ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/1708/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства «АГРОРОЗВИТОК», 18015, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Надпільна, буд. 248А, офіс 305
до Фізичної особи - підприємця Єсіна Сергія Вікторовича, АДРЕСА_1
простягнення 118 568,85 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "АГРОРОЗВИТОК" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Фізична особи - підприємця Єсіна Сергія Вікторовича про стягнення 85 630,65 грн. (тіло заборгованості), 686,33 грн. (інфляційне збільшення за період заборгованості), 6 562,68 грн. (штрафні санкції - пеня у розмірі подвійно облікової ставки НБУ за весь період заборгованості), 25 689,19 грн. (штрафна санкція - 30% від дебіторської заборгованості). Також до стягнення заявлені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором № 54 поставки нафтопродуктів від 12.05.2022 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою суду від 17.05.2024 року позовну заяву Приватного підприємства "АГРОРОЗВИТОК" (вх. № 1708/24) залишено без руху. Встановлено Приватному підприємству "АГРОРОЗВИТОК" строк на усунення недоліків позовної заяви - п`ять дні з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

21.05.2024 року від позивач через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 13202/24) про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1708/24. Розгляд справи № 922/1708/24 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено відповідачу 5-ти денний строк з дня отримання даної ухали, щодо надання заперечень щодо клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалу суду від 27.05.2024 року про відкриття провадження у справі було направлено судом на адресу відповідача, яка зазначена позивачем у позовній заяві та яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зазначена позивачем у позовній заяві (штрих код поштового відправлення 313).

Проте, поштовим відділенням «Укрпошта» ухвалу суду від 27.05.2024 року було повернуто на адресу суду - 05.06.2024 року.

Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 992 Правил).

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 року у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 року у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Крім того, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2022 року у справі № 910/1730/22 Верховний Суд зробив висновок, що якщо судове рішення направлено судом за поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про прийняття певного рішення суду. Господарського процесуального кодексу України не передбачено обов`язку суду повторно направляти на адреси учасників справи процесуальні документи, які раніше вже повернулися до суду з відміткою про неможливість вручення.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013 року, Папазова та інші проти України від 15.03.2012 року).

Європейський суд, щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи вищевикладене, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у суді, у зв`язку із чим, неотримання кореспонденції відповідачем є суб`єктивною поведінкою відповідач.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило, відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву так і не скористався.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, між Приватним підприємством "АГРОРОЗВИТОК" (позивач, постачальник) та Фізичною особою - підприємцем Єсіним Сергієм Вікторовичем (відповідач, покупець) було укладено договір № 54 поставки нафтопродуктів.

Згідно пункту 8.1. договору, цей договір набуває чинності з моменту його укладення і діє по 31.12.2022 року.

При відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або про зміну договору не менш ніж за 10 (десять) днів до закінчення терміну його дії, цей договір вважається подовженим на такий самий строк на аналогічних умовах (пункт 8.2. договору).

Пунктом 1.1. договору сторони погодили, що в порядку та на умовах визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставляти, організовувати та забезпечувати заправку паливно - мастильними матеріалами автотранспорту покупця, а покупець зобов`язується приймати та оплачуваним випущені паливно - мастильні матеріали (надаті іменовані ПММ).

Відпуск ПММ здійснюється у мережі автозаправних станцій «БРСМ-Нафта», «ОККО» та «Амік» (надалі іменуються - мережа АЗС). Мережа АЗС - автозаправні станції, що працюють під ТМ «БРСМ-Нафта», «ОККО» та «Амік» на яких покупець має права отримати ПММ відповідно до умов договору. З інформацією про перелік АЗС покупець може ознайомитись в мережі Інтернет на сайті: agrorozvytok.com.ua (пункт 1.2. договору).

Відповідно до пункту 1.3. договору, асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ визначається у рахунку - фактурі.

Згідно пункту 1.4. договору, розрахунки за відпущені через роздрібну мережу АЗС ПММ за цим договором, здійснюється виключно у безготівковій формі із застосуванням:

1.4.1. електронної пластикової картки (смарт - картка) грошова - спеціального платіжного засобу у вигляді емітованої у встановленому діючим законодавством порядку пластикової картки встановленого зразку, що використовується для ініціювання переказу грошових коштів з умовного рахунку платника.

У вартість ПММ за даним договором, включена вартість послуг із зберігання та відпуску ПММ на АЗС, у тому числі ПДВ (пункт 1.5 договору).

Пунктом 2.1. договору, сторони погодили, що розрахунки та відпуск пального за електронною паливною карткою (смарт - картка) - грошова.

2.1.1 Покупець перераховує у безготівковому вигляді грошові кошти у якості оплати за ПММ на банківський рахунок постачальника на протязі 1 (одного) банківського дня з моменту отримання ПММ згідно належним чином оформлених чеків, накладних та у розмірі, вказаному у рахунках - фактурах відповідно до фактичного поставленого обсягу ПММ.

2.1.2. Постачальник на підтвердженням свого обов`язку, що випливає з цього договору, видає безоплатно покупцеві в користування електронну паливну картку (смарт - картку) грошову, на умовний рахунок якої зараховуються грошові кошти, сума яких попередньо була погоджена між покупцем та постачальником. Смарт - картка грошова, надана покупцю в користування, має свій серійний / порядковий номер та є дійсною упродовж строку дії даного договору. Покупець за бажанням може отримати декілька смарт - карток. Смарт - картки передаються покупцю у кількості, згідно з домовленістю сторін за актом приймання - передачі, який є невід`ємною частиною цього договору.

2.1.3. Смарт - картка має бути замінена безкоштовна постачальником у продовж строку дії даного договору у разі її втрати, пошкодження та /або наявності дефектів, які унеможливлюють її належне використання.

2.1.4. ПММ відпущені постачальником покупцю, вважаються проданим / поставленим покупцю.

2.1.5. Відпуск пального за допомогою смарт - картки грошової «ОККО», «БРСМ-Нафта» та «Амік» здійснюється за поточною ціною постачальника незалежно від виду ПММ. Дані умови не є остаточними та можуть змінюватися протягом періоду співпраці.

2.1.6. При одержанні ПММ використовувати смарт - картку за своїм розсудом у межах сум на особовому рахунку покупця, а також зазначених у замовленні обмежень. При цьому, факт використання покупцем смарт - картки при одержанні ПММ є свідчення згоди останнього з цінами постачальниками на нафтопродукти та / або інші товари, послуги;

2.1.7. Після відпуску ПММ за допомогою смарт - картки грошової постачальник самостійно відраховує відповідну грошову суму вартості отриманого пального з рахунку смарт - картки грошової та видає представнику покупця чек терміналу з чеком РРО на відповідну кількість отриманого ПММ.

2.1.8. Постачальник до 5 числа місяця наступного за звітнім видає покупцю видаткову накладну на кількість і суму отриманих ПММ.

2.1.9. Видаткові накладні та інші документи первинного бухгалтерського обліку не підписані покупцем протягом 10 днів з дати отримання, підписані лише зі сторони постачальника вважається належно оформленими, вірними та мають юридичну силу.

2.1.10. Постачальник зобов`язується надати покупцю належним чином оформлені податкові накладні або зведену податкову накладну, виписану останнім днем місяця та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно вимог чинного законодавства.

2.1.11. Видаткові накладні та товари або послуги, отримані за даним договором, можуть бути надані в електронному вигляді за допомогою програмного забезпечення «M.E.DocIS», складені згідно з чинним законодавством про електронні документи, електронний документообіг і електронний цифровий підпис, із заповненням усіх обов`язкових реквізитів і накладенням електронного цифрового підпису уповноваженої особи і печатки.

Датою поставки нафтопродуктів та / або інших товарів вважається дата їх одержання на АЗС постачальника, яка зазначена в контрольному сліпі (чеку) за кожною операцією (пункт 3.1. договору).

Нафтопродукти вважають переданими постачальником та прийнятими покупцем за якістю, згідно з умовами цього договору, якщо протягом 7 (семи) днів з дати поставки, покупець не пред`явить письмової претензії до якості нафтопродуктів з наданням акту експертизи, згідно пункту 4.2. цього договору (пункт 3.2. договору).

Позивачем на виконання умов договору було передано відповідачу у користування паливні картки відповідно до актів приймання - передачі паливних карт до договору № 54 від 12.05.2022 року від 12.05.2022 року (паливні картки мережі АЗС «БРСМ - Нафта», АЗС «ОККО» та АЗС «Амік» №№ 125077, 125078, 125079, 56514, 56515, 587838, 587839) та від 14.10.2022 року (паливні картки мережі АЗС «БРСМ - Нафта» №№ 126690, 126691, 126692, 126693) які підписані обома сторонами.

За твердженнями позивача у період з 01.01.2024 року по 28.01.2024 року було зафіксовано десять епізодів передачі - приймання ПММ від позивача до відповідача в мережі АЗС «БРСМ - Нафта» (ТОВ «Євро Смарт Пауер») на загальну суму 132 020,65 грн., що зафіксовано у видатковій накладній ГА-000000160 від 31.01.2024 року.

Також позивач зазначає. що відповідно до умов договору, видаткова накладна була доставлена відповідачу о 16:43 хв. 26.02.2024 року в системі електронного документообігу «M.E.DocIS».

Проте, як зазначає позивач, відповідачем в порушення умов договору, було лише сплачено суму у розмірі 46 390,00 грн., про що свідчать платіжні інструкції, а саме: № 4865 від 16.01.2024 року на суму 9198,00 грн., № 4868 від 25.01.2024 року на суму 9298,00 грн., № 4868 від 25.01.2024 року на суму 27 894,00 грн. (призначення платежу: за паливо диз. ДП Л-Євро 5-ВО згідно договору № 54 від 12.05.2022 року).

За розрахунком позивача, сума боргу складає 85 630,65 грн., що стало причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи та умов договору, укладений між позивачем та відповідачем договір № 54 від 12.05.2022 року поставки нафтопродуктів за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить у собі елементи договору поставки та договору про надання послуг, оскільки із умов договору слідує, що постачальник зобов`язується поставляти, організовувати та забезпечувати заправку паливно - мастильними матеріалами автотранспорту покупця, а покупець зобов`язується приймати та оплачуваним випущені паливно - мастильні матеріали.

За приписами частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 266 Госпдарського кодексу України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

При цьому, положеннями статті 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог статті 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За змістом частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

При цьому, статтею 902 Цивільного кодексу України визначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

З аналізу вищевикладеного слідує, що предметом договору про надання послуг є виконання певних дій або здійснення певної діяльності, які не мають матеріального результату.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Отже, однією із основних умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем відповідно до видаткової накладеної № ГА-000000160 від 31.01.2024 року було поставлено товар на загальну суму 132 020,65 грн.

Відповідачем, оплату за спірним періодом за договором було здійснено частково, а саме у розмірі 46 390,00 грн., про що свідчать наявні у матеріалах справи платіжні інструкції, а саме: № 4865 від 16.01.2024 року на суму 9198,00 грн., № 4868 від 25.01.2024 року на суму 9298,00 грн., № 4868 від 25.01.2024 року на суму 27 894,00 грн. (призначення платежу: за паливо диз. ДП Л-Євро 5-ВО згідно договору № 54 від 12.05.2022 року).

У зв`язку із чим, за розрахунком позивача, сума заборгованості відповідача складає суму у розмірі 85 630,65 грн.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів здійснення повної оплати за спірною господарською операцією відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за спірною господарською операцію, заявлена до стягнення із відповідача сума боргу у розмірі 85 630,65 грн. є обґрунтованою, та підлягає задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивачем було нараховано відповідачу 686,33 грн. (інфляційного збільшення за період заборгованості лютий 2024 року - березень 2024 року), 6 562,68 грн. (штрафних санкцій - пеня у розмірі подвійно облікової ставки НБУ за весь період заборгованості 26.01.2024 року по 06.05.2024 року), 25 689,19 грн. (штрафна санкція - 30% від дебіторської заборгованості) відповідно до наданого розрахунку суми позовних вимог.

Пунктом 5.2. договору, сторони погодили, що у разі прострочення терміну оплати за цим договором покупець виплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день такого прострочення. А також інфляційні збитки, що поніс постачальник та 30 % від розміру дебіторської заборгованості - штрафних санкцій. Сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють покупця від виконання прийнятих зобов`язань за цим договором.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перевірку нарахованих позивачем відповідачу 686,33 грн. (інфляційного збільшення за період заборгованості лютий 2024 року - березень 2024 року), 6 562,68 грн. (штрафних санкцій - пеня у розмірі подвійно облікової ставки НБУ за весь період заборгованості 26.01.2024 року по 06.05.2024 року), 25 689,19 грн. (штрафна санкція - 30% від дебіторської заборгованості) відповідно до наданого розрахунку суми позовних вимог за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", та встановлено, що такі нарахування здійснено не вірно, а саме позивачем невірно було визначено періоди нарахування, з огляду на наступне.

Як вбачається із умов договору № 54 поставки нафтопродуктів від 12.05.2022 року, сторони у пункті 2.1. договору, сторони погодили, що розрахунки та відпуск пального за електронною паливною карткою (смарт - картка) - грошова.

При цьому, підпунктом 2.1.1. договору, сторони визначили, що покупець перераховує у безготівковому вигляді грошові кошти у якості оплати за ПММ на банківський рахунок постачальника на протязі 1 (одного) банківського дня з моменту отримання ПММ згідно належним чином оформлених чеків, накладних та у розмірі, вказаному у рахунках - фактурах відповідно до фактичного поставленого обсягу ПММ.

Відповідно до підпункту 2.1.8. договору, постачальник до 5 числа місяця наступного за звітнім видає покупцю видаткову накладну на кількість і суму отриманих ПММ.

Підпунктом 2.1.9. договору, визначено, що видаткові накладні та інші документи первинного бухгалтерського обліку не підписані покупцем протягом 10 днів з дати отримання, підписані лише зі сторони постачальника вважається належно оформленими, вірними та мають юридичну силу.

Крім того, підпунктом 2.1.11. договору, визначено, що видаткові накладні та товари або послуги, отримані за даним договором, можуть бути надані в електронному вигляді за допомогою програмного забезпечення «M.E.DocIS», складені згідно з чинним законодавством про електронні документи, електронний документообіг і електронний цифровий підпис, із заповненням усіх обов`язкових реквізитів і накладенням електронного цифрового підпису уповноваженої особи і печатки.

Датою поставки нафтопродуктів та / або інших товарів вважається дата їх одержання на АЗС постачальника, яка зазначена в контрольному сліпі (чеку) за кожною операцією (пункт 3.1. договору).

На підтвердження заявленого до стягнення періоду нарахувань, позивачем було надано до суду акти приймання - передачі паливних карт до договору № 54 від 12.05.2022 року від 12.05.2022 року (паливні картки мережі АЗС «БРСМ - Нафта», АЗС «ОККО» та АЗС «Амік» №№ 125077, 125078, 125079, 56514, 56515, 587838, 587839) та від 14.10.2022 року (паливні картки мережі АЗС «БРСМ - Нафта» №№ 126690, 126691, 126692, 126693) які підписані обома сторонами, видаткову накладну ГА-000000160 від 31.01.2024 року на загальну суму 132 020,65 грн., податкові накладні.

Крім того, усуваючи недоліки позовної заяви, позивачем було зазначено, що 29 січня 2024 року позивач з метою інформування та спонукання відповідача до сплати дебіторської заборгованості надіслав електронною поштою з електронної скриньки позивача: на електронну адресу відповідач: файл з документом: - рахунок фактуру №АГ-0000157 від 29 січня 2024 року на суму 85 630,66 грн. Таж, зазначено, що доказом надсилання від позивача до відповідача файлу з документом - рахунок фактуру №АГ-0000157 від 29 січня 2024 року, є скріншоти (цифрове зображення , що передає вміст дисплею електронного пристрою у заданий момент), дисплея з поштової сторінки позивача у яких відображено факт надсилання відповідного документу із зазначенням: дати, часу відправлення електронного поштового відправлення, скорочена назва відправленого файлу (завірені копії скріншотів поштового відправлення файлу з документом рахунок фактуру №АГ-0000157 від 29 січня 2024 року від відповідача до позивача прикладаються до цієї заяви в якості доказів).

Вищевикладене на думку позивача свідчить про те, що при визначенні періоду виникнення зобов`язання, саме 29.01.2024 року було взято за точку від якої відштовхуємось при відліку формування періоду зобов`язання відповідача, та спираючись на п.п. 2.1.1., п. Порядок розрахунків та відпуску ПММ, договору: «Покупець перераховує у безготівковому вигляді грошові кошти у якості оплати за ПММ на банківський рахунок постачальника на протязі 1 (одного) банківського з моменту отримання ПММ згідно належним чином оформлених чеків, накладних та у розмірі, вказаному у рахунках фактурах відповідно до фактично поставленого обсягу ПММ».

Суд не приймає вищевикладені твердження позивача, оскільки як вбачається із підпункту 2.1.1. договору, сторони визначили, що покупець перераховує у безготівковому вигляді грошові кошти у якості оплати за ПММ на банківський рахунок постачальника на протязі 1 (одного) банківського дня з моменту отримання ПММ згідно належним чином оформлених чеків, накладних та у розмірі, вказаному у рахунках - фактурах відповідно до фактичного поставленого обсягу ПММ, а згідно підпункту 2.1.8. договору, постачальник до 5 числа місяця наступного за звітнім видає покупцю видаткову накладну на кількість і суму отриманих ПММ.

У підпункті 2.1.11. договору, визначено, що видаткові накладні та товари або послуги, отримані за даним договором, можуть бути надані в електронному вигляді за допомогою програмного забезпечення «M.E.DocIS», складені згідно з чинним законодавством про електронні документи, електронний документообіг і електронний цифровий підпис, із заповненням усіх обов`язкових реквізитів і накладенням електронного цифрового підпису уповноваженої особи і печатки.

При цьому, матеріали справи не містять, а позивачем не надано до суду належним чином оформлених чеків, накладних та рахунків - фактури відповідно до фактичного поставленого обсягу ПММ визначеного у підпункті 2.1.1. договору.

Будь-яких інших умов щодо погодження направлення на адресу електронну відповідача рахунків умовами договору визначено не було.

У зв`язку зі чим, необґрунтованим є посилання позивача на скрін-шоти щодо направлення рахунків на електронну адресу відповідача .

Будь-яких інших документів у підтвердження виконання пункту 2.1.1. договору, позивачем до суду надано не було.

Також, суд приймає до уваги, що відповідно до підпункту 2.1.8. договору, постачальник до 5 числа місяця наступного за звітнім видає покупцю видаткову накладну на кількість і суму отриманих ПММ.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи документів, позивачем до матеріалів справи було додано зокрема видаткову накладну ГА-000000160 від 31.01.2024 року на загальну суму 132 020,65 грн., яку було 26.02.2024 року направлено відповідачу відповідності до підпункту 2.1.11. договору.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, судом було здійснено власний розрахунок, та встановлено, що вірний період нарахування штрафних санкцій є з 05.03.2024 року, а не як помилково зазначено позивачем з 26.01.2024 року.

У зв`язку зі чим, судом було здійснено власний розрахунок заявлених позивачем до стягнення із відповідача інфляційного збільшення, пені у розмірі подвійно облікової ставки НБУ за встановлений вище період з 05.03.2024 року, за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", та встановлено, що до задоволення підлягає:

сума інфляційного збільшення у розмірі 428,15 грн.;

пеня у сумі - 4 246,44 грн.

В частині стягнення інфляційного збільшення у розмірі 258,18 грн.; пені у сумі - 2 316,24 грн. - відмовити.

Судом здійснено перевірку заявлених до стягнення позивачем нарахованих відповідачу 25 689,19 грн. (штрафної санкції - 30% від дебіторської заборгованості) відповідно до наданого розрахунку суми позовних вимог) у відповідності до умов пункту 5.2. договору, та встановлено що такі нарахування здійснено арифметично вірно, та вони підлягають до задоволення.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, відповідачем будь-яких доказів у спростування позовних вимог, чи сплати суму боргу у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку, до суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення із відповідача: суму заборгованості 85 630,65 грн. (тіло заборгованості), 428,15 грн. (інфляційне збільшення за період заборгованості), 2 316,24 грн. (штрафні санкції - пеня у розмірі подвійно облікової ставки НБУ за весь період заборгованості), 25 689,19 грн. (штрафна санкція - 30% від дебіторської заборгованості).

В частині стягнення інфляційного збільшення у розмірі 258,18 грн.; пені у сумі - 2 316,24 грн. - відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 962,25 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Єсін Сергій Вікторович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства "АГРОРОЗВИТОК" (18015, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Надпільна, буд. 248А, офіс 305, )

суму заборгованості 85 630,65 грн. (тіло заборгованості),

428,15 грн. (інфляційне збільшення за період заборгованості),

2 316,24 грн. (штрафні санкції - пеня у розмірі подвійно облікової ставки НБУ за весь період заборгованості),

25 689,19 грн. (штрафна санкція - 30% від дебіторської заборгованості) та 2 962,25 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення інфляційного збільшення у розмірі 258,18 грн.; пені у сумі - 2 316,24 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Реквізити сторін:

позивач: Приватне підприємство "АГРОРОЗВИТОК" (18015, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Надпільна, буд. 248А, офіс 305, );

відповідач: Фізична особа - підприємець Єсін Сергій Вікторович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено "29" липня 2024 р.

Суддя О.О. Ємельянова