РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.07.2024Справа № 910/9680/23

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Осьмаку Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Індіан Ісатекс Солар"

(89450, Закарпатська обл., Ужгородський район, територіальна громада

Середнянська, Рибник урочище (пн), будинок, 2Т;

ідентифікаційний код: 42851235)

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

(01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27;

ідентифікаційний код: 43068454)

про стягнення 124 930,42 грн.

За участі представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Індіан Ісатекс Солар" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 6 563 999,89 грн., у тому числі 5 996 811,33 грн. основного боргу, 124 459,66 грн. трьох процентів річних та 442 728,90 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/9680/23, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено строки надання учасниками заяв по суті.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 07.03.2024 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Індіан Ісатекс Солар" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 у справі № 910/9680/23 скасовано та направлено справу № 910/9680/23 на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

У постанові КГС від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23 суд залишив без змін Рішення та Постанову в частині відмови у стягненні заборгованості за відпущену Позивачем електричну енергію за наступні періоди: кінець лютого 2022 року (починаючи з 25.02.2022 року - офіційної дати тимчасової окупації м. Мелітополь) - серпень 2022 року, посилаючись на те, що з моменту тимчасової окупації м. Мелітополь (попереднє зареєстроване місцезнаходження Позивача) Позивач не мав права здійснювати господарську діяльність з виробництва електричної енергії та передавати її лініями електропередач Відповідачу.

В той же час, КГС ВС скасував Рішення та Постанову в частині розгляду позовних вимог про стягнення заборгованості за жовтень 2021 року та частину лютого 2022 року та в скасованій частині передав справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

22.03.2024 матеріали справи №910/9680/23 надійшли до Господарського суду міста Києва та згідно автоматизованої системи документообігу передані на розгляд судді Лиськова М.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2024 прийнято справу №910/9680/23 до свого провадження, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі призначити на 17.04.2024.

17.04.2024 позивачем подані до суду додаткові письмові пояснення із врахуванням висновків ВС у вказаній справі та зазначення розмірів заборгованості за жовтень 2021 року та частину лютого 2022 року.

Протокольною ухвалою суду від 17.04.2024 розгляд справи відкладено на 15.05.2024.

27.05.2024 відповідачем подано до суду заперечення на додаткові пояснення.

29.05.2024 протокольною ухвалою суду судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.06.2024.

В судовому засіданні 26.06.2024 судом оголошено перерву до 31.07.2024.

31.07.2024 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано додаткові пояснення по справі, зі змісту яких вбачається відсутність боргу Гарантованого покупця по оплаті позивачу електричної енергії за відповідну частину лютого 2022 року.

Окрім того, позивачем вказано, що борг відповідача по оплаті за поставлену електричну енергію за жовтень 2021 року зберігається та на момент подання вказаних пояснень із урахуванням здійснених часткових оплат становить 108 669,04 грн.

Суд розглянувши вказані письмові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Індіан Ісатекс Солар", розцінює їх як заяву про зменшення розміру позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на те, що заява позивача про зменшення позовних вимог відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 46, 170 Господарського процесуального кодексу України, зокрема до неї додано докази направлення примірника такої заяви відповідачу, а також зважаючи на те, що вказана заява подана до суду до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне прийняти до розгляду відповідну заяву, у зв`язку з чим має місце нова ціна позову.

У судове засідання, призначене на 31.07.2024 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 31.07.2024 здійснювався розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 31.07.2024 судом заслухане вступне слово представників позивача та відповідача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням додаткових пояснень у повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

У судовому засіданні 31.07.2024 судом здійснювалось з`ясування обставин справи та дослідження доказів, після чого суд перейшов до судових дебатів, в яких представники позивача та відповідача виступили з промовами (заключним словом).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 31.07.2024 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Отже, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши їх пояснення у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

24 липня 2020 року між Гарантованим покупцем та Товариством укладено Договір, згідно з пунктом 1.1. якого Продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену Продавцем за зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, вробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13 грудня 2019 року № 2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).

Пунктом 7.4. Договору визначено, що якщо продавець за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та Регулятором уже встановлено йому «зелений» тариф і продавець за зеленим» тарифом має укладений з оператором системи передачі договір про врегулювання небалансів, цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє на строк дії зеленого» тарифу (до 01 січня 2030 року).

Відповідно до статті 3.1. розділу III Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ІНДІАН ІСАТЕКС СОЛАР», затвердженого Протоколом Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДІАН ІСАТЕКС СОЛАР» №6/2019 від 14 червня 2019 року, основною метою діяльності Товариства є виробнича, господарська та інша діяльність з метою отримання прибутку від діяльності ТОВ, і задоволення за рахунок цього соціально-економічних інтересів Учасника. У статті 3.2 розділу III Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (далі - НКРЕКП) від 24 жовтня 2019 року № 2181 видано ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНДІАН ІСАТЕКС СОЛАР» () ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії відповідно до додатка (режим доступу: https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-vidachu-litsenzii-z-virobnitstva- elektrichnoi-energii-tov-indian-isatekc-solar?id=45227).

Також НКРЕКП Товариству встановлювався «зелений» тариф до 01 січня 2030 року постановою НКРЕКП від 14 листопада 2019 року № 2378.

Крім того, Продавця за «зеленим» тарифом приєднано до умов Договору про врегулювання небалансів електричної енергії № 1738-01014 від 30 червня 2020 року та долучено до реєстру учасників ринку, що підтверджується відомостями з Реєстру учасників ринку на офіційному сайті НЕК «Укренерго».

Тобто, Договір набрав чинності 24 липня 2020 року та діє до 01 січня 2030 року.

Відповідно до пункту 2.1. Договору сторони визнають свої зобов`язання згідно з законами України «Про ринок електричної енергії», «Про альтернативні джерела енергії», Порядком, Порядком продажу електричної енергії споживачами, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 307, Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 308.

Відповідно до пункту 2.2. Договору купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється за умови членства продавця за «зеленим» тарифом у балансуючій групі Гарантованого покупця.

Позивач зазначає, що листом від 24 липня 2020 року Відповідач надав письмову згоду на включення Товариства до балансуючої групи Гарантованого покупця.

Товариство включено до балансуючої групи Гарантованого покупця з 31 липня 2020 року, що підтверджується Повідомленням НЕК «Укренерго» вих. № 01/27102 від 29 липня 2020 року.

Пунктом 2.3. Договору визначено, що Продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію з точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за встановленим і йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Відповідно до пункту 2.4. Договору Продавець за «зеленим» тарифом продає Гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.

Оскільки Позивач є виробником за «зеленим» тарифом, то, відповідно, Товариство продає Гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку.

Так, відповідно до пункту 2.5. Договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Відповідно до пунктів 3.2. та 3.3. Договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Відповідно до пункту 10.1. Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Відповідно до пункту 10.2. Порядку з урахуванням положень глав 7 та 8 цього Порядку гарантований покупець протягом двох робочих днів з дня отримання сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії від адміністратора комерційного обліку здійснює розрахунок вартості електричної енергії, за яку здійснюється оплата продавцю за розрахунковий місяць та направляє йому акт купівлі-продажу в електронному вигляді, підписаний зі своєї сторони КЕП уповноваженої особи, на електронну адресу.

Відповідно до пункту 10.3. Порядку після отримання від гарантованого покупця на електронну адресу акта купівлі-продажу продавець надає у триденний строк з дати отримання актів купівлі-продажу гарантованому покупцю два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони. Гарантований покупець у п`ятиденний строк з дати отримання актів купівлі- продажу підписує їх зі своєї сторони та надсилає продавцю один примірник поштою.

На виконання умов Договору та зазначених вимог Порядку Позивачем та Відповідачем було підписано акт купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2021 року від 31 жовтня 2021 року на загальну суму 1 156 678,52 грн.

За твердженням позовної заяви відповідачем на час звернення до суду не проведено розрахунок у повному обсязі за придбану у позивача електричну енергію в жовтні 2021 року.

Постановою КГС ВС від 07.03.2024 у цій справі Верховний Суд, серед іншого, передав на розгляд суду першої інстанції позовні вимоги Позивача в частині електричної енергії, поставленої Позивачем у жовтні 2021 року і частині лютого 2022 року (до 24.02.2022 включно).

Як встановлено судом з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, після повернення справи до суду першої інстанції, сторони надали суду пояснення, зі змісту яких вбачається відсутність боргу Гарантованого покупця по оплаті Позивачу електричної енергії за відповідну частину лютого 2022 року.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що у Відповідача наявна непогашена заборгованість перед Позивачем за жовтень 2021 року на загальну суму 108 669,04 грн. Зазначене випливає з укладеного між сторонами акту купівлі-продажу електроенергії від 31.10.2021 на загальну суму 1 156 678, 52 грн та частковою його оплатою Відповідачем на загальну суму 1 048 009,48 грн.

Таким чином, Позивачем належними доказами підтверджено наявність непогашеної заборгованості за відпущену електричну енергію за жовтень 2021 року на загальну суму 108669,04 грн.

Згідно з п. 8 ч. 9 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку.

Отже, спір у справі виник у зв`язку з тим, що на момент подачі даного позову до суду ДП "Гарантований покупець" не здійснило повної та своєчасної оплати електричної енергії за вказані вище періоди, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача перед позивачем з оплати придбаної за Договором електричної енергії на загальну суму 108 669,04 грн.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про альтернативні джерела енергії" "зелений" тариф - спеціальний тариф, за яким закуповується електрична енергія, вироблена на об`єктах електроенергетики, зокрема на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями).

Договір - це угода двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення господарських правовідносин. Він є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює загальні умови виконання господарських зобов`язань. Зокрема, ч. 1 ст. 193 передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За правовою природою укладений між ДП "Гарантований покупець" та ТОВ "Індіан Ісатекс Солар" Договір є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд зазначає, що саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати усю відпущену за Договором електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору і законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого Постановою НКЕКП від 26.04.2019 №641.

У свою чергу, в матеріалах даної справи відсутні докази щодо внесення змін до Договору в частині розрахунків за період жовтень 2021, тоді як саме вищевказаним Договором регулюються господарсько-правові відносини його учасників, який відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання обома сторонами.

Отже, враховуючи те, що сума основного боргу ДП "Гарантований покупець" у розмірі 1 156 678,52 грн., за поставлену йому ТОВ "Індіан Ісатекс Солар" електричну енергію відповідно до Договору за актом купівлі-продажу електроенергії у жовтні 2021 року підтверджена належними та допустимими доказами, а відповідач на момент прийняття рішення у даній справі надав документи, які свідчать про погашення вказаного боргу лише у сумі 1 048 009,48 грн., суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ "Індіан Ісатекс Солар" до ДП "Гарантований покупець" в частині стягнення з останнього основного боргу в сумі 108 669,04 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 6 184,51 грн. та інфляційні у розмірі 10 076,87 грн., нараховані на відповідну суму боргу за загальний період прострочки, визначений позивачем.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлений позивачем до стягнення розмір вищевказаних компенсаційних виплат є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум інфляційних втрат та 3% процентів річних за несвоєчасну сплату виробленої та поставленої ТОВ "Індіан Ісатекс Солар" електричної енергії також є обґрунтованими.

Отже, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості у розмірі 108 669,04 грн. заборгованості, 6 184,51 грн. 3% річних, 10 076,87 грн. інфляційного збільшення не спростовує.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 231, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (вул. Симона Петлюри, 27, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Індіан Ісатекс Солар" (89450, Закарпатська обл., Ужгородський район, територіальна громада Середнянська, Рибник урочище (пн), будинок, 2Т; ідентифікаційний код: 42851235) 108 669,04 грн. заборгованості, 6 184,51 грн. 3% річних, 10 076,87 грн. інфляційного збільшення та 2684,00 грн. судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 01.08.2024

Суддя М.О. Лиськов