РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.04.2024Справа № 910/17202/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Рєпкіній Ю.Є., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн Хаб" вул. Княжий Затон, 9, літ. А,оф. 369, м. Київ, 02095

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артбілд Хотел Груп" вул. Довженка, 18, м. Київ, 02230

про стягнення 1 841 231,91 грн.

Представники сторін:

від позивача: Боженко В.М.

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дизайн Хаб" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артбілд Хотел Груп" про стягнення 1 841 231,91 грн., а саме за Договором № 07-08/21 на розробку проектної документації від 29.04.2021 року 1 528 836,00 грн. основного боргу, 88 714,37 грн. пені, 6031,57 грн. процентів річних, за Договором № 08-04/21 на проведення робіт по обстеженню будівлі від 29.04.2021 року 190 000,00 грн. основного боргу, 22 950,95 грн. пені, 2842,19 грн. процентів річних, 1856,83 грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладених між сторонами Договору № 07-08/21 на розробку проектної документації від 29.04.2021 року та Договору № 08-04/21 на проведення робіт по обстеженню будівлі від 29.04.2021 року в частині своєчасної та повної оплати виконаних позивачем робіт, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через канцелярію суду 04.12.2023 року від позивача на виконання вимог ухвали суду від 20.11.2023 року надійшла заява б/н від 29.11.2023 року про усунення недоліків позовної заяви, розглянувши яку суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.01.2024 року за результатами розгляду заяви про усунення недоліків позовної заяви, останню прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/17202/23, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 31.01.2024 року.

У підготовчому судовому засіданні 31.01.2024 року у зв`язку з неявкою представника відповідача та ненаданням останнім відзиву на позовну заяву, судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 28.02.2024 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2024 року, оскільки судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, а саме остаточно з`ясовано предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи; визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази; вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання або оголошення в ньому перерви, судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в межах розумного строку та з урахуванням графіку судових засідань на 20.03.24 року.

У судових засіданнях по розгляду справи по суті 20.03.2024 та 11.04.2024, зокрема, для надання можливості представнику позивача надати додаткові докази у справі, протокольними ухвалами оголошено перерви на 11.04.2024 та 17.04.24 відповідно.

Так, в судових засіданнях по розгляду справи по суті 20.03.2024 та 11.04.2024 представником позивача додатково надано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, зокрема, копій Актів надання послуг, а також платіжних доручень часткової сплати відповідачем за роботи. Вказані документи судом долучено до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, позивачем на час розгляду справи по суті 17.04.2024 року суду не надано.

У судові засідання з розгляду справи по суті 20.03.2024, 11.04.2024 та 17.04.2024 року з`явився уповноважений представник позивача, уповноважений представник відповідача у вказані судові засідання з розгляду справи по суті не з`явився.

Згідно частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" від 29.06.2023 року, який набрав чинності 21.07.2023 року та введений в дію 18.10.2023 року, внесено зміни до ряду статей ГПК України.

Так, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи (це, зокрема, фізичні особи, у тому числі фізичні особи-підприємці) реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Якщо реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

Тобто, товариство з обмеженою відповідальністю як юридична особа згідно з наведеними приписами цього Кодексу, зобов`язані зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) в обов`язковому порядку.

При цьому судом встановлено відсутність у відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Артбілд Хотел Груп" зареєстрованого електронного кабінету.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позов, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвали господарського суду від 01.01.2024 про відкриття провадження у справі № 910/17202/23, про оголошення перерви від 31.01.2024, про закриття підготовчого засідання та призначення розгляду справи по суті від 28.02.2024, а також про оголошення перерви в судових засіданнях 20.03.2024 та 11.04.2024 надсилилась на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, а саме: 03057, м. Київ, вул. Довженка, буд. 18, та яка співпадає з місцезнаходженням відповідача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Разом з тим, зазначені ухвали господарського суду від 01.01.2024, 31.01.2024, 28.02.2024, а також від 20.03.2024 та 11.04.2024 повернуті відділенням поштового зв`язку неврученими відповідачу у зв`язку із «закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення» та «адресат відсутній за вказаною адресою»

Інші дані (адреси/ел.адреси), за якими можна встановити місцезнаходження відповідача та/або здійснити зв`язок з юридичною особою, матеріали справи не містять та суду невідомі.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцезнаходженню відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, постанові від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/9, постанові від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/18).

Окрім того, згідно пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

При цьому судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач, з урахуванням направлення претензії на адресу останнього, не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у справі № 910/17202/23 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження відповідача та повідомлення його про розгляд справи судом.

Про поважні причини неявки уповноваженого представника відповідача в судові засідання з розгляду спору по суті 20.03.2024, 11.04.2024 та 17.04.2024 року суд не повідомлено.

Поряд із цим суд зазначає, що з урахуванням строків, встановлених ст. ст. 165, 178 Господарського процесуального кодексу України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, які також визначені судом в ухвалах від 01.01.2024 та 31.01.2024, відповідач мав подати відзив на позовну заяву.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв та клопотань процесуального характеру від відповідача на час розгляду справи до суду також не надходило.

Суд звертає увагу, що сам лише факт не отримання стороною кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу суду про відкриття провадження у справі для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернута до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду та нереалізації своїх процесуальних прав, зокрема, в частині надання відзиву на позовну заяву, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Наразі, від відповідача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відзиву та/або про намір вчинення відповідних дій у відповідності до статті 165 Господарського процесуального кодексу України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи по суті.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Артбілд Хотел Груп" не скористалось наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, здійснював розгляд справи виключно за наявними матеріалами.

При цьому, оскільки відповідач згідно вищезазначених норм ГПК був повідомлений належним чином про час та дату проведення розгляду справи по суті, тим самим маючи можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та викладення змісту та підстав своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи обмежені процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 195 Господарського процесуального кодексу України, не знаходив підстав для чергового відкладення розгляду справи або оголошення перерви в судовому засіданні.

В свою чергу суд наголошує, що відкладення розгляду справи або оголошення перерви є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є в подальшому підставою для скасування судового рішення, прийнятого за відсутності представника сторони спору.

Згідно із частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Уповноважений представник позивача в судових засіданнях з розгляду справи по суті року 20.03.2024, 11.04.2024 та 17.04.2024 підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 17.04.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено згідно матеріалів справи та зазначено позивачем в позовній заяві, що 29 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дизайн Хаб» (виконавець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Артбілд Хотел Груп» (замовник за договором, відповідач у справі) укладено Договір № 07-04/21 на розробку проектної документації (далі - Договір - 1), відповідно до умов пункту 2.1 якого Виконавець на власний ризик зобов`язується відповідно до ДБН, відомостей, що входять до Вихідних даних, Завдання на проектування (Технічного завдання) вказівок Замовника, нормативних актів України у сфері проектування та будівництва, виконати Роботи відповідно до Кошторису на проектні роботи (за наявності) та передати Замовнику їх результати.

Розділами 2-12 Договору сторони погодили предмет договору, вартість проектних робіт за договором і порядок розрахунків права та обов`язки сторін, порядок приймання-передачі виконаних робіт та проектної документації, строк виконання робіт та строк дії договору, гарантійні зобов`язання, відповідальність та розірвання договору, форс-мажорні обставини, інші умови тощо.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Згідно пункту 6.3 Договору сторони погодили, що цей Договір набуває чинності з дня підписання його Сторонами та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором, за винятком випадків, визначених цим Договором.

Окрім цього судом також встановлено, що 29 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дизайн Хаб» (виконавець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Артбілд Хотел Груп» (замовник за договором, відповідач у справі) укладено ДОГОВІР №08-04/21 на проведення робіт по обстеженню будівлі (далі - Договір - 2) відповідно до умов п. 1.1 якого замовник доручає та оплачує, а виконавець бере на себе зобов`язання з проведення наступних робіт: Обстеження будівлі, визначення технічкою стану та інженерно-геологічні вишу купання Адміністративно-побутового корпусу, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 26, літ «В-2-В-9» (далі - Роботи).

Розділами 1-8 Договору - 2 сторони погодили предмет договору, вартість робіт та порядок розрахунків, порядок здачі і приймання робіт, відповідальність сторін, форс-мажор, термін дії договору тощо.

Відповідно до п. 8.1 Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін, а також скріплення печатками сторін та діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Як свідчать матеріали справи, вказані Договори підписані представниками виконавця і замовника та скріплені печатками обох сторін.

Судом встановлено, що укладені між сторонами правочини за своїм змістом та правовою природою є договорами підряду на проведення проектних робіт та будівельного підряду, які підпадають під правове регулювання норм глави 33 Господарського кодексу України та §1, 3, 4 глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно статті 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 324 Господарського кодексу України визначено, що за договором підряду на проведення проектних і досліджувальних робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну документацію або виконати обумовлені договором проектні роботи, а також виконати досліджувальні роботи, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити їх. До відносин, що виникають у процесі виконання проектних та досліджувальних робіт, можуть застосовуватися положення статті 318 цього Кодексу.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником (частина 1 статті 888 Цивільного кодексу України).

Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника (частина 2 вказаної статті).

Згідно зі статтею 875 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 318 Господарського кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Склад, етапи (розділи) Робіт, їх вартість, строки виконання, інші додаткові умови визначаються Сторонами у додатках до цього Договору (п 2.2 Договору - 1).

Згідно пункту 2.3 Договору - 1 Виконавець здійснює Роботи з розробки Проектної документації з дотриманням вимог чинного законодавства України, чинних будівельних та санітарних норм, розроблених на основі національних технологічних традицій, державних стандартів і правил, вимог містобудівної документації. Завдання на проектування або Технічного завдання. Вихідних даних, вказівок Замовника та інших даних, в обсязі, не меншому ніж той, що передбачено ДБН, відповідними ДО У та згідно умов цього Договору. Крім того, Виконавець здійснює функції генерального проектувальника з організації, координації та контролю за виконанням робіт інших проектних компаній, залучених в Об`єкт проектування на стадіях «Проект» та «Робоча Документація».

В свою чергу, в Розділі 1 Договору - 1 визначено визначення Проектної документації (Документацій) - Креслення, текстові та графічні матеріали в паперовій та електронній формі, відомість обсягів роби та використаних матеріалів, щодо стадій (етапів), які передбачені цим Договором і виконуються щодо Об`єкту в порядку й обсязі, передбаченому ДБН. СПіП ГОСТ, ДСТУ, та іншими нормативними актами та вимогами чинного законодавства України, на підставі Вихідних даних, Завдання проектування/Технічного завдання (за наявності), вказівок Замовника та інших необхідних документів.

Роботи (Проектні роботи) - Роботи, що виконуються Виконавцем згідно Договору щодо Об`єкту, пов`язані зі створенням Проектної документації стадій «Ескізний проект» та/або «Проект» та/або «Робоча документація» та/або «Робочий проект» тощо, інших проектних робіт, погодженням розробленої Проектної документації компетентними органами згідно діючих нормативних вимог, а також проходженням експертизи, терміновим усуненням виявлених зауважень та отриманням позитивного висновку експертизи за розділами, розробленими Виконавцем, код діяльності за КВЕД - 2010: 71.1.1 та/або 71.12 (якщо проходження експертизи передбачено чинним законодавством або домовленістю сторін). Конкретний перелік, стадії проектування, склад, етапи (розділи) Робіт визначені додатками до цього Договору.

Перелік Вихідних даних, на підставі яких будуть здійснюватися Роботи з розробки Проектної документації, затверджений у відповідному додатку до цього Договору. Строк передачі Вихідних даних, Завдання на Проектування/Технічного завдання (за наявності) становить 5 (п`ять) днів з дати укладення Договору. Факт початку виконання робіт є підтвердженням належного виконання Замовником умов даного пункту Договору. З моменту підписання Сторонами Завдання на проектування/технічного завдання воно набуває статусу додатку до Договору та є його невід`ємною частиною (п.2.4 Договору - 1).

Згідно п.2.2 Договору - 2 склад, етапи (розділи) робіт, їх вартість, строки виконання, інші додаткові умови визначаються сторонами у додатках до цього Договору.

Так, сторонами погоджено та підписано Додатки №№ 1-6 до Договору - 1, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме № 1 «Протокол погодження договірної вартості робіт», № 2 «перелік проектних робіт», № 3 «Графік виконання та фінансування робіт», № 4 «Перелік вихідних даних», № 5 «Завдання на проектування (Технічне завдання)», № 6 «Схема приміщень на планах стадії ПП, де необхідно розробити дизайн».

Відповідно до п. 1.2 Договору - 2 зміст та обсяг Робіт в цілому та по етапах (розділах) узгоджуються і затверджуються сторонами, шляхом письмового оформлення Технічного завдання (Додаток №2), що с невід`ємним додатком до цього Договору з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін, а також скріплення печатками сторін

Як встановлено судом, сторонами також погоджено та підписано Додаток № 1 до Договору - 2 «Протокол погодження договірної ціни» та Додаток № 2 до Договору - 2 «Технічне завдання», копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За приписами частин 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором (частини 1, 2 статті 844 Цивільного кодексу України).

Загальна вартість Робіт з розроблення Проектної документації за Договором визначається на підставі додатку до Договору «Протокол погодження договірної вартості робіт».

Вартість окремих етапів, розділів, видів Робіт визначається у додатках до Договору «Протокол погодження договірної вартості робіт» та «Графіку виконання та фінансування робіт» (пп. 3.1, 3.2 Договору - 1).

Зокрема, сторонами погоджено Додаток № 1 «Протокол погодження договірної вартості робіт» до Договору - 1, за змістом якого сторони дійшли згоди щодо загальної вартості робіт (Договірна ціна) по розробці Проектної документації відповідно до умов даного Договору становить 2 033 017,20 грн. з ПДВ 20% (стадія «Проект» - 1008 361,80 грн., стадія «Робоча документація» - 1 024 655,40 грн.), що станом на дату укладення Договору відповідно до курсу долара США до української гривні за домовленістю сторін (27,90 грн. за 1 долар США) є еквівалентом 72 868,00 доларів США.

В свою чергу, відповідно до змісту п.2.1, 2.2 Договору - 2 загальна вартість Робіт, що підлягає оплаті замовником виконавцю становить 380 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 63 333,33 грн.

Оплаті підлягають лише ті Роботи, що були узгоджені шляхом підписання уповноваженими представниками сторін Технічного завдання до цього Договору та відповідного Кошторису.

Також сторонами погоджено Додаток № 1 «Протокол погодження договірної ціни» до Договору - 2, за змістом якого вартість Договору становить 380 000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно п. 6.1. Договору - 1 виконавець зобов`язується виконати Проектні роботи в строки, передбачені відповідним додатком до Договору «Графік виконання та фінансування робіт».

Виконавець зобов`язується розпочати виконання Робіт протягом 2-х днів з моменту отримання першого Авансового платежу, передбаченого цим Договором (п. 6.2. Договору - 1).

Пунктом 1.3 Договору - 2 передбачено, що термін виконання виконавцем повного обсягу Робіт за цим Договором: 25 (двадцять п`ять) робочих днів з моменту здійснення замовником передоплати 50% від загальної вартості Робіт відповідно до п 2.3.1. цього Договору. У випадку коли виконавець, не в змозі виконати Роботи у зазначений тут термін з обставин, що складися не з вини виконавця, сторони можуть погодити новий термін виконання Робіт шляхом підписання відповідної додаткової угоди до цього Договору (п. 1.3 Договору - 2).

Наразі, доказів погодження сторонами шляхом укладення додаткової угоди до Договору - 2 терміну виконання, відмінного від зазначеного у вказаному пункті, матеріали справи не містять.

Пунктом 3 частини 1 статті 890 Цивільного кодексу України, зокрема, передбачено, що підрядник зобов`язаний передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію.

Згідно з частинами 4, 5 статті 882 Цивільного кодексу передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Прийняття робіт може здійснюватися після попереднього випробування, якщо це передбачено договором будівельного підряду або випливає з характеру робіт. У цьому випадку прийняття робіт може здійснюватися лише у разі позитивного результату попереднього випробування.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Суд зазначає, що обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника (генпідрядника).

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника (генпідрядника) до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

В силу частини 2 статті 853 Цивільного кодексу України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

За приписами статті 891 Цивільного кодексу України підрядник відповідає за недоліки проектно-кошторисної документації та пошукових робіт, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об`єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт.

У разі виявлення недоліків у проектно-кошторисній документації або в пошукових роботах підрядник на вимогу замовника зобов`язаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зокрема, за змістом пп. 5.1-5.4 Договору - 1 виконавець передає Замовнику розроблену Документацію па паперовому у п`яти примірниках) та електронному носієві (у форматі *.jpeg.*.pdf) за Актом передачі документації.

Розроблена документація передається на електронному носії в формтах ".dwg", "pdf", "dwf", "ifc" одночасно з затвердженням Замовником результатів робіт шляхом підписання Сторонами Акту приймання - передачі викопаних робіт.

Виконавець зобов`язаний підготувати та передати Замовнику Документацію для розгляду та затвердження в строк, передбачений даним Договором. Передача Документації здійснюється разом з укладенням Акту передавання Документації, який Сторони підписують у момент фактичної передачі Документації. Одночасно з передаванням Документації Підрядник передає Замовнику 2 (два) екземпляра Акту приймання-передачі виконаних Робіт або частини Робіт, Замовник зобов`язаний протягом не більше як 5 (п`яти) робочих днів з моменту одержання Акту приймання-передачі виконаних Робіт підписати та повернути його Виконавцях або надати вмотивовану відмову від прийняття Проектних робіт.

У випадку якщо Замовник не направив Виконавцю протягом вказаного її пункті 5.2. цього Договору строку підписаний ним екземпляр Акту приймання-передачі виконаних робіт і при цьому не направив Виконавцю свої зауваження із зазначенням причин, то такий Акт приймання-передачі виконаних робіт вважається підписаним Сторонами, а Роботи, виконані Виконавцем, вважаються виконаними належним чином згідно з умовами цього Договору, прийнятими без претензій зі сторони Замовника, і піддягають оплаті у повному обсязі.

Роботи вважаються виконаними після підписання Сторонами без заперечень Акту приймання - передачі виконаних Робіт.

За матеріалами справи судом встановлено, зазначено позивачем та відповідачем не заперечувалось, що на виконання умов Договору - 1 позивачем виконані проектні роботи на загальну суму 2 033 017,20 грн., що підтверджується підписаними в односторонньому порядку з боку позивача як виконавця актами надання послуг, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме: № 35 від 05.07.2023 року про виконання послуг стадії «Проект» згідно договору № 07-04/21 від 29.04.2021 року на суму 1 008 361,80 грн., № 2 про виконання послуг стадії «Робоча документація» згідно договору № 07-04/21 від 29.04.2021 року на суму 1 024 655,40 грн.

Також пунктами 3.1-3.4 Договору - 2 передбачено, що передача Замовнику Робіт по окремих етапах згідно з Технічним завданням, та після завершення Робіт, або підтвердження виконаних обсягів Робіт, здійснюється з супроводжуючими документами Виконавця.

При завершенні повного обсягу робіт Виконавець подає Замовнику підписаний зі свого боку Акт здачі-приймання викопаних Робіт. Разом з Актом здачі-приймання Виконавець зобов`язаний передати Замовнику наступну документацію в 3-х (трьох ) примірниках:

- Звіт за результатами обстеження технічного стану будівлі з висновками та рекомендаціями та про можливість проведення реконструкції з висновками та рекомендаціями.

Замовник протягом 10 (десяти) календарних днів з дня одержання Акта здачі-приймання Робіт та звітних документів, зазначених в п.3.2. цього Договору та Додатках до нього, зобов`язаний передати Виконавцю оформлений Акт здачі-приймання робіт, або подати обґрунтовану відмову від приймання Робіт. Підставою для відмови від приймання Робіт Замовником може бути тільки невідповідність Робіт умовам цього Договору та підписаному уповноваженими представниками сторін Технічному завданню.

Якщо протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня одержання Замовником Акта здачі-приймання Робіт та звітних документів, зазначених в п.3.2. цього Договору та Додатках до нього Замовник не надасть Виконавцю підписаний Акт або письмову обґрунтовану відмову від підписання Акту, то Роботи вважаються прийнятими і підлягають оплаті.

Крім того, позивачем відповідно до умов Договору - 2 було складено та підписано в односторонньому порядку акт надання послуг № 4 від 05.08.2021 року про надання послуг з проведення робіт по обстеженню будівлі згідно договору № 08-04/21 від 29.04.2021 року на суму 380 000,00 грн., копія якого надана позивачем.

Зі змісту позовної заяви судом встановлено та зазначено позивачем при розгляді справи по суті, що на виконання умов пункту 5.2 Договору - 1, а також п. 3.2 Договору - 2 за результатом завершення робіт, передбаченими Договорами останнім 14 червня 2021 направлено на адресу відповідача Звіт за результатами обстеження технічного стану будівлі з висновками та рекомендаціями та про можливість проведення реконструкції з висновками та рекомендаціями, та, в подальшому, 16 липня 2021 року направлені Акти наданих послуг, копії яких наявні в матеріалах справи.

Також, як зазначено позивачем, 15.11.2021 року виконавцем на електронну адресу відповідача, яка визначена Договором - 1 як офіційна для отримання/передачі документів, а також 26 листопада 2021 року на адресу товариства перелік вищезазначених документів у відповідності до умов Договору - 1.

При цьому докази надсилання актів надання послуг та Звіту за результатами обстеження в матеріалах справи відсутні.

В подальшому позивачем було направлено на адресу місцезнаходження відповідача претензію № 9-02/23 від 24 лютого 2023 року, копія якої наявна в матеріалах справи, щодо надання інформації з приводу підтвердження отримання вищезазначених документів та надання інформації щодо підписання Актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Факт надсилання претензії підтверджується копіями фіскальних чеків від 27.02.2023 року, накладної № 029 від 27.02.2023 року та відповідного опису вкладення від 27.02.2023 року.

Згідно наявної в матеріалах справи копії перевірки статусу відстеження зазначеного поштового відправлення № 029 на офіційному сайті поштового оператора АТ «Укрпошта» відправлення вручено 22.07.2023 адресату за довіреністю.

Окрім цього, у зв`язку з неотриманням відповіді на претензію № 9-02/23 від 24.02.2023 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 15/08-2 від 15.08.2023 року, копія якої надана позивачем, щодо оплати заборгованості за Договором - 1, що підтверджується копіями фіскального чеку від 15.08.2023 року, опису вкладення в цінний лист від 15.08.2023 року та відповідної накладної № 750 від 15.08.2023 року.

Також в матеріалах справи наявні копії листа № 10-02/23 від 24.02.2023 року на адресу відповідача щодо надання інформації з приводу підтвердження отримання вищезазначених документів та надання інформації щодо підписання Актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за Договором - 2, факт надсилання якого підтверджується копіями фіскального чеку від 27.02.2023 року, накладної № 010 від 27.02.2023 року та відповідного опису вкладення від 27.02.2023 року.

Як зазначено позивачем, у зв`язку з ненаданням відповідачем на лист № 10-02/23 від 24.02.2023 року, який, за твердженням позивача, замовником було отримано 15.03.2023 року, ТОВ «Дизайн Хаб» звернулося до останнього з претензією № 15/08 від 15.08.2023 року щодо погашення заборгованості за Договором - 2.

На підтвердження надсилання вказаної претензії позивачем надані копії фіскального чеку від 15.08.2023 року, накладної № 768 від 15.08.2023 та відповідного опису вкладення від 15.08.2023 року.

Факт отримання вказаних документів відповідачем не заперечується.

Так, визначеному Договорами 1 та 2 обов`язку виконавця з надання замовнику документів для оплати послуг та виконаних робіт кореспондує обов`язок замовника зі своєчасного підписання наданих виконавцем актів для засвідчення факту належного виконання робіт за Договором - 1 згідно умов пункту 5.2 останнього та відповідно до пункту 3.3 Договору - 2.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач надіслані позивачем Акти надання послуг за Договором - 1 та Договором - 2 не підписав та не повернув.

Доказів пред`явлення відповідачем претензій щодо виявлення відхилень при виконанні робіт від належної якості, обсягів та ціни робіт, а також термінів виконання робіт, як і обґрунтованих письмових відмов від їх оплати до суду не надходило, будь-які докази відступів від умов Договору та відмови від приймання виконаних робіт та підписання актів приймання останніх, а також заперечення щодо повного та належного виконання позивачем умов Договорів у вказаній частині або відповідей на вищезазначені претензії з боку відповідача відсутні.

В той же час будь - яких пояснень щодо наявності причин не підписання та неповернення у визначений пунктом 5.2 Договору - 1 та пунктом 3.3 Договору - 2 термін зазначених актів надання послуг відповідачем станом на час розгляду справи суду не надано.

З наведеного вбачається, що позивачем вчинені всі необхідні дії для підписання актів надання послуг на загальну суму 2 033 017,20 грн. за Договором - 1 та на суму 380 000,00 грн. за Договором - 2, проте відповідач ухилився від свого обов`язку щодо їх підписання.

Тобто, з огляду на умови розділу 5 Договору - 1 та розділу 3 Договору - 2 суд вважає вказані підписані в односторонньому порядку ТОВ «Дизайн Хаб» Акти надання послуг такими, що погоджені замовником, та є доказом належного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо своєчасного та повного надання обумовлених Договорами робіт, отже доходить висновку про можливість вважати вказані в цих актах роботи такими, що позивачем виконані в повному обсязі та відповідно до умов Договорів 1 та 2.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання по виконанню робіт, обумовлених Договорами та в обсягах, зазначених в Актах надання послуг, а відповідачем, у свою чергу, прийнято виконання цих робіт у вказаних обсягах без будь - яких зауважень.

Згідно частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (частина 2 статті 854 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України оплата робіт проводиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Отже, відповідно до вимог закону та умов Договорів позивач зобов`язаний виконати належним чином обумовлені договорами роботи та здати їх відповідачу за актами, після чого він отримує право вимоги від останнього оплати виконаних робіт в строки та в розмірі, встановленому Договорами 1 та 2.

Окрім цього, сторонами погоджено та підписано Додаток № 3 «Графік виконання та фінансування робіт» до Договору - 1, згідно якого замовник зобов`язаний внести авансовий платіж № 1 в розмірі 50% вартості виконання робіт по стадії «П», здійснити платіж № 2 в розмірі 40% вартості виконання робіт по стадії «П», не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання позитивного висновку будівельної експертизи проектної документації по стадії «П» здійснити платіж № 3 в розмір 10% вартості виконання робіт по стадії «П», а також здійснити авансові платежі (не більше 7) в розмірі по 10% від вартості виконання робіт по стадії «Р» протягом 5 (п`яти) календарних днів щомісячно починаючи від дати сповіщення про початок робіт стадії «Р»; решта від вартості виконання робіт стадії «Р» виплачується замовником виконавцю після підписання сторонами акту приймання - передачі робіт та передачі всіх примірників документації відповідних щомісячних актів виконання частини робіт не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання відповідних актів приймання - передачі виконаних робіт та передачі всіх примірників документації.

Згідно п. 2.3 Договору - 2 розрахунки по цьому Договору проводяться в національній валюті України шляхом перерахування коштів за банківськими реквізитами Виконавця, зазначеними у цьому Договорі, у наступному порядку:

2.3.1 50% від загальної вартості Робіт, зазначеної у п. 2.1. цього Договору, сплачується Замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами відповідного кошторису Робіт та Технічною завдання, а також виставлення замовником рахунку-фактури до сплати.

2.3.2 Решта суми в розмірі 50% вартості Робіт, зазначеної у п.2.1. цього Договору, сплачується замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання обома сторонами Акту здачі-приймання виконаних Робіт та виставлення виконавцем рахунку-фактури до сплати.

Доказів узгодження сторонами іншого строку та/або порядку оплати виконаних за Договорами робіт матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, за висновками суду, з урахуванням положень укладених між сторонами Договорів, документом, який підтверджує як факт виконання позивачем зобов`язання з виконання робіт за завданням відповідача так і факт виникнення у останнього зобов`язання з їх оплати, є акти надання послуг, які мають бути сторонами належним чином оформлені та підписані без будь - яких зауважень.

Тобто, саме ці документи є первинними бухгалтерськими документами, які засвідчують здійснення господарських операцій і містять інформацію про вартість виконаних робіт.

Таким чином, встановлений судом факт узгодження замовником (відповідачем) актів надання послуг відповідно до умов п.п.3, 5 Договорів 1, 2, які підписано виконавцем (позивачем) в односторонньому порядку та які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/174, та фіксують факт здійснення господарської операції, встановлення договірних відносин та містять інформацію про вартість виконаних робіт, виходячи з приписів чинного законодавства та умов Договорів є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за виконані позивачем роботи.

Вищенаведене в сукупності дає змогу стверджувати, що укладення між сторонами Договорів № 07-04/21 та № 08-04/21 від 29 квітня 2021 року було спрямоване на виконання позивачем як створення Проектної документації так і робіт по обстеженню будівлі, відтак, виконаному позивачем обов`язку з виконання робіт за замовленням відповідача кореспондує обов`язок відповідача як замовника із підписання актів наданих послуг в разі відсутності відмови від їх прийняття та своєчасної оплати виконаних підрядником робіт, результати яких було прийнято.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Як встановлено судом згідно наявних в матеріалах справи документів, зазначено позивачем в позовній заяві та відповідачем не заперечувалось, останнім як замовником здійснено часткову оплату за Договором - 1 в сумі 504 180,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 38 від 12 травня 2021 року із зазначенням призначення платежу «за роботи, згідно Дог № 07-04/21 за розробку архітектурної документації від 29.04.2021..», а також за Договором - 2 в сумі 190 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 42 від 13 травня 2021 року із зазначенням призначення платежу «за роботи, згідно Дог № 08-04/21 за проведення робіт по обстеженню будівлі від 29.04.2021 р…».

Інші належні та допустимі докази на підтвердження здійсненої відповідачем оплати за спірними Договорами в матеріалах справи відсутні та сторонами суду не надані.

Таким чином, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та умов пунктів Договору - 1 та Додатку № 3 до нього, а також зважаючи на документально підтверджену матеріалами справи дату отримання відповідачем актів надання послуг - 22.07.2023 року, відповідач мав здійснити оплату вартості виконаних позивачем проектних робіт у строк до 26.07.2023 року (включно).

Суд зазначає, що наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №958 затверджено «Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень» (далі - Нормативи), які відповідно до пунктів 1, 2 розроблено відповідно до Закону України «Про поштовий зв`язок», актів Всесвітнього поштового союзу, Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері надання послуг поштового зв`язку.

Згідно з пунктами 1, 2 Розділу ІІ Нормативів нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) становлять: 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Як зазначено на офіційному сайті поштового оператора АТ «Укрпошта» Граничний час приймання відправлень в обласних центрах, містах Київ, Краматорськ, Сєвєродонецьк - 14:00. Якщо відправлення подається до пересилання після граничного часу для відправлення у той же день, строк доставки збільшується на одну добу.

В свою чергу, зважаючи на дату надсилання акту надання послуг за Договором - 2 на адресу відповідача - 27.02.2023 року та враховуючи визначений Нормативами час, необхідний для поштового пересилання відправлення, приймаючи до уваги час, необхідний для поштового пересилання відправлення, визначений Нормативами, граничний строком оплати наданих за Договором - 2 послуг є 10.03.2023 року.

Проте, як зазначено позивачем в позовній заяві та встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Артбілд Хотел Груп" як замовник не виконало взяті на себе зобов`язання відповідно до умов Договорів в частині повної та своєчасної оплати за виконані позивачем як виконавцем проектні та будівельні роботи, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за Договором - 1 у розмірі 1 528 836,30 грн. та за Договором - 2 в розмірі 190 000,00 грн.

При цьому, оскльки в позовній заяві позивач зазначає про навність заборгованості відповідача за Договором - 1 в розмірі 1 528 836,00 грн., з урахуванням якої визначено розмір позовних вимог в частині основного боргу, суд з урахуванням принципу диспозитивності та змісту позовних вимог при розгляді справи виходить саме з даного розміру боргу замовника за Договором - 1.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З урахуванням вищевикладеного, як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідач свої зобов`язання щодо перерахування коштів за виконані позивачем роботи в загальному розмірі 1 718 836, 30 грн. (1 528 836,00 грн. за Договором -1 та 190 000,00 грн. за Договором - 2) у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договорів не виконав, в результаті чого у останнього станом на час звернення до суду утворилась заборгованість перед позивачем за наведеними Договорами у встановленому судом вище розмірі, яку позивач просив стягнути в судовому порядку.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктах 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що обґрунтовано заперечують викладені позивачем позовні вимоги

Доказів визнання недійсним чи розірвання Договорів № 07-04/21 від 29.04.2021 та № 08-04/21 від 29.04.21 року та/або їх окремих положень суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення даних Договорів на час їх підписання та в процесі виконання з боку сторін також відсутні.

В свою чергу, зважаючи на відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо визначення розміру заборгованості за Договорами на час розгляду даної справи, суд здійснював розгляд справи виходячи з наявних матеріалів та визначав розмір заборгованості за виконані роботи за Договорами на підставі наданих позивачем доказів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань за Договорами у встановлений строк, розмір основної заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів оплати виконаних позивачем робіт відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 718 836,00 грн. основного боргу за виконані за вказаними Договорами роботи підлягають задоволенню.

Окрім цього суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 9 названого Кодексу законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідні особливості щодо наслідків порушення грошових зобов`язань у зазначеній сфері визначено статями 229-232, 234, 343 Господарського кодексу України та нормами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Так, виходячи з положень частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 546 та статті 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами пункту 7.7 Договору - 1 сторони передбачили, що разі порушення умов оплати належним чином викопаних та прийнятих Замовником Робіт, Замовник сплачує Виконавцеві пеню від суми своєчасно не перерахованих коштів, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ діючої на період її обчислення, за кожний день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості Робіт за Договором.

Окрім цього пунктом 4.3 Договору - 2 визначено, що при порушенні строків кінцевої оплати викопаних Робіт відповідно до пп, 2.3.2. цього Договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 та постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 905/587/18.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати виконаних позивачем підрядних робіт у строк, визначений умовами Договорів, позивачем згідно з пунктом 7.7 Договору - 1 нараховано пеню у розмірі 88 714, 37 грн, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України 6031,57 грн. процентів річних за період з 27.07.2023 року по 12.09.2023 року, а також згідно з п. 4.3 Договору - 2 нараховано пеню у розмірі 22950,95 грн. та на підставі статті 625 Цивільного кодексу України - 2842,19 грн. процентів річних та 1856,83 грн. інфляційних нарахувань за період з 15.03.2023 року по 12.09.2023 року, які останній просив стягнути з відповідача відповідно до наданого розрахунку

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Тобто, визначаючи розмір заборгованості за Договорами, зокрема, в частині пені, процентів річних та інфляційних нарахувань суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості та нарахувань), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

В свою чергу, відповідачем не надано суду контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог або заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку.

Суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

При цьому перебіг часу, за який нараховуються інфляційні втрати та проценти річних, починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Суд наголошує, що формулювання позовних вимог відноситься до виключної компетенції позивача у справі, оскільки згідно ст. 14 ГПК України за принципом диспозитивності учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, отже розгляд вимог позивача про стягнення процентів річних та втрат від інфляції здійснюється судом з урахуванням саме визначеного позивачем початку періоду прострочення оплати за Договором - 2 та нарахування пені, процентів річних та втрат від інфляції, а саме з 15.03.2023 року.

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення пені судом встановлено, що розмір останньої, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства та в межах визначеного позивачем періоду прострочення, за Договором - 2 становить 45 901,92 грн., що є більшим, ніж заявлено позивачем. Проте, виходячи з того, що збільшення розміру позовних вимог є правом позивача, передбаченим статтею 46 ГПК України, яким позивач не скористався, суд не вправі самостійно збільшувати розмір позовних вимог, зокрема, в частині пені, тому позовні вимоги про стягнення пені за Договором - 2 є обґрунтованими в сумі, визначеній позивачем, а саме 22 950,95 грн.

Окрім цього, за результатами перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення нарахованої за Договором - 1 пені судом встановлено, що розмір останньої, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства та в межах визначеного позивачем періоду прострочення, відповідає вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам Договору - 1 та є арифметично вірним, тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 88 714,37 грн. пені підлягають задоволенню.

Також за результатами перевірки нарахування процентів річних та втрат від інфляції за порушення умов Договорів судом встановлено, що розмір нарахованих позивачем процентів річних та втрат від інфляції відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства та умовам Договорів і є арифметично вірним, а тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів річних за Договором - 1 в сумі 6031,57 грн. та за Договором - 2 в сумі 2842,19 грн., а також втрат від інфляції за Договором - 2 в сумі 1856,83 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 73-80, 86, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Артбілд Хотел Груп" (вул. Довженка, 18, м. Київ, 02230, код ЄДРПОУ 3368673) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн Хаб" (вул. Княжий Затон, 9, літ. А,оф. 369, м. Київ, 02095, ) за Договором № 07-08/21 на розробку проектної документації від 29.04.2021 року: 1 528 836,00 грн. основного боргу, 88 714,37 грн. пені, 6031,57 грн. процентів річних; за Договором № 08-04/21 на проведення робіт по обстеженню будівлі від 29.04.2021 року: 190 000,00 грн. основного боргу, 22 950,95 грн. пені, 2842,19 грн. процентів річних, 1856,83 грн. втрат від інфляції, та судовий збір в розмірі 27 618,48 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 30 липня 2024 року.

Суддя А.М.Селівон