ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" липня 2024 р., м. Київ Справа № 911/1910/24

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф., розглянувши у судовому засіданні заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення позову, що подана разом з

позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (01011, м. Київ, вул. Алмазова, буд. 4-а, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «MV» (08136, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Крюківщина, вул. Балукова, буд. 5А, )

про визнання права іпотеки на нерухоме майно та звернення стягнення відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку»,

за участю представників:

позивача: Войтенко Катерина Віталіївна;

відповідача: не з`явились,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області через систему «Електронний Суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ТОВ "MV" про визнання права іпотеки та звернення стягнення на нерухоме майно в порядку статті 23 Закону України "Про іпотеку".

Також до суду позивачем подано заяву про забезпечення позову у якій заявник просив суд накласти арешт на цех по приготуванню основи для вирощування грибів, площею 4815,7 кв. м. з адресою: Київська обл., Фавстівський (Васильківський) р-н, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Б (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214), право власності на який зареєстровано за ТОВ «MV» ().

Згідно частини 4 статті 140 ГПК України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Оцінюючи наведені позивачем обставини, докази та доводи про потребу в застосуванні наведених заходів забезпечення позову, суд вказав на необхідність призначення розгляду заяви про забезпечення позову у судовому засіданні задля досягнення завдання господарського судочинства, збереження принципу рівності та змагальності сторін.

Тож суд ухвалою від 24.07.2024 призначив засідання з розгляду заяви про забезпечення позову на 30.07.2024.

У судове засідання з`явилась представник позивача. Заслухавши виступ представника, дослідивши всі наявні у справі докази, суд прийняв ухвалу за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Слід зазначити, що адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом. Обрання позивачем виду заходу забезпечення позову має співвідноситись із заявленими позовними вимогами, Це якраз і дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

У заяві про забезпечення позову позивач акцентував увагу суду на тому, що позов базується на тій обставині, що в забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливають з умов Генеральної кредитної угоди №010/04/286.07К від 18.08.2007 з доповненнями та змінами, визначеними додатковими угодами до неї, а також Кредитними договорами, що укладені в її рамках, між Відкритим Акціонерним Товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційною фірмою «Валентина ЛТД» було укладено Іпотечний договір від 18.08.2007, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим № 822, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 за реєстровим № 955, відповідно до п. 1.2. якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, яке знаходиться за адресою вул. Леніна, № 46, в с. Діброва, Васильківського району, Київської області, а саме, комплекс по приготуванню компосту для вирощування грибів зареєстрований 04.07.2007 в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 19438617 та складається з комплексу для приготування компосту, ями для замочування соломи, навіс, ангар, що належить Іпотекодавцю.

У зв`язку з неналежним виконанням Позичальником своїх кредитних зобов`язань, АТ «Райффайзен Банк» звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду. 23.01.2015 рішенням Господарського суду Київської області позов АТ «Райффайзен Банк» у справі №911/5086/14 до ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» - задоволено, стягнуто 26556291,41 грн заборгованості з яких: 22281934,20 грн - основний борг, 3383786,13 грн - борг по процентам за користування кредитом, 675060,29 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 215510,79 грн - пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами.

Також Господарським судом Київської області 17.06.2015 ухвалено рішення у справі № 911/5278/14, відповідно до якого позов АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» - задоволено, зокрема, звернуто стягнення на комплекс по приготуванню компосту для вирощування грибів, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с.Діброва, вул.Леніна, 46 та складається з: «А»- Комплекс для приготування компосту, загальною площею 3065,3 м.кв, «Г»- Яма для замочування соломи, загальною площею 318,1 м.кв, «В» - навіс, загальною площею 341,4м.кв, «Б»- ангар, загальною площею 217,9 м.кв. належить ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САВ № 069741, виданого Дібрівською сільською радою 04.07.2007р. згідно рішення від 27.06.2007р. № 35, зареєстрованого 04 липня 2007 року в Васильківському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 5-29 номер запису №641.

Проте, всупереч вимогам Кредитного договору, договору Іпотеки та вище визначеним рішенням суду, позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання в добровільному порядку.

Позивач з`ясував, що 03.04.2017 ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» було проведено збори учасників товариства та відповідно до Протоколу № 3 даних зборів змінено назву товариства на нову назву - Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Грибний край». Окрім того, змінено адресу місця знаходження юридичної особи, переобрано Директора Товариства, яким став Крикунов Дмитро Олександрович .

Однак, станом на дату подання заяви про забезпечення позову юридична особа ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» - не перебуває в стані припинення, ЄДРПОУ даного товариства також не змінювалось протягом 2007-2024 р.р. (), фірма ТОВ ВКФ «Грибний Край» має інший ЄДРПОУ - 39185591.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданої приватним виконавцем, вбачається, що 07.08.2017 року ТОВ ВКФ «Грибний Край» () набув у власність комплекс по вирощуванню грибів, що перебуває в іпотеці АТ «Райфайзен Банк».

Згодом 22.08.2017 року ТОВ ВКФ «Грибний Край» (Код ) на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Загоруй І.А. було відчужено вище визначене майно ТОВ «Фуд Продакшн» ().

Між ТОВ «Фуд Продакшн» (Код ) в особі директора Крикунова Д.О. та ТОВ «MV» (Код ) в особі директора Ковбасюк Л.М. укладено Договір від 06.11.2018 купівлі-продажу нежитлового приміщення - цеху по приготуванню основи для вирощування грибів, що знаходиться за адресою Київська обл., Васильківський р-н, с. Діброва, вул. Центральна (колишня назва Леніна) 46-Б , що посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області - Носенко Г.А.

При цьому позивач зауважив, що 30.11.2016 року рішенням Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області було присвоєно нову поштову адресу цеху по приготуванню компосту, що розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :03:003:0001 в с. Діброва по вул. Центральна, буд. 46-Б.

Тож зважаючи на такі обставини, які підтверджуються долученими до заяви про забезпечення позову та позовної заяви доказами, позивач заявляв про незаконні дії щодо відчуження предмета іпотеки, що проявляються в незаконному розпорядженні предметом іпотеки без згоди Банку, що з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» породжують потребу АТ «Райффайзен Банк» звертатися до суду з новим позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Оскільки права Банку, як іпотекодержателя, порушені, майно незаконно відчужено без згоди Банку, позивач вважає за необхідне забезпечити позов з метою унеможливлення подальшого відчуження спірної нерухомості та забезпечення розгляду справи по суті та виконання рішення. Позивач переконаний, що забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, що знаходиться у власності відповідача, гарантуватиме виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При перевірці наданої на розгляд суду заяви суд ставив за мету пересвідчитися, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову до заявлених у позовній заяві вимог. Розглядаючи заяву позивача через призму утруднення чи унеможливлення в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову, що є важливим аспектом при вирішенні питання про необхідність вжиття будь-яких заходів забезпечення, суд вважає, що наведені позивачем твердження в дійсності свідчать про ймовірність утруднення виконання рішення в майбутньому з огляду на здійснення ряду дій різними особами щодо передачі права власності на майно, що входить до предмету позову та за твердженнями банку входить до іпотеки. Відтак, виникає потреба у накладенні заходів забезпечення позову.

Разом з тим відповідно до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20 обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Судом також взято до уваги правові висновки, що викладені у постанові Верховного Суду 19.02.2021 у справі № 643/12369/19, відповідно до яких арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, приділивши увагу балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про можливість вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного майна, що не буде позбавленням права користування майном та не завдасть значних негативних наслідків для власника.

Суд частково задовольняє заяву позивача та постановляє ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони до набрання законної сили рішенням суду у господарській справі № 911/1910/24 Товариству з обмеженою відповідальністю «MV» відчужувати належний йому на праві власності цех по приготуванню основи для вирощування грибів, площею 4815,7 кв.м., що розташований за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) р-н, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Б (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214).

Суд наголошує, що заходи забезпечення позову не є додатковим засобом відповідальності або стимулювання відповідача до виконання зобов`язань, а діють виключно як засіб забезпечення реального виконання рішення суду. Також, суд вказує на необхідність дотримуватись балансу інтересів всіх учасників процесу. Правові наслідки застосування саме такого заходу забезпечення не призведуть до невиправданих і надмірних обмежень прав відповідача у справі.

Суд повідомляє, що заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Також з урахуванням часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу відчужувати спірне нерухоме майно, суд вважає, що немає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Поряд з цим суд доводить до відома учасників справи, що в силу статті 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст. 136-137, 140, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» від 22.07.2024 про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Вжити заходів забезпечення позову у справі шляхом заборони до набрання законної сили рішенням суду у господарській справі № 911/1910/24 Товариству з обмеженою відповідальністю «MV» (08136, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Крюківщина, вул. Балукова, буд. 5А, ) відчужувати належний йому на праві власності цех по приготуванню основи для вирощування грибів, площею 4815,7 кв.м., що розташований за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) р-н, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Б (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 214).

3. Повідомити, що ця ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили, тобто після дня її прийняття 30.07.2024.

4. Стягувачем за цією ухвалою є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (01011, м. Київ, вул. Алмазова, буд. 4-а, ).

5. Боржником за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «MV» (08136, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Крюківщина, вул. Балукова, буд. 5А, ).

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України.

Ухвала суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені ст. ст. 254-256 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 31.07.2024.

Суддя А.Ф. Черногуз