ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2024 р. Справа№ 920/1061/23(920/288/24)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Тищенко О.В.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінської О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 23.07.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер"

на рішення Господарського суду Сумської області від 15.05.2024

у справі № 920/1061/23 (920/288/24) (суддя - Яковенко В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"

до Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер"

про стягнення 660 836, 78 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (надалі - позивач, ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт") звернулось з позовними вимогами до Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер" (надалі - відповідач, МПП "Науково-виробничий центр "Сільвер") про стягнення 660 836,78 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 до 31.01.2024, з яких: 557 017,08 грн основний борг, 83 865,98 грн інфляційні втрати, 19 953,72 грн 3% річних, а також судовий збір в сумі 7 930,04 грн.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 15.05.2024 позов задоволено повністю. Стягнуто з Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" 557 017, 08 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 до 31.01.2024, 83 865, 98 грн інфляційних втрат, 19 953, 72 грн 3% річних, 7 930, 04 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 30.05.2024 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") Мале приватне підприємство "Науково-виробничий центр "Сільвер" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області від 15.05.2024 у справі №920/1061/23(920/288/24), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 15.05.2024 у справі №920/1061/23(920/288/24) та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що сам по собі факт знаходження у власності особи - НВЦ «Сільвер», нерухомого майна загальною площею 366,7 м. кв. у багатоквартирному дев`ятиповерховому будинку та факт подання певної кількості теплової енергії ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» на загальнобудинковий вузол обліку, не є достатнім доказом, за системного застосування положень п. 5, 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», для висновку про встановлення між позивачем і відповідачем правовідносин : «виконавець комунальної послуги - індивідуальний споживач» послуги з постачання теплової енергії відносно цих 366,7 м. кв. нежитлового вбудованого приміщення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі суд першої інстанції мав би на підставі належних та допустимих доказів встановити дві взаємно пов`язані обставини по-перше, чи є в наявності на площі 366,7 м. кв. нежитлового вбудованого приміщення внутрішньобудинкової системи теплопостачання та по-друге, чи їх кількість є достатньою для забезпечення нормативної температури повітря на цих 366,7 м. кв. нежитлового вбудованого приміщення.

Скаржник вказує, що рішенням Господарського суду Сумської області від 11.02.2021 по справі №920/916/20 встановлено обставину, що умови Договору №373 враховували, зокрема, наявні опалювальні прилади у приміщеннях МПП «НВЦ «Сільвер», які забезпечували обсяг теплового навантаження згідно додатка №1 до договору №373 та, відповідно, норми споживання теплової енергії, що забезпечували температуру в приміщеннях - +180С, відповідно до нормативів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 151 від 17.10.2010.

В апеляційній скарзі Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер" вказує, що саме позивач має доводити наявність дійсного розміру опалюваної площі приміщення, якщо він вважає, що після демонтажу більшої половини внутрішньобудинкової системи теплопостачання на площі 366,7 м. кв. залишилась певна частина приміщень, де наявні передбачені чинним законодавством внутрішньобудинкової системи теплопостачання (опалювальні прилади) які надають частині площі, з загальної величини 366,7 м. кв., необхідних ознак «опалюваного приміщення» де забезпечується нормативна температура повітря +180С.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2024, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1061/23(920/288/24) та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.05.2024 у справі № 920/1061/23(920/288/24) до надходження матеріалів справи з Господарського суду Сумської області.

10.06.2024 від Господарського суду Сумської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи 920/1061/23(920/288/24).

Суддя Тищенко О.В. з 10.06.2024 по 28.06.2024 перебувала у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.05.2024 у справі № 920/1061/23(920/288/24). Призначено до розгляду апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.05.2024 у справі № 920/1061/23(920/288/24) у судовому засіданні 23.07.2024.

03.07.2024 (згідно дати звернення до системи «Електронний суд») від Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими та просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відзив вмотивовано тим, що мотивувальна частина рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2020 по вище вказаній справі, зазначено - «Аналізуючи норми діючого законодавства та зміст спірного договору, суд дійшов наступних висновків...», зокрема, судом було застосовано саме Закон України «Про житлово-комунальні- послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (стара редакція закону, котра використовує недіючі моделі договірних відносин) та Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затв. пост. КМУ № 630 від 21.07.2005.

Правове ж обгрунтування позовної заяви по даній справі, напроти, полягає в застосуванні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який передбачає «новий» підхід до договірних відносин у сфері постачання теплової енергії) та Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затв. пост. КМУ № 830 від 21.08.2019.

Позивач у відзиві вказує, що підставою для відмови у задоволенні позову по справі № 920/916/20 є недоведеність позивачем правомірністі нарахування плати за послугу з централізованого опалення у відповідному розмірі, а не факту надання послуги як такої.

Позивач також вмотивовує відзив тим, що в розрахунку теплової потужності відображено наявність опалювальних приладів у відповідних частинах приміщеннях відповідача (н-д: прилад МС-140-108 в прим. 10, прилад КН-20-1 в прим.3 і т.д.).

Також позивач вказує, що при розрахунках плати за спожиту послугу з постачання теплової енергії позивач використовує дані щодо загальної площі будинку по вул. Студентська, 6-А та інформацію з Держреєстру щодо площі приміщень відповідача, а не обсяг теплової потужності або теплового навантаження.

Приміщення відповідача є обладнаним приладами опалення (вище зазначеними радіаторами відповідних моделей), через частину з них проходять 14 транзитних внутрішньобудинкових вертикальних стояків централізованої системи опалення, автономна система опалення відсутня, що підтверджується актом обстеження опалюваного об`єкта від 09.11.2012, складеним після демонтажу частини опалювальних приладів.

Додатково позивач вважає за необхідне зазначити, що за результатами проведення позапланового заходу державного контролю (нагляду) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, актом ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області від 17.04.2024 № 2 встановлено відсутність порушень позивачем вимог законодавства в частині розподілу між співвласниками загальнобудинкового обсягу спожитої комунальної послуги (п. 76.10, арк. 27 Акту).

Копію вказаного Акту перевірки було отримано позивачем 25.04.2024, після закінчення процесуальних строків на подання сторонами в межах справи 920/1061/23(920/288/24) всіх заяв по суті справи та відповідних доказів, тому позивач вбачає підстави для застосування ч. 1, 3 ст. 269 ГПК України щодо подання даного доказу.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не приймає надані позивачем додаткові докази по справі та здійснює розгляд справи за наявними на час прийняття оскаржуваного рішення доказами.

16.07.2024 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" Спиридонова Артема Андрійовича до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" Спиридонова Артема Андрійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено. Розгляд апеляційної скарги Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.05.2024 у справі № 920/1061/23(920/288/24) призначено в режимі відеоконференції на раніше визначену дату 23.07.2024.

23.07.2024 (згідно дати звернення до системи «Електронний суд») від Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване тим, що Страшок Є.В., перебуває на лікарняному.

При цьому, з ордеру, на підставі якого адвокат Страшок Є.В. здійснює представництво у справі № 920/1061/23(920/288/24), вбачається, що відповідний ордер виданий ним не як самозайнятою особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, а юридичною особою - Адвокатським об`єднанням «ЛІБРА».

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» стороною договору про надання правничої допомоги є адвокатське об`єднання.

Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правничої допомоги інших адвокатів на договірних засадах (ч. 6 ст. 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи підлягає залишенню без задоволення з огляду на те, що за висновками суду, його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, а також з огляду на те, що, по-перше, обставини, викладенні в клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи, жодним чином не підтверджені, та по-друге, відповідача був обізнаний про подання ним апеляційної скарги та про її розгляд в Північному апеляційному господарському суді та не був позбавлений можливості залучити іншого представника для участі у судовому засіданні.

У судове засідання, що відбулось 23.07.2024 представники позивача та відповідача не з`явились, своїх представників не направили, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується інформацією з системи «Електронний суд».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.10.2006 ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення м. Шостки і визнане надавачем послуг з теплопостачання (постачання теплової енергії) згідно з рішенням Виконавчого комтітету Шосткинської міської ради № 226 від 28.07.2006.

Предметом господарської діяльності позивача є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення, підприємств, установ та організації міста Шостка. Тобто позивач є виконавцем комунальної послуги в значенні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон).

Позивач забезпечує тепловою енергією на опалення зокрема і багатоквартирний будинок № 6А по вулиці Студентській в місті Шостка .

У зазначеному вище багатоквартирному будинку, проводить свою господарську діяльність Мале приватне підприємство "Науково-виробничий центр "Сільвер", яке є власником нежитлового вбудованого приміщення магазину, загальною площею 366,7 кв.м, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 365251015.

Відповідно до п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна, на відповідній правовій підставі, і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Таким чином, відповідач є індивідуальним споживачем в розумінні Закону.

Надання житлово-комунальних послуг (до якої належить послуга з постачання теплової енергії) здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону).

Частиною 1 ст. 14 Закону передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, зокрема 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно; 2) колективний договір; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, за кожним видом комунальних послуг.

Положеннями ч. 5 ст. 13 Закону встановлено відповідні виключення з моделі правовідносин між споживачем та виконавцем комунальних послуг, а саме, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Статтями 633, 634 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться, а договором приєднання, в свою чергу, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При цьому відповідно до ч. 5, 6 ст. 633 ЦК України актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Так п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону, у системному зв`язку з наведеними вище положеннями ЦК України, встановлено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Згідно з п. 3 розділу VI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Частиною 7 ст. 21 Закону послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", якою затверджено Типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії за відповідними моделями договірних відносин.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 13 Закону публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Текст публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії було розміщено на офіційному вебсайті ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" http://shkhaer.coni.ua/spogyvacham/publісітпii-dogovir-priednannya.ht.inl 01.10.2021 та на офіційному вебсайті Шосткинської міської ради - shostka-rada.gov.ua.

Тобто, договір є укладеним за умови відсутності рішень співвласників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин будинку одразу після спливу 30 днів з моменту його опублікування та факту приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) - вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги (п. 4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджено постановою КМУ № 1022 від 08.09.2021).

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що співвласниками багатоквартирного будинку № 6А по вул. Студентській, м. Шостка протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору на адресу позивача надсилалося рішення про обрання моделі договірних відносин.

Таким чином, типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів з 01.11.2021.

Відповідно до п. 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019) (надалі - правила), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

На підставі п. 38 Правил споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (надалі - методика 315).

Тотожні положення щодо обов`язку індивідуального споживача в частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення визначені також і в договорі.

Предметом Договору є надання виконавцем споживачу послуги з постачання теплової енергії, обсяг якої визначається зокрема як частина обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Підпунктом 11 п. 40 Договору передбачено право споживача відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до встановленої процедури, при цьому це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, що в свою чергу корелюється з обов`язком споживача за п.11 п. 41 Договору.

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період: листопад 2021 року - січень 2024 року включно, що підтверджується розрахунками заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актами приймання теплоносія та актами перевірки роботи системи опалення, засвідчені підписами представників позивача та управителя багатоквартирного будинку, показаннями теплового лічильника на загальну суму 557 017,08 грн.

Відповідно до п. 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Обсяги спожитої споживачем послуги за відповідний період обліковувались встановленим в будинку № 6А по вулиці Студентській в місті Шостка лічильником. Зауваження щодо правильності роботи зазначеного лічильника обліку теплової енергії від відповідача не надходили.

Відповідачем у свою чергу не було сплачено вартість наданої послуги з постачання теплової енергії за вказаний вище період, що являє собою прострочення відповідачем грошового зобов`язання.

У відповідності до абз. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 30 Договору передбачено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, визначеної Правилами та плати за абонентське обслуговування.

Згідно з п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 33 Договору визначено, що виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається у паперовій формі.

Відповідно до п. 34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з несплатою відповідачем вартості наданої послуги з постачання теплової енергії, виникла заборгованість в сумі 557 017,08 грн перед позивачем за Договором, враховуючи, що відповідачем заборгованість погашено не було, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглянувши апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

У матеріалах справи наявні копії показань теплового лічильника житлового будинку по вул. Студентська, 6А у м. Шостка.

Відповідач не розрахувався за послуги, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Факт отримання теплової енергії в спірному періоді відповідачем заперечується у зв`язку з встановленими обставинами рішенням Господарського суду Сумської області від 11.02.2021 по справі № 920/916/20 та відсутністю договірних відносин з постачальником теплової енергії.

Відповідач зазначає, що рішенням Господарського суду Сумської області від 11.02.2020 по справі № 920/916/20 встановлено відповідні обставини між тими самими особами, які беруть участь у справі та предмет позову той самий.

Предметом позову у справі № 920/916/20 було стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення, а не послугу з постачання теплової енергії, сума заборгованості та період її утворення також є різними, підставою позову є неналежне виконання умов договору від 15.10.2006 № 373, а не порушення відповідачем зобов`язань за публічним договором приєднання від 01.10.2021.

З наведеного вбачається, що предмет та підстави позовних вимог у справі № 920/916/20 та справі № 920/1061/23(920/288/24) є різними.

Як вже було зазначено вище, текст публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії було розміщено на офіційному вебсайті ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" 01.10.2021.

Так, позивач вказує, що протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу останнього від відповідача не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин.

Таким чином, з 01.11.2021 між позивачем та відповідачем укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника, що факт знаходження у власності особи - НВЦ «Сільвер», нерухомого майна загальною площею 366,7 м. кв. у багатоквартирному дев`ятиповерховому будинку та факт подання певної кількості теплової енергії ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» на загальнобудинковий вузол обліку, не є достатнім доказом, за системного застосування положень п. 5, 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово- комунальні послуги».

До того ж, факт відсутності надання послуги з постачання теплової енергії в приміщення відповідача у зв`язку з відсутністю системи опалення повинен бути підтверджений з дотриманням процедури, передбаченої Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26.07.2019 № 169.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

За приписами частин 2 та 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлений ст. 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 ГПК України).

За приписами частин 1 та 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи зі змісту статей 13, 74 України, кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Доказів сплати боргу відповідач не подав.

Судом першої інстанції вірно враховано факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 до 31.01.2024.

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 557 017,08 грн заборгованості.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування на суму боргу трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачеві нараховані інфляційні втрати в сумі 83 865,98 грн та 3% річних в сумі 19 953,72 грн.

Перевіривши розрахунки позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обгрунтованості здійсненого розрахунку та, як слідує, правомірністі позовних вимог в частині стягнення 83 865,98 грн інфляційних втрат та 19 953,72 грн 3% річних нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" до Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер" про стягнення 557 017, 08 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 до 31.01.2024, 83 865, 98 грн інфляційних втрат, 19 953, 72 грн 3% річних.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.05.2024 у справі № 920/1061/23(920/288/24) є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргу Малого приватного підприємства "Науково-виробничий центр "Сільвер" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 15.05.2024 у справі № 920/1061/23(920/288/24) - залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 30.07.2024

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді О.В. Тищенко

М.Л. Яковлєв