ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" липня 2024 р. Справа № 924/516/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гусько О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РАНП"

до: 1. товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум ессетс"

2. корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум ессетс" - публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

про визнання недійсним договору іпотеки, скасування державної реєстрації права іпотеки та записів

за участю представників:

позивача - "Фінансова компанія "РАНП": Янчук О.С. - керівник

відповідача - ТОВ "Спектрум ессетс": не з`явився

відповідача - корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт": не з`явився

третьої особи - ПАТ "Фідобанк": Кібець Р.Р. згідно з довіреністю від 25.12.2023

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РАНП" звернулось до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Фідобанк" та корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт", в якому просить: визнати недійсним договір іпотеки від 20.03.2007, укладений між ВАТ "Акціонерний комерційний банк "Престиж" (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ "Фідобанк") та Корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт", який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Стець О.М. 20.03.2007 та зареєстрований в реєстрі за №1149; скасувати проведену на підставі договору іпотеки від 20.03.2007 державну реєстрацію права іпотеки відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Престиж" на споруди оздоровчого комплексу, що знаходяться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, село Осташки, вулиця Затишна, будинок 1, які належать на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РАНП" та відповідні записи про іпотеку: 5537977 (реєстраційний номер іпотеки: 4664550 від 20.03.2007 в Державному реєстрі іпотек) і про обтяження: 5537991 (реєстраційний номер обтяження: 4659993 від 20.03.2007 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).

Ухвалою суду від 31.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/516/24, призначено підготовче засідання на 17.06.2024, яке було відкладено на 27.06.2024, 02.07.2024.

Ухвалою суду від 02.07.2024 замінено відповідача у справі №924/516/24 - публічне акціонерне товариство "Фідобанк" на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю "Спектрум ессетс", залучено публічне акціонерне товариство "Фідобанк" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум ессетс", відкладено підготовче засідання у справі №924/516/24 на 15.07.2024.

Ухвалою суду від 15.07.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 24.07.2024.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що правоустановчий документ, на підставі якого у корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт" виникло право власності на споруди оздоровчого комплексу, а саме: договір про продовження діяльності Телерадіокорпорації "Контакт", є нікчемним, до висновку про що дійшов Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у постанові від 21.08.2013 у справі №686/7028/13-а, а рішення Осташковецької сільської ради №35 від 28.10.2004 та №30 від 27.10.2005 і свідоцтво про право власності серії САА № 216778 від 17.11.2005 були скасовані як незаконні та такі, що порушують право власності позивача. Вважає, що корпорація "Телерадіокорпорація "Контакт" не набула право власності на споруди оздоровчого комплексу у встановленому законом порядку та не мала правових підстав передавати нерухоме майно в іпотеку ВАТ "Акціонерний комерційний банк "Престиж" (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ "Фідобанк"), а тому спірний договір іпотеки від 20.03.2007 укладений з порушенням вимог ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 та ч. 2 ст. 583 Цивільного кодексу України. Оскільки позивач як власник та фактичний володілець 243/250 частки споруд оздоровчого комплексу не передавав їх в іпотеку ВАТ "Акціонерний комерційний банк "Престиж" (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ "Фідобанк") та не надавав згоди на їх передачу в іпотеку, вважає, що спірний договір іпотеки та наявність вчинених на його підставі записів про іпотеку в Державному реєстрі іпотек та про обтяження (заборону) на вище вказане нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушують права та законні інтереси позивача, зокрема, його право власності (право вільного розпорядження) на вищевказаний об`єкт нерухомого майна. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 3, 13, 15, 16, 203, 215, 216, 236, 317, 319, 321, 391, 575, 583 ЦК України, ст. ст. 5 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 17, 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" у відзиві на позовну заяву від 04.06.2024 просить відмовити у задоволенні позову. Повідомив, що ПуАТ "Фідобанк" є, зокрема правонаступником всіх прав та обов`язків АКБ "Престиж". Зазначив, що на підставі рішення Національного банку України від 20.05.2016 №8 "Про віднесення ПуАТ "Фідобанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.05.2016 №783 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПуАТ "Фідобанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно з яким у банку запроваджено тимчасову адміністрацію з 20.05.2016, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПуАТ "Фідобанк" Коваленку О.В. Тимчасову адміністрацію було продовжено до 19.07.2016 включно на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду від 09.06.2016 №959. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016 №142-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПуАТ "Фідобанк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 19.07.2016 №1265 "Про початок процедури ліквідації ПуАТ "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПуАТ "Фідобанк" з 20.07.2016, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПуАТ "Фідобанк", визначені ст. ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, ОСОБА_1 з 20.07.2016. Продовження строків здійснення процедури ліквідації ПуАТ "Фідобанк", делегування повноважень ліквідатора уповноваженій особі Фонду, зміна уповноважених осіб Фонду здійснювались на підставі рішень виконавчої дирекції Фонду від 02.07.2018 №1836 (до 19.07.2020), від 25.10.2019 №2732 (змінено Уповноважену особу Фонду Коваленка О.В. на Білу І.В.), від 15.06.2020 №1124. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 31.10.2022 №874 з 16.11.2022 відкликано повноваження ліквідатора ПуАТ "Фідобанк", делеговані Білій І.В. рішенням виконавчої дирекції Фонду від 15.06.2020 №1124, вирішено повноваження під час ліквідації ПуАТ "Фідобанк", визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з 16.11.2022 здійснювати Фондом безпосередньо.

Посилаючись на ч. 1 ст. 3, п. 8 ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 36, п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", звертає увагу на те, що з моменту введення у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку, який зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та є самостійним суб`єктом господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зауважує, що позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинна бути доведена не лише наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, але й порушення внаслідок укладання відповідного правочину своїх прав та законних інтересів.

Крім того, повідомило, що за даними Єдиної операційно-інформаційної системи (далі ЄОІС) ПуАТ "Фідобанк" був укладений кредитний договір №014/1721/81/01588 від 20.03.2007 з боржником ОСОБА_2 ; ПуАТ "Фідобанк" право вимоги за кредитним договором №014/1721/81/01588 від 20.03.2007 було відступлено ТОВ "Спектрум ессетс" у складі лоту GL3N218881, оформлене протоколом електронного аукціону від 01.09.2020 №UA-EA-2020-08-07-000001-b, згідно договору №GL3N218881 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Черленюх Л.В. (зареєстровано у реєстрі за №1218); забезпечення за даним кредитним договором, а саме: за договором іпотеки (опис іпотеки за даними ЄОІС відсутній), укладеним з боржником ОСОБА_2 , було списано з балансу 25.09.2020 у зв`язку з відступленням прав вимоги.

При цьому ПуАТ "Фідобанк" відповідно до клопотань від 27.06.2024 та від 01.07.2024 на підтвердження правонаступництва за кредитним договором та договором іпотеки надано копію протоколу електронного аукціону №UA-TF-2020-08-07-000001-b від 01.09.2020, складеного товарною біржею "Еко біржа" щодо лоту GL3N218881: кредитний портфель з прав вимоги за кредитними договорами, забезпеченими іпотекою, що укладені з фізичними особами в кількості 912 позицій, копію договору №GL3N218881 відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25.09.2020, копію витягів з додатку №1 та акту приймання-передачі документів до договору №GL3N218881 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Черленюх Л.В. (зареєстровано у реєстрі за №1218), копію платіжного доручення №2353 від 24.09.2020 про сплату ТОВ "Спектрум ессетс" на користь публічного акціонерного товариства "Фідобанк" 55589658,70 грн за лот GL3N218881: протокол №UA-TF-2020-08-07-000001-b від 01.09.2020.

Позивач у відповіді на відзив від 07.06.2024 повідомив, що визнає пояснення ПуАТ "Фідобанк" щодо правонаступництва ПуАТ "Фідобанк" всіх прав та обов`язків АКБ "Престиж"; щодо виведення ПуАТ "Фідобанк" як неплатоспроможного банку з ринку; щодо пріоритетності норм спеціального Закону та щодо того, що Фонд гарантування вкладів не є правонаступником банку, та просить суд врахувати під час розгляду справи.

Звертає увагу суду на те, що у відзиві на позов ПуАТ "Фідобанк" фактично не навело жодного заперечення проти позову, що свідчить про аргументованість та беззаперечність всіх доводів та міркувань позивача щодо предмета спору, викладених у позовній заяві.

Стверджує, що визнання спірного договору іпотеки недійсним усуне правову невизначеність щодо правового режиму нерухомого майна позивача та наявності будь-яких обтяжень щодо нього, зокрема, іпотеки та обтяження, оскільки наслідком задоволення позову є недійсність договору з моменту його укладення та, відповідно, констатація відсутності будь-яких обтяжень щодо належного позивачу майна з моменту укладення оспорюваного правочину. Тобто те, що ПуАТ "Фідобанк" не набуло права іпотеки з 20.03.2007 та, відповідно, не набуло права у будь-який спосіб розпоряджатися таким правом, в т.ч. шляхом передачі права вимоги на користь третіх осіб.

Вважає, що ПуАТ "Фідобанк" є належним співвідповідачем у справі, оскільки, по-перше, спірний договір іпотеки 20.03.2007 укладався між ВАТ "Акціонерний комерційний банк "Престиж" як іпотекодержателем та корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт" як іпотекодавцем; по-друге, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в його архівній частині державному реєстрі Іпотек міститься інформація про те, що суб`єктами зареєстрованої іпотеки є, зокрема іпотекодержатель: відкрите акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Престиж" (правонаступником якого є ПуАТ "Фідобанк").

Відповідач 1 - ТОВ "Спектрум ессетс" відзиву на позов не надало, представника в засідання суду не направило, про причини неявки та неподання відзиву не повідомило, хоча було належним чином повідомлено про судовий розгляд справи. Ухвали суду від 02.07.2024, 15.07.2024 доставлені до електронного кабінету останнього, що підтверджується відповідними довідками від 02.07.2024 та 15.07.2024.

Відповідач 2 - Корпорація "Телерадіокорпорація "Контакт" представника в судове засідання не направила, відзиву на позов не надала. Ухвали суду направлялись на адресу відповідача 2, зазначену в позовній заяві та відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З приводу наведеного судом враховуються положення ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просить позов задовольнити.

Представник третьої особи підтримав позицію, зазначену у відзиві.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Рішенням виконкому Осташковецької сільської ради №23 від 26.06.2003 за результатами розгляду заяви генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ранп" Лук`янчикова А.М. про оформлення права власності на 243/250 частини споруд оздоровчого комплексу загальною площею 6574,6 кв.м, електромережі оздоровчого комплексу, що знаходяться в с. Осташки по вул. Затишна Хмельницького району Хмельницької області та були передані на підставі протоколу зборів учасників ТОВ "Фінансова компанія Ранп" №5/05 від 19.05.2003 по акту приймання-передачі майна від 19.05.2003, яке вноситься дочірнім підприємством "Фінансова компанія "Росагронафтопродукт" для формування статутного фонду ТОВ "Фінансова компанія "Ранп", вирішено оформити право власності на 243/250 частини споруд оздоровчого комплексу загальною площею 6574,6 кв.м, електромережі оздоровчого комплексу, що знаходяться в с. Осташки по вул. Затишна Хмельницького району Хмельницької області за ТОВ "Фінансова компанія "Ранп".

На підставі зазначеного рішення Осташковецькою сільською радою ТОВ "Фінансова компанія "Ранп" видано свідоцтво від 02.07.2003 на право власності на нерухоме майно - 243/250 частки споруди оздоровчого комплексу та електромережі оздоровчого комплексу за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Осташки, вул. Затишна, 1 та Хмельницьким БТІ за реєстраційним номером 1704625 проведено реєстрацію права власності ТОВ "Фінансова компанія "Ранп" на нерухоме майно - 243/250 частки споруди оздоровчого комплексу та електромережі оздоровчого комплексу за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Осташки, вул. Затишна, 1, про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.07.2003.

Рішенням виконавчого комітету Осташковецької сільської ради від 28.10.2004 №35 за результатами розгляду заяви президента Телерадіокорпорації "Контакт" Лук`янчикова А.М., що діє на підставі Статуту, про оформлення права власності на споруди оздоровчого комплексу загальною площею 6574,6 кв.м, в т.ч на споруду столової, споруду спального корпусу, споруду адміністративного будинку, споруду овочесховища, станцію перекачки фекальних відходів, мазутну станцію, щитову дизельну станцію, водонапірну башту, господарський корпус, будинок сторожа, що належать ТОВ "Фінансова компанія "Ранп" відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.07.2003, що видане на підставі рішення Осташковецької сільської ради №27 від 26.02.2003, та були передані як частка до статутного фонду телерадіокорпорації "Контакт" (на підставі договору про продовження діяльності телерадіокорпорації "Контакт" від 12.07.2004, відповідно до протоколу зборів Ради директорів №1/07 від 12.07.2004 та акту приймання-передачі майна від 22.09.2004, вирішено оформити право власності на споруди оздоровчого комплексу загальною площею 6574,6 кв.м, в т.ч. на споруду столової, споруду спального корпусу, споруду адміністративного будинку, споруду овочесховища, станцію перекачки фекальних відходів, мазутну станцію, щитову дизельну станцію, водонапірну башту, господарський корпус, будинок сторожа, що знаходяться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Осташки, вул. Затишна, за "Телерадіокорпорацією "Контакт".

Рішенням виконавчого комітету Осташковецької сільської ради від 27.10.2005 №30 внесено зміни до рішення виконавчого комітету Осташковецької сільської ради від 28.10.2004 №35, виклавши його в новій редакції. Зокрема, вирішено оформити право власності на споруди оздоровчого комплексу загальною площею 4146,50 кв.м, в т.ч. на споруду столової, споруду спального корпусу, споруду адміністративного будинку, споруду овочесховища, станцію перекачки фекальних відходів, мазутну станцію, щитову дизельну станцію, водонапірну башту, господарський корпус, будинок сторожа, що знаходяться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Осташки, вул. Затишна, за "Телерадіокорпорацією "Контакт".

Осташковецькою сільською радою на підставі рішення №35 від 28.10.2004 видано корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт" свідоцтво серії САА №216778 від 17.11.2005 на право власності на нерухоме майно - споруди оздоровчого комплексу загальною площею 4146,5 кв.м (в т. ч. споруда столової, споруда спального корпусу, споруда адміністративного будинку, споруда овочесховища, станція перекачки фекальних відходів, мазутна станція, щитова дизельна станція, водонапірна башта, господарський корпус, будинок сторожа) за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Осташки, вул. Затишна, 1, форма власності - приватна, частка 1/1.

Наведені обставини також встановлені у постанові Хмельницького адміністративного суду Хмельницької області від 21.08.2013 у справі №686/7028/13-а, якою задоволено адміністративний позов ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" до Осташковецької сільської ради про визнання незаконними та скасування рішень ради та про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасовано рішення Осташковецької сільської ради №35 від 28.10.2004 про оформлення права власності на споруди оздоровчого комплексу, що знаходяться в с. Осташки по вул. Затишній, 1 Хмельницького району Хмельницької області, за корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт", скасовано рішення Осташковецької сільської ради №30 від 27.10.2005 про внесення змін до рішення виконавчого комітету Осташковецької сільської ради від 28.10.2004 №35 "Про оформлення права власності на споруди оздоровчого комплексу, що знаходяться в с. Осташки по вул. Затишній, 1 Хмельницького району Хмельницької області, за корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт" та скасовано свідоцтво про право власності серії САА №216778 від 17.11.2005 на споруди оздоровчого комплексу загальною площею 4146,50 м.кв., які розташовані в Хмельницькому районі, с. Осташки, вул. Затишна, 1.

У зазначеній постанові судом встановлено, що 12.07.2004 між ТОВ "Фінансова компанія "РАНП", приватною фірмою "Контакт", ТОВ "Укрпол", ТОВ "Телекомпанія "ФНБ", Полонською телерадіоорганізацією "Полонський ТВ-канал", ТОВ "Телекомпанія "Шанс" на виконання рішення Ради директорів Телерадіокорпорації "Контакт" (протокол №1/07 від 12.07.2004) було укладено договір про продовження діяльності Телерадіокорпорації "Контакт", згідно розділу 5 якого ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" вносить частку у розмірі 9209000 грн, що становить 92,09% статутного фонду, із яких майно: 243/250 частини споруди оздоровчого комплексу, що знаходиться за адресою: Україна, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Осташки вул. Затишна, 1, із загальною площею споруд - 6574,6 кв.м, вартістю 2266704 гривні.

Відповідно до означеного договору між ТОВ "Фінансова компанія "РАНТ" та Телерадіокорпорацією "Контакт" 22.09.2004 був підписаний акт приймання - передачі майна, згідно якого ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" передало, а президент Телерадіокорпорації "Контакт" на підставі статуту прийняв у власність телерадіокорпорації наступне майно: споруди оздоровчого комплексу, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Осташки, вул. Затишна, 1 загальною площею споруд 6574,6 кв.м та вартістю 2299855,08 гривні.

Рішеннями Осташковецької сільської ради за №35 від 28.10.2004 та за №30 від 27.10.2005 було оформлено право власності на споруди оздоровчого комплексу загальною площею 4146,50 кв.м, в т.ч. споруду столової, споруду спального корпусу, споруду адміністративного будинку, споруду овочесховища, станцію перекачки фекальних відходів, мазутну станцію, щитову, дизельну станцію, водонапірну башту, господарський корпус, будинок сторожа, що знаходяться в с. Осташки по вул. Затишній, 1 Хмельницького району Хмельницької області, за корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт".

17.11.2005 Осташковецька сільська рада на підставі рішень за №35 від 28.10.2004 та за №30 від 27.10.2005 видала корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт" свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА №216778 на споруди оздоровчого комплексу загальною площею 4146,50 кв.м, які знаходяться в с. Осташки по вул. Затишній, 1 Хмельницького району Хмельницької області.

При прийнятті вищезазначеної постанови, задовольняючи позов, суд врахував, що: договір про продовження діяльності Телерадіокорпорації "Контакт" від 12.07.2004 є нікчемним, тобто таким, що не створює юридичних наслідків для його сторін, оскільки він нотаріально не посвідчувався, що є порушенням вимог ч. 5 ст. 8 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"; загальними зборами учасників ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" як вищим органом управління товариства не надавалась згода на передачу вищевказаного майна до статутного фонду корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт", а також не уповноважувався генеральний директор Бушнєв В.В. на підписання будь-яких договорів та актів на здійснення будь-якої передачі майна до статутного фонду ТРК "Контакт", а підставою для видачі Осташковецькою сільською радою рішень №35 від 28.10.2004 та №30 від 27.10.2005 виступило звернення ТРК "Контакт" та договір про продовження діяльності телерадіокорпорації "Контакт" від 12.07.2004, акт приймання-передачі майна від 22.09.2004.

Також у постанові зазначено, що корпорація "Телерадіокорпорація "Контакт" з метою досудового врегулювання спору повернула позивачу за актом приймання-передачі споруди оздоровчого комплексу загальною фактичною площею 4146,50 м.кв. шляхом підписання акту приймання-передачі майна від ТРК "Контакт" до ТОВ "Фінансова компанія "РАНП", та накладної №16 від 16.11.2012 р. про передачу нерухомого майна.

У матеріали справи позивачем надано копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №640742 від 03.05.2014 на споруди оздоровчого комплексу та електромережі оздоровчого комплексу загальною площею 4158,8 кв.м, які знаходяться в с. Осташки по вул. Затишній, 1 Хмельницького району Хмельницької області (243/250 частки). Свідоцтво містить запис про його видання на заміну свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №921314 від 02.07.2003, виданого Осташковецькою сільською радою.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.05.2014 за ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" на праві приватної власності зареєстровано 243/250 частки нерухомого майна - споруда оздоровчого комплексу та електромережа оздоровчого комплексу за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Осташки, вул. Затишна, 1, загальною площею 4158,8 кв.м (складові частини об`єкта: спальний корпус, їдальня, будинок відпочинку, битовий корпус, адмінбудівля, овочесховище, ст.перер.відход., мазут.станція, щитова, дізельна, водонагрівна башня), підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності номер 21200819 від 03.05.2014, яке видано на заміну свідоцтва про право власності на нерухоме майно САА №921314 від 02.07.2003.

Також відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.05.2024 за ТОВ "Фінансова компанія "Ранп" 16.04.2014 зареєстровано право власності на споруду оздоровчого комплексу та електромережу оздоровчого комплексу площею 4158,80 кв.м по АДРЕСА_1 (складові частини: спальний корпус, їдальня, будинок відпочинку, битовий корпус, адмінбудинок, овочесховище, ст.перед.відход., мазут.станц., щитова, дізельна, водонагрівна башня) на підставі свідоцтва про право власності від 03.05.2014 №21200819.

Крім того, на вказане майно 20.03.2007 на підставі договору іпотеки від 20.03.2007 №1149 зареєстровано іпотеку, іпотекодержателем за якою вказано відкрите акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Престиж", майновим поручителем - корпорацію "Телерадіокорпорація "Контакт" (номер запису про іпотеку: 5537977 від 20.03.2007, реєстраційний номер іпотеки: 4664550 від 20.03.2007 в Державному реєстрі іпотек), обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, за яким особою, майно якої обтяжується, вказано корпорацію "Телерадіокорпорація "Контакт" (номер запису про обтяження: 5537991 від 20.03.2007, реєстраційний номер обтяження: 4659993 від 20.03.2007 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).

Так, у матеріали справи надано договір іпотеки від 20.03.2007, укладений між ВАТ "Акціонерний банк "Престиж" як Іпотекодержателем та корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт" як Іпотекодавцем (далі - договір).

У п. 1.1 договору зазначено, що він забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №014/1723/81/01588 від 20.03.2007, укладеного між Іпотекодержателем та ОСОБА_2 , а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого Іпотекодержатель зобов`язується перед Позичальником надати йому кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування в сумі 300000 дол США у строк до 19.03.2012, а Позичальник, у свою чергу, зобов`язується повернути цей кредит, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що предметом іпотеки є нерухоме майно: споруда оздоровчого комплексу загальною площею 4146,5 кв.м, що знаходяться за адресою: с. Осташки, Хмельницька обл., Хмельницький район, вул. Затишна, 1, та складається зі споруди столової, споруди спального корпусу, споруди адміністративного будинку, споруди овочесховища, станції перекачки фекальних відходів, мазутної станції, щитової, дизельної станції, водонапірної башти, господарського корпусу, будинку сторожа, який належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.11.2005 Осташковецькою сільською радою на підставі рішення Осташковецької сільської ради №35 від 28.10.2004 №30 та зареєстрованого в Хмельницькому бюро технічної інвентаризації 17.11.2005, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за р. №12821547.

Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 6260072,00 гривні. Вартість предмету іпотеки згідно витягу Хмельницького БТІ від 19.02.2007 за №13622266 складає 2266704,00 грн (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 1.4 договору на строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні (користуванні) Іпотекодавця.

У п. п. 1.6, 1.7 договору зазначено, що обтяження предмета іпотеки іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленого законом. Державна реєстрація здійснюється на підставі повідомлення Іпотекодержателя та за рахунок Іпотекодавця. Оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотеки передаються Іпотекодавцем за актом приймання - передачі на зберігання Іпотекодержателю, до повного виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором.

Згідно з п. п. 2.1.1, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5 договору іпотеки Іпотекодавець гарантує, що предмет іпотеки знаходиться у його власності, до моменту укладення цього Договору нікому не відчужений, під забороною (арештом), а також заставою, і в тому числі податковою, не перебуває, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесений, судового спору щодо нього немає, прав щодо нього у третіх осіб (за договорами найму, оренди тощо) як в межах України, так і за межами України немає; не підлягає вилученню, до нього не пред`явлені і не будуть пред`явлені майнові позови, пов`язані з його вилученням; не знаходиться у спільній частковій власності, не є часткою, паєм; будь-які вимоги третіх осіб не забезпечені і не будуть забезпечені предметом іпотеки чи правами на його отримання незалежно від строків виникнення цих вимог.

У п. 6.2 договору зазначено, що право іпотеки, та відповідно і цей договір, припиняє чинність у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання, забезпеченого цією іпотекою.

Відступлення прав за цим договором здійснюється Іпотекодержателем без необхідності отримання згоди Іпотекодавця, за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за кредитним договором. Відступлення прав Іпотекодержателем за цим договором здійснюється за правочином про відступлення прав, який підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку (якщо така реєстрація була проведена). Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити Іпотекодавця про відступлення прав за цим договором і права вимоги за кредитним договором (п. 8.5 договору).

Згідно з наданим у матеріали справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.06.2024 ПАТ "Фідокомбанк" припинено 05.08.2014 в результаті реорганізації, правонаступником зазначено ПАТ "Фідобанк".

Пунктом 1.1 статуту ПАТ "Фідобанк", затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів від 14.04.2016 (протокол №78), зокрема визначено, що 30.10.2013 на підставі рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ "Фідобанк" (протокол №68) був затверджений передавальний акт, відповідно до якого ПАТ "Фідобанк" було передано усе майно, права та обов`язки ПАТ "Фідокомбанк", зареєстрованого Національним банком України 25.01.2006. ПАТ "Фідокомбанк" був правонаступником прав і зобов`язань АКБ "Престиж", створеного у формі відкритого акціонерного товариства, ВАТ "Ерсте банк". Внаслідок цього ПАТ "Фідобанк" є також правонаступником всіх прав та обов`язків АКБ "Престиж", створеного у формі відкритого акціонерного товариства, ВАТ "Ерсте банк", ПАТ "Фідокомбанк".

ПАТ "Фідобанк" у матеріали справи надано протокол електронного аукціону №UA-TF-2020-08-07-000001-b, в якому зазначено, що за результатами електронного аукціону 01.09.2020 по лоту GL3N218881 по продажу активів публічного акціонерного товариства "Фідобанк" - кредитного портфеля з прав вимоги за кредитними договорами, забезпеченими іпотекою, що укладені з фізичними особами, в кількості 912 позицій переможцем стало ТОВ "Спектрум ессетс".

25.09.2020 між публічним акціонерним товариством "Фідобанк", який є повним правонаступником акціонерного банку "Ажіо", відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Престиж", відкритого акціонерного товариства "Ерсте Банк", публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк", акціонерного банку "Факторіал Банк", відкритого акціонерного товариства "СЕБ Банк" (надалі - Банк), в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ "Фідобанк" Білої І.В., яка діє на підставі Закону Украйні "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2732 від 25.10.2019, рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1460 від 06.08.2020 "Про затвердження умов продажу активів ПУАТ "Фідобанк", та ТОВ "Спектрум ессетс" (надалі - Новий кредитор), керуючись статтями 6, 512, 519, 627, 632, 656 Цивільного кодексу України та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-TF-2020-08-07-000001-b від 01.09.2020, складеним товарною біржею "Еко біржа", укладено договір №GL3N218881 відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Згідно з п. 1 наведеного договору в порядку і на умовах, визначених договором, Банк відступає Новому кредитору, належне Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього Договору (Боржники), включаючи права вимога до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами та/або договорами застави та/або договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору - Основні договори, надалі за текстом "Права вимоги", Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

У п. 2 договору відступлення права вимоги зазначено, що за цим договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього Договору, набуває усі права Кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, право вимагати сплату неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених ст. 625 ЦК України (індекс інфляції, 3% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право вимагати застосувань наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають із розірвання та/або визнання недійсними договорів із боржниками, права що виплавають із судових справ, у тому числі зі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього договору, права вимоги за мировими угодами із Боржниками, договорами з арбітражними керуючими Боржників, охоронними організаціями, права участі у комітеті кредиторів Боржників, тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього договору. Права Кредитора за Основними договорами переходять до Нового Кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов основних договорів.

Сторони підтверджують, що після набуття Новим кредитором прав вимоги, Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Згідно з п. 4 договору сторони домовились, що за відступлення права вимоги за основними договорами відповідно до цього договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 52589658,70 грн без ПДВ (ціна договору). Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до п. 14 цього договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор.

Новий кредитор у п. 10 договору відступлення підтвердив, що до моменту укладення цього договору ознайомився із фактичним станом заборгованості за Основними договорами, змістом Основних договорів та зауважень до них не має і приймає усі ризики, пов`язані із основними договорами та Правами вимоги. Новий кредитор самостійно несе ризики, пов`язані з порушенням зазначених у цьому пункті договору гарантій та запевнень.

У п. 11 договору відступлення сторони погодились, що визнання в подальшому недійсними (нікчемність) всіх або будь-якого із Прав вимоги за Основними договорами не впливає на дійсність цього договору та Банк не несе жодної відповідальності у разі визнання недійсними (нікчемності) будь-якого із Основних договорів.

Договір відступлення посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернелюх А.В., зареєстрований в реєстрі за №1218.

У додатку №1 до договору відступлення (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників/поручителів/іпотекодавців/заставодавців за такими договорами) зазначено боржника Лук`янчиков А.М., кредитний договір №014/1721/81/01588 від 20.03.2007 та іпотекодавця за ним - корпорація "Телекорпорація "Контакт", договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Стець О.М., зареєстрований в реєстрі за №1149 від 20.03.2007.

Згідно з актом приймання-передачі оригіналів документів за договором №GL3N218881 про відступлення прав вимоги від 25.09.2020 Банк передав, а Новий кредитор прийняв документи, зокрема, кредитний договір №014/1721/81/01588 від 20.03.2007, додаткову угоду №1 від 11.01.2010 до зазначеного кредитного договору, договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Стець О.М. та зареєстрований в реєстрі за №1149, технічний паспорт на приміщення по вул. Зарічній №1 власник Телерадіокомпанія "Контакт", свідоцтво про право власності на нерухоме майно №30 від 27.10.2005 серії САА №216778, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8979001 від 17.11.2005 серії СВУ №944818.

Відповідно до платіжного доручення №2353 від 24.09.2020 товариство з обмеженою відповідальністю "Спектрум ессетс" (новий кредитор) сплатило на користь публічного акціонерного товариства "Фідобанк" 55589658,70 грн за придбання права вимоги згідно з договором №GL3N218881 відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25.09.2020.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно з частиною першою статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, особа, звертаючись до суду, вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач, посилаючись на те, що він як володіючий власник 243/250 частки споруд оздоровчого комплексу , що знаходиться в с. Осташки, не передавав їх в іпотеку ВАТ "Акціонерний комерційний банк "Престиж" (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ "Фідобанк"), не перебував та не перебуває у зобов`язальних відносинах з ПАТ "Фідобанк", звернувся із позовними вимогами про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном шляхом визнання недійсним договору іпотеки від 20.03.2007 на майно та скасування проведеної на підставі договору іпотеки державної реєстрації прав іпотеки на майно і відповідних записів про іпотеку і обтяження.

Судом враховується, що відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 Цивільного кодексу України).

В силу статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Для вирішення питання про визнання недійсним правочину, оспорюваного заінтересованою особою, правове значення має встановлення впливу наслідків вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи. У такому випадку важливим є врахування того, що таке звернення заінтересованої особи до суду з позовом про визнання недійсним договору є направленим на усунення несприятливих наслідків для цієї особи (недопущення їх виникнення у майбутньому), пов`язаних з вчиненням оспорюваного правочину (постанова Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17).

За висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).

Суд зауважує, що в силу положень статей 215, 216 Цивільного кодексу України у розгляді спору про визнання оспорюваного правочину недійсним за заявою заінтересованої особи необхідним є першочергово встановлення наявності підстав для оспорення правочину та встановлення обставин, чим порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес такої особи. Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №450/1620/16-ц, від 28.09.2022 у справі № 910/6165/21, від 25.08.2022 у справі №922/1978/16 (922/2045/21), від 17.06.2021 у справі №961/12692/17, від 30.06.2021 у справі № 925/889/20.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання договору іпотеки від 20.03.2007, укладеного між ВАТ "Акціонерний комерційний банк "Престиж" та корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт", недійсним, позивач посилається на те, що корпорація "Телерадіокорпорація "Контакт" не набула право власності на споруди оздоровчого комплексу у встановленому законом порядку та, відповідно, не мала правових підстав передавати нерухоме майно в іпотеку.

Судом враховується, що відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно зі статтею 572 Цивільного кодексу України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до частини другої статті 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом (ст. 5 Закону України "Про іпотеку").

Як убачається з матеріалів справи, 20.03.2007 між ВАТ "Акціонерний банк "Престиж" як Іпотекодержателем та корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт" як Іпотекодавцем укладено договір іпотеки, який за умовами п. 1.1 забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №014/1723/81/01588 від 20.03.2007, укладеного між Іпотекодержателем та ОСОБА_2 , а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому.

Пунктом 1.2 договору визначено предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: споруда оздоровчого комплексу загальною площею 4146,5 кв.м, що знаходяться за адресою: с. Осташки, Хмельницька обл., Хмельницький район, вул. Затишна, 1, та складається зі споруди столової, споруди спального корпусу, споруди адміністративного будинку, споруди овочесховища, станції перекачки фекальних відходів, мазутної станції, щитової, дизельної станції, водонапірної башти, господарського корпусу, будинку сторожа, який належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.11.2005 Осташковецькою сільською радою на підставі рішення Осташковецької сільської ради №35 від 28.10.2004 №30 та зареєстрованого в Хмельницькому бюро технічної інвентаризації 17.11.2005, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за р. №12821547.

За змістом частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (стаття 319 Цивільного кодексу України).

Отже, право власності - це правовий зв`язок між майном та суб`єктом цього права. За відсутності цього зв`язку (який встановлюється на підставі правовстановлюючих документів) відсутні підстави стверджувати про наявність права суб`єкта на об`єкт нерухомого майна.

З викладеного убачається, що предметом іпотеки може бути майно, яке належить на праві власності іпотекодавцю, який має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Іншими словами, лише власник може передати належне йому майно в іпотеку (подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №911/735/19 та від 12.01.2021 у справі № 910/2538/18).

Разом з тим з матеріалів справи слідує, що постановою Хмельницького адміністративного суду Хмельницької області від 21.08.2013 у справі №686/7028/13-а задоволено адміністративний позов ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" до Осташковецької сільської ради та скасовано рішення Осташковецької сільської ради №35 від 28.10.2004 про оформлення права власності на споруди оздоровчого комплексу, що знаходяться в АДРЕСА_1 , за корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт", скасовано рішення Осташковецької сільської ради №30 від 27.10.2005 про внесення змін до рішення виконавчого комітету Осташковецької сільської ради від 28.10.2004 №35 "Про оформлення права власності на споруди оздоровчого комплексу, що знаходяться в АДРЕСА_1 , за корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт" та скасовано свідоцтво про право власності серії САА №216778 від 17.11.2005 на споруди оздоровчого комплексу загальною площею 4146,50 м.кв., які розташовані в Хмельницькому районі, с. Осташки, вул. Затишна, 1.

Скасовуючи рішення Осташковецької сільської ради №30 від 27.10.2005, №35 від 28.10.2004 та видане корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт" на їх підставі свідоцтво про право власності серії САА №216778 від 17.11.2005, суд виходив з того, що вказані рішення були прийняті, зокрема з огляду на договір про продовження діяльності телерадіокорпорації "Контакт" від 12.07.2004, який є нікчемним, тобто таким, що не створює юридичних наслідків для його сторін. Крім того, загальними зборами учасників ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" як вищим органом управління товариства не надавалась згода на передачу нерухомого майна до статутного фонду корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт", генеральний директор не уповноважувався на підписання будь-яких договорів та актів на здійснення будь-якої передачі майна до статутного фонду ТРК "Контакт".

У контексті наведеного судом береться до уваги, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

Таким чином, беручи до уваги скасування постановою Хмельницького адміністративного суду Хмельницької області від 21.08.2013 у справі №686/7028/13-а рішень Осташковецької сільської ради №30 від 27.10.2005, №35 від 28.10.2004 та свідоцтва про право власності серії САА №216778 від 17.11.2005, корпорація "Телерадіокорпорація "Контакт" не набула права власності на предмет іпотеки - споруду оздоровчого комплексу загальною площею 4146,5 кв.м, що знаходяться за адресою: с. Осташки, Хмельницька обл., Хмельницький район, вул. Затишна, 1, відтак не мала права розпоряджатися ним, у тому числі передавати в іпотеку за оспореним договором.

У свою чергу, позивач як власник нерухомого майна - споруд оздоровчого комплексу загальною площею 4158,80 кв.м, що знаходяться за адресою: с. Осташки, Хмельницька обл., Хмельницький район, вул. Затишна, 1 (згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02.07.2003), зазначене нерухоме майно в іпотеку за оспореним договором не передавав, не був стороною цього правочину та не перебував із його сторонами в зобов`язальних відносинах.

З огляду на зазначене договір іпотеки від 20.03.2007, укладений між ВАТ "Акціонерний банк "Престиж" як іпотекодержателем та корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт" як іпотекодавцем не відповідає положенням ст. ст. 317, 319, 203, 583 Цивільного кодексу України та ст. 5 Закону України "Про іпотеку".

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі №916/290/16.

У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2024 у справі №496/1059/18 роз`яснила, що якщо спір стосується правочину, укладеного власником майна, то його відносини з контрагентом мають зобов`язальний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Так у ситуації, коли майно передане власником за правочином, який є оспорюваним, ефективним способом захисту може бути, зокрема, позов про визнання правочину недійсним та про застосування наслідків недійсності правочину.

Водночас коли власник та особа, яка зареєструвала за собою право іпотеки на його нерухоме майно, не перебували у зобов`язальних відносинах, власник майна може скористатись речово-правовими способами захисту. У цьому висновку Велика Палата Верховного Суду звернулась до власних висновків, викладених у пунктах 109, 110 постанови від 21.12.2022 у справі №914/2350/18 (914/608/20).

Позивач, посилаючись на обмеження його права вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном, відтак його порушення, просить скасувати проведену на підставі договору іпотеки від 20.03.2007 державну реєстрацію права іпотеки відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Престиж" та відповідні записи про іпотеку: 5537977 і про обтяження: 5537991.

За загальним правилом, речово-правові способи захисту прав особи застосовуються тоді, коли сторони не пов`язані зобов`язальними відносинами.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387, 388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов).

Позовом про витребування майна (віндикаційним позовом) є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності індивідуально визначеного майна, до особи, яка ним заволоділа, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння.

Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Схожі висновки викладені, зокрема, у пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №488/2807/17.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). За змістом цієї статті негаторний позов застосовується для захисту від порушень, які не пов`язані із позбавленням володіння (див. пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними, зокрема, у пункті 72 постанови від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц та пункті 100 постанови від 18.01.2023 у справі №488/2807/17, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння (позиція, підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2024 у справі №496/1059/18).

Судом враховується, що відповідно до постанови Хмельницького адміністративного суду Хмельницької області від 21.08.2013 у справі №686/7028/13-а корпорація "Телерадіокорпорація "Контакт" з метою досудового врегулювання спору повернула позивачу за актом приймання-передачі споруди оздоровчого комплексу загальною фактичною площею 4146,50 м.кв. шляхом підписання акту приймання-передачі майна від ТРК "Контакт" до ТОВ "Фінансова компанія "РАНП", та накладної №16 від 16.11.2012 р. про передачу нерухомого майна.

Крім того, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.05.2014, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.05.2024 за ТОВ "Фінансова компанія "Ранп" 16.04.2014 зареєстровано право власності на споруду оздоровчого комплексу та електромережу оздоровчого комплексу площею 4158,80 кв.м по АДРЕСА_1 (складові частини: спальний корпус, їдальня, будинок відпочинку, битовий корпус, адмінбудинок, овочесховище, ст.перед.відход., мазут.станц., щитова, дізельна, водонагрівна башня) на підставі свідоцтва про право власності від 03.05.2014 №21200819, яке видано на заміну свідоцтва про право власності на нерухоме майно САА №921314 від 02.07.2003.

Отже, вищенаведене свідчить, що позивач є володіючим власником, який прагне усунути перешкоди у здійсненні правомочності самостійно розпоряджатись своїм нерухомим майном, що виникли через дії осіб, з якими він не перебував у зобов`язальних відносинах, а тому позов у цій справі в частині вимог, спрямованих на усунення цих перешкод, є негаторним.

Судом береться до уваги, що згідно зі ст. 4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону, що узгоджується з пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за змістом якого державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності.

Пункт 5 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає обтяження як заборону або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину.

Аналіз наведених вище норм Законів України "Про іпотеку" та "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що, за загальним правилом, власник обтяженого іпотекою нерухомого майна може володіти та користуватись ним, однак обмежується у здійсненні правомочності самостійно розпоряджатись таким майном. Схожі висновки викладені в абзаці одинадцятому пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 14.07.2020 №8-р/2020 у справі №3-67/2019(1457/19) та постанові об`єднаної палати КЦС ВС від 03.07.2023 у справі №523/8641/15.

З матеріалів справи слідує, що на підставі договору іпотеки від 20.03.2007 №1149 на споруди оздоровчого комплексу, що знаходяться за адресою: с. Осташки, Хмельницька обл., Хмельницький район, вул. Затишна, 1, зареєстровано право іпотеки, іпотекодержателем за яким вказано відкрите акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Престиж", майновим поручителем - корпорацію "Телерадіокорпорація "Контакт" (номер запису про іпотеку: 5537977 від 20.03.2007, реєстраційний номер іпотеки: 4664550 від 20.03.2007 в Державному реєстрі іпотек), а також обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, за яким особою, майно якої обтяжується, вказано корпорацію "Телерадіокорпорація "Контакт" (номер запису про обтяження: 5537991 від 20.03.2007, реєстраційний номер обтяження: 4659993 від 20.03.2007 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).

При цьому у практиці Великої Палати Верховного Суду закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно (зокрема, пункт 98 постанови від 21.12.2022 у справі №914/2350/18 (914/608/20)). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (підпункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (підпункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (підпункт 6.13) та інші).

З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач як власник не передавав нерухоме майно в іпотеку за оспореним договором, не був стороною цього правочину та не перебував зі сторонами правочину в зобов`язальних відносинах, а державна реєстрація на підставі такого правочину права іпотеки на нерухоме майно за ВАТ "Акціонерний комерційний банк "Престиж" (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ "Фідобанк", правонаступником якого у спірних правовідносинах, у свою чергу, є ТОВ "Спектрум ессетс" згідно з ухвалою суду від 02.07.2024) є офіційним визнанням та підтвердженням державою факту набуття ним такого права, суд доходить висновку про незаконність такої державної реєстрації права іпотеки, що створює позивачу перешкоди у здійсненні правомочності самостійно розпоряджатись своїм нерухомим майном.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина третя статті 17 Закону України "Про іпотеку").

Процедура внесення державним реєстратором відомостей до Реєстру регламентована Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За загальним правилом, у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав чи їх обтяжень, державний реєстратор повинен керуватися нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 21.12.2022 у справі №914/2350/18 (914/608/20)).

Абзацами другим та четвертим частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у чинній редакції передбачено, зокрема, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

За змістом пункту 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у чинній редакції державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, якщо суд дійшов висновку, що право власності позивача було порушено незаконною реєстрацією права іпотеки на його нерухоме майно за відповідачем, з яким він не перебував у зобов`язальних відносинах, державний реєстратор на підставі судового рішення про скасування державної реєстрації права іпотеки, яке набрало законної сили, проводить державну реєстрацію припинення права іпотеки відповідача, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правоможності розпоряджатись своїм нерухомим майном (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 10.04.2024 у справі №496/1059/18).

При цьому в силу положень абзацу першого частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у чинній редакції, відомості про право іпотеки відповідача не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. Натомість державний реєстратор вчиняє нову реєстраційну дію - внесення до Реєстру відомостей про припинення права іпотеки відповідача на підставі судового рішення (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 21.12.2022 у справі №914/2350/18 (914/608/20)).

Відтак, зважаючи на те, що державна реєстрація права іпотеки відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Престиж" на споруди оздоровчого комплексу, що знаходяться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, село Осташки, вулиця Затишна, будинок 1, та належать на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РАНП", проведена на підставі договору іпотеки від 20.03.2007, укладеного з порушенням положень ст. ст. 317, 319, 203, 583 Цивільного кодексу України та ст. 5 Закону України "Про іпотеку", що, у свою чергу, порушує права товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РАНП" на передане в іпотеку нерухоме майно, суд доходить висновку про необхідність скасування державної реєстрації такого права іпотеки та задоволення позовних вимог у цій частині.

Водночас у постанові від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 Велика Палата Верховного Суду вказала, що оспорювання ланцюга договорів купівлі-продажу майнових прав (або інших правочинів) не є ефективним способом захисту в тому випадку, коли особа відступила право вимоги, яке їй не належить (у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт), а також коли відбулось відступлення припиненого права вимоги (тобто майнового права вимоги, якого не існує на момент укладення відповідного договору в будь-якого суб`єкта), що не створює жодних правових наслідків для особи - власника майна, яке було обтяжено іпотекою.

У постанові від 10.04.2024 у справі №496/1059/18 Велика Палата Верховного Суду вважала такий підхід застосовним і до правовідносин, які склались у справі №496/1059/18 (які є подібними до правовідносин у справі, що розглядається), адже оспорений договір, на відміну від внесених до Реєстру на його підставі записів, не створює для позивача перешкоди в розпорядженні нерухомим майном, а тому визнання його недійсним не призведе до відновлення порушених прав власника цієї нерухомості.

Так, Велика Палата Верховного Суду у вищенаведеній постанові конкретизувала висновки об`єднаної палати КГС ВС, викладені в постанові від 06.08.2021 у справі №910/20607/17, та зазначила, що для ефективного захисту прав володіючого власника нерухомого майна, щодо якого до Реєстру незаконно внесено запис про право іпотеки іншої особи, з якою власник не перебував у зобов`язальних відносинах, має застосовуватись негаторний позов про усунення перешкод у здійсненні власником права розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України), з яким власник може звернутись, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги про скасування державної реєстрації права іпотеки зазначеної особи.

Судове рішення про задоволення такого позову, яке набрало законної сили, є підставою для державної реєстрації відомостей про припинення незаконно зареєстрованого за відповідачем права іпотеки, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правоможності розпоряджатись своїм нерухомим майном.

При цьому оспорювання ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного нерухомого майна або документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію права іпотеки за відповідачем, не є ефективним способом захисту прав власника від описаного вище порушення.

Судом враховується, що, як зауважила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 09.02.2022 у справі №910/6939/20 та від 16.11.2022 у справі №911/3135/20, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають ураховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Також Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, по захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (схожі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 5.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23) та від 16.11.2022 у справі № 911/3135/20 (підпункт 8.47)).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 (підпункт 8.46), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (підпункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155).

Таким чином, з урахування наведеного, правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у вищенаведених постановах, оскільки усунення для позивача перешкоди у здійсненні ним правоможності розпоряджатись своїм нерухомим майном здійснюється шляхом державної реєстрації відомостей про припинення незаконно зареєстрованого за відповідачем права іпотеки на підставі судового рішення про скасування державної реєстрації права іпотеки, вимога про визнання недійсним договору іпотеки не є ефективним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах, а тому задоволенню не підлягає.

З приводу аргументів позивача про те, що визнання недійсним оспореного договору усуне правову невизначеність щодо правового режиму нерухомого майна позивача суд звертає увагу на завдання господарського судочинства, визначене ст. 2 ГПК України, яке здійснюється з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів.

Доводи позивача про те, що спірний договір іпотеки обмежує його право вільного розпорядження майном, спростовуються описаною вище позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.04.2024 у справі №496/1059/18.

У контексті наведеного суд зауважує, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала (зокрема, в постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17), що врахуванню підлягає саме її остання правова позиція, якою в цьому випадку є правова позиція, викладена в постанові від 10.04.2024 у справі №496/1059/18.

Одночасно у вищезазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду висловила позицію і щодо належної інтерпретації вимоги про усунення перешкод у вигляді зареєстрованого обтяження іпотекою.

Так, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Диспозитивність - це один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача.

Разом із цим у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80, 81, 83), від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 (підпункт 11.12) та від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).

Позивач обґрунтовує заявлені ним вимоги про скасування записів про іпотеку та обтяження наявністю в нього права власності на нерухоме майно та незаконністю реєстрації за ВАТ "Акціонерний комерційний банк "Престиж" права іпотеки на підставі договору іпотеки від 20.03.2007, що створює для позивача перешкоди в реалізації правоможності власника на розпорядження цим нерухомим майном.

Виходячи з мети заявленого позову, який спрямовано на усунення перешкод у здійсненні позивачем права розпорядження нерухомим майном, а також наведених у позові обґрунтувань, заявлену позивачем вимогу в частині скасування записів про іпотеку в Державному реєстрі іпотек, про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слід інтерпретувати як вимогу про скасування державної реєстрації права іпотеки ВАТ "Акціонерний комерційний банк "Престиж" на нерухоме майно. У цьому висновку, викладеному у постанові від 10.04.2024 у справі №496/1059/18, Велика Палата Верховного Суду звернулась до власних висновків, викладених у підпункті 11.13 постанови від 20.06.2023 у справі №633/408/18 та пункті 36 постанови від 04.07.2023 у справі №233/4365/18.

При цьому судом береться до уваги, що вимога про скасування державної реєстрації права іпотеки позивачем заявлена окремо та розглянута судом вище.

Таким чином, з огляду на наведене, а також положення ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у чинній редакції, згідно з якими відомості про право іпотеки відповідача не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, натомість державний реєстратор вчиняє нову реєстраційну дію - внесення до Реєстру відомостей про припинення права іпотеки відповідача на підставі судового рішення, позовні вимоги в частині скасування записів про іпотеку та про обтяження у відповідних Реєстрах задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 ГПК України).

Відтак, здійснивши у сукупності оцінку спірних правовідносин та обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги, ефективності обраного позивачем способу захисту своїх прав та законних інтересів, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині скасування проведеної на підставі договору іпотеки від 20.03.2007 державної реєстрації права іпотеки відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Престиж" на споруди оздоровчого комплексу, що знаходяться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, село Осташки, вулиця Затишна, будинок 1. У решті позовних вимог необхідно відмовити.

Судом зважається на те, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Згідно зі ст. 129 ГПК України з огляду на часткове задоволення позовних вимог судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам, з урахуванням ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача - корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт", а також з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", оскільки позовна заява подана в електронній формі.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РАНП" до товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум ессетс", корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум ессетс" - публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про визнання недійсним договору іпотеки, скасування державної реєстрації права іпотеки та записів задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права іпотеки відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Престиж" (код 34001693) на споруди оздоровчого комплексу, що знаходяться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, село Осташки, вулиця Затишна, будинок 1, проведену на підставі договору іпотеки, укладеного між ВАТ "Акціонерний комерційний банк "Престиж" (код 34001693) та корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт" (код 21342414), який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Стець О.М. 20.03.2007 та зареєстрований в реєстрі за №1149 (номер запису про іпотеку: 5537977 та номер запису про обтяження: 5537991).

У решті позову відмовити.

Стягнути з корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт", Хмельницька область, Хмельницький район, с. Осташки, вул. Затишна, буд. 1 (код 21342414) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РАНП", Хмельницька область, Хмельницький район, с. Осташки, вул. Затишна, буд. 3 (код 31725468) 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 30.07.2024.

Суддя В.В. Виноградова