нафтохімічних підприємств "Львівдіпронафтохім" (балансоутримувач).

Визначено, що вартість визначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна експерта-оцінювача - суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Савицького Д.К., станом на 31.03.2018 і становить за незалежною оцінкою 31219870,59 грн без податку на додану вартість.

Листом №02/12-4641 від 14.05.2019 Міністерства енергетики та вугільної промисловості України останнім надано згоду Товариству з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна загальною площею 5057,29 кв.м, що розташоване за адресою: місто Львів, вул.Золота, буд.8.

Листом №11-03-00227 від 27.05.2019 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях орендодавцем надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" дозвіл на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна на суму 12 498 312 грн без податку на додану вартість за рахунок амортизаційних відрахувань та власних коштів орендаря.

16.08.2019 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові було видано Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" дозвіл №ЛВ74 на капітальний ремонт з переплануванням окремих приміщень у м.Львів, вул.Золота, 8.

Згідно змісту звіту про фактичні результати щодо перевірки фактичних витрат на капітальний ремонт (поліпшення) об`єкту оренди - державного нерухомого майна, здійснених Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест", який було складено Товариством з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма "Вест Аудит", фактичні витрати на капітальний ремонт (поліпшення) об`єкту оренди - державного нерухомого майна, здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест", орендованого за умовами договору оренди від 07.08.2018, склали 13 482 841,46 грн (без податку на додану вартість).

Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно - технічного дослідження №6203 від 02.12.2020, який було складено Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест", вартість проведених робіт у будівлі літ.А-4; літ.А1-4, загальною площею 4842,79 кв.м, за адресою: м.Львів, вул.Золота, 8, з якісних поліпшень, які відносяться до невід`ємних поліпшень складає 11 766 203,78 грн. Ринкова вартість станом на час проведення дослідження будівель літ.А-4; літ.А1-4, загальною площею 4842,79 кв.м, за адресою: м.Львів, вул.Золота, 8, становить 42 137 202 грн. Частка невід`ємних поліпшень у будівлі літ.А-4; літ.А1-4, загальною площею 4842,79 кв.м, за адресою: м.Львів, вул.Золота, 8, проведених Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" будвельно-ремонтних робіт складає 28%.

Тобто, з наведеного вбачається, що фактично орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест" було виконано умови частини 2 статті 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", внаслідок чого у останнього виникло право на приватизацію способом викупу об`єкта приватизації, на державне окреме індивідуально визначене майно, яке фактично не визнається відповідачами, з огляду на зміст листування між вказаними учасниками судового процесу та фактичне не внесення вказаного вище об`єкта до переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно інтелект інвест".

Щодо посилань відповідачів у відзивах на положення пункту 6.4 договору оренди від 07.08.2018, яким визначено, що орендар не має права на приватизацію орендованого майна, суд зазначає, що відповідне право надане орендарю Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" та обставини того, що спірний об`єкт є складовою частиною єдиного майнового комплексу, включеного наказом Фонду державного майна України №1269 від 29.07.2020 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від №1547 від 28.12.2019 "Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році", суд зазначає таке.

Конструкція норми частини 2 статті 18 зазначеного Закону не містить застережень щодо можливості визначення іншого умовами договору оренди, що вказує на абсолютність відповідного права у разі його виникнення, з огляду на виконання орендарем сукупності певних умов.

Крім того, слід звернути увагу, що Конституційний Суд України, розвиваючи практику застосування статті 8 Основного Закону України, вказав, що верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій держави. Верховенство права як нормативний ідеал, до якого має прагнути кожна система права, і як універсальний та інтегральний принцип права необхідно розглядати, зокрема, у контексті таких основоположних його складових: принцип законності, принцип юридичної визначеності, принцип справедливого суду. Верховенство права означає, що органи державної влади обмежені у своїх діях заздалегідь регламентованими та оголошеними правилами, які дають можливість передбачити заходи, що будуть застосовані в конкретних правовідносинах, і, відповідно, суб`єкт правозастосування може передбачати й планувати свої дії та розраховувати на очікуваний результат (абзаци третій, четвертий, шостий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 червня 2019 року № 6-р/2019).

Конституційний Суд України виходить з того, що принцип юридичної визначеності як складова конституційного принципу верховенства права є сукупністю вимог до організації та функціонування системи права, процесів правотворчості та правозастосування у спосіб, який забезпечував би стабільність юридичного становища індивіда. Зазначеного можна досягти лише шляхом законодавчого закріплення якісних, зрозумілих норм (абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 6 червня 2019 року № 3-р/2019).

Юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права; право особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (законні очікування). Таким чином, юридична визначеність передбачає, що законодавець повинен прагнути до чіткості та зрозумілості у викладенні норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права (абзаци четвертий - шостий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 20 червня 2019 року № 6-р/2019).

За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України виходить із того, що принцип правової визначеності не виключає визнання за органом державної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними. Цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів (абзац третій підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 1-2/2016).

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 вказано, що юридичну визначеність слід розуміти через такі її складові елементи: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права; право особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (легітимні очікування).

У Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 також зазначено, що кожна особа залежно від обставин повинна мати можливість орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних юридичних наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

У рішенні у справі «Kopeckу v. Slovakia» (заява № 44912/98, п. 52) ЄСПЛ узагальнив висновок про належне правове підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування у наступний спосіб: якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. також рішення у справах: «Vilho Eskelinen and Others v. Finland», п. 94, заява № 63235/00; «Haupt v. Austria», п. 47, заява № 9816/82; «Radomilja and Others v. Croatia», п. 142, заява № 25376/06; «Draon v. France», п. 65, заяви № 1513/03, № 11810/03 та ін.).

Поняття «якість закону» (quality of law) охоплює такі характеристики відповідного акта законодавства як чіткість, точність, недвозначність, зрозумілість, узгодженість, доступність, виконуваність, передбачуваність і послідовність. Ці характеристики стосуються як положень будь-якого акта (норм права, які у ньому містяться), так і взаємозв`язку такого акта з іншими актами законодавства такої ж юридичної сили. При цьому норми права, що не відповідають критерію «якості закону» (зокрема, не відповідають принципу передбачуваності (principle of foreseeability) або передбачають можливість різного тлумачення та правозастосування), суперечать і такому елементу принципу верховенства права як заборона свавілля, а застосування таких норм може призвести до порушення конституційних прав особи та неможливість адекватного захисту від необмеженого втручання суб`єктів владних повноважень у права такої особи.

Поняття «легітимні очікування», головним чином походять від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. У юридичній практиці зазначений термін також має такі альтернативні назви як правомірні, законні, розумні або виправдані сподівання.

Реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими.

Легітимні очікування не можна ототожнювати із сподіваннями, що виникають на підставі особистого сприйняття або помилкової оцінки певних обставин чи правових норм; не можуть виникати легітимні очікування, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства; обов`язковою умовою, за наявності якої певне сподівання (вимога) особи набуває ознак легітимного очікування є те, що таке очікування (вимога) має належне правове підґрунтя, тобто наявне достатнє джерело для відповідного очікування (вимоги).

Правовим підґрунтям для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норми права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі приписів щодо певного права, яке однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, який визначає механізм реалізації такого права, не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

Отже, з огляду на наведене вище, враховуючи наявність норми частини 2 статті 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", суд дійшов висновку, що у позивача у зв`язку із здійснення відповідних невід`ємних поліпшень об`єкта оренди за дотримання вимог вказаної вище правової норми виникли легітимні очікування на приватизацію такого об`єкта шляхом його викупу, тобто у спосіб, який визначено нормою Закону.

Разом з тим, цілісність (єдність) майнового комплексу полягає в нерозривному зв`язку поєднаних між собою на єдиній території об`єктів, у тому числі будівель або інших капітальних споруд (їх окремих частин), сукупність яких і забезпечує завершеність відповідного циклу виробництва (робіт, послуг).

Частиною 4 статті 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» передбачено, що з дня прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (частки) господарського товариства і до переходу права власності до покупця або припинення приватизації об`єкта приватизації відповідно до частини шостої цієї статті без згоди органів приватизації такі підприємства (товариства), їх уповноважені органи управління не мають права щодо, зокрема, вчинення правочинів та/або господарських зобов`язань, предметом яких є відчуження підприємством та/або господарським товариством або набуття ним земельної ділянки та іншого нерухомого майна, та/або майнових прав на зазначені об`єкти та/або внаслідок яких може відбутися зменшення вартості такого майна або зменшення розміру земельної ділянки, що належить такому підприємству та/або господарському товариству або перебуває в його користуванні.

Самі по собі заперечення відповідачів свідчить про відсутність їх згоди на відчудження частини приміщень цілісного майнового комплексу.

Таким чином, наявність у Товариства права на викуп частини приміщень єдиного майнового комплексу не може бути реалізоване через наявність рішення про приватизацію майнового комплексу. Крім того, беручи до уваги повідомлений відповідача факт того, що згідно з протоколом про результати електронного аукціону з продажу об`єкта малої приватизації (всього майнового комплексу), затвердженого наказом Регіонального відділення Фонду № 00076 від 19.01.2024, переможцем визнано ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що реалізація способу захисту Товариством свого майнового права через визнання укладеним договору купівлі-продажу може призвести до порушення майнових прав інших осіб.

За таких обставин, виходячи з всього вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку щодо доказової обґрунтованості та відсутності достатніх підстав для задоволення позову Товариства.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1 статті 236 ГПК України).

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО ІНТЕЛЕКТ ІНВЕСТ" до Фонду державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Державне підприємство "Львівський державний інститут з проектування нафтопереробних і нафтохімічних підприємств "ЛЬВІВДНІПРОНАФТОХІМ" про визнання незаконними дій та визнання укладеним договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО ІНТЕЛЕКТ ІНВЕСТ".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29.07.2024.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ