ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Справа № 915/1780/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Артьомові І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Савченко Івана Івановича, АДРЕСА_1 (код РНКОПП НОМЕР_1 )

до відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства "КОЗИРСЬКЕ", вул. Очаківська, 35А, с. Козирка, Миколаївський район, Миколаївська область, 57525 ()

про стягнення коштів в сумі 1 016 558, 00 грн.

за зустрічним позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "КОЗИРСЬКЕ", вул. Очаківська, 35А, с. Козирка, Миколаївський район, Миколаївська область, 57525 ()

до відповідача Фізичної особи-підприємця Савченко Івана Івановича, АДРЕСА_1 (код РНКОПП НОМЕР_1 )

про визнання недійсним договору

за участю представників сторін:

позивач: ФОП Савченко І. І.

представник позивача: Верещака П.М.

від відповідача: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулась Фізична особа-підприємець Савченко Іван Іванович з позовною заявою (вх. № 15534/23 від 23.11.2023), в якій просить суд стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "КОЗИРСЬКЕ" 1 016 558, 00 грн. - заборгованості.

Позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір в сумі 15 248, 37 грн.

12.01.2024 року до господарського суду Миколаївської області звернулось Приватне сільськогосподарське підприємство "КОЗИРСЬКЕ" з зустрічним позовом (вх. № 425/24 від 12.01.2024) до відповідача Фізичної особи-підприємця Савченко Івана Івановича, в якому ПСП "КОЗИРСЬКЕ" просить суд визнати недійсним договір на виконання робіт по збиранню врожаю від 01.06.2023 № 01-06-23 між ФОП Савченко І.І. та Приватним сільськогосподарським підприємством "КОЗИРСЬКЕ".

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.11.2023 позовну заяву (вх. № 15534/23 від 23.11.2023) Фізичної особи-підприємця Савченко Івана Івановича до відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства "КОЗИРСЬКЕ" про стягнення 1 016 558, 00 грн. залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 26.01.2024.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 задоволено заяву представника позивача Фізичної особи-підприємця Савченко Івана Івановича - Верещаки Павла Миколайовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 180/24 від 08.01.2024).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 задоволено клопотання позивача Фізичної особи-підприємця Савченко Івана Івановича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 179/23 від 08.01.2024).

12.01.2024 року до господарського суду Миколаївської області звернулось Приватне сільськогосподарське підприємство "КОЗИРСЬКЕ" з зустрічним позовом (вх. № 425/24 від 12.01.2024) до відповідача Фізичної особи-підприємця Савченко Івана Івановича, в якому ПСП "КОЗИРСЬКЕ" просить суд визнати недійсним договір на виконання робіт по збиранню врожаю від 01.06.2023 № 01-06-23 між ФОП Савченко І.І. та Приватним сільськогосподарським підприємством "КОЗИРСЬКЕ".

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.01.2024 зустрічну позовну заяву Приватного сільськогосподарського підприємства "КОЗИРСЬКЕ" (вх. № 425/24 від 12.01.2024 року) до відповідача Фізичної особи-підприємця Савченко Івана Івановича про визнання недійсним договору залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2024 прийнято зустрічний позов Приватного сільськогосподарського підприємства "КОЗИРСЬКЕ" (вх. № 425/24 від 12.01.2024) до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2024 продовжено строк підготовчого провадження, витребувано у сторін докази. Підготовче засідання відкладено на 27.02.2024.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2024 відкладено підготовче засідання на 26.03.2024.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.03.2024 відкладено підготовче засідання на 11.04.2024. Явку відповідача визнано обов`язковою та втретє витребувано у відповідача докази.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.04.2024 закрито підготовче провадження. Призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 22.05.2024.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.05.2024 відкладено розгляд справи по суті на 04.06.2024.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 №271/2024 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Відповідач в жодне підготовче / судове засідання повноважного представника не направив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом доставки ухвал суду до електронного кабінету відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Причини неявки повноважного представника відповідача суду не повідомлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 04.06.2024 судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача за первісним позовом ФОП Савченко І. І.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем Приватним сільськогосподарським підприємством "КОЗИРСЬКЕ" умов договору на виконання робіт по збиранню врожаю № б/н від 01.06.2023 та додаткової угоди № 1 від 20.06.2023, укладених між сторонами, а саме зобов`язання щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за виконані роботи по збиранню зернових, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірній сумі.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 173, 174, 193 ГК України, ст. 526, 627, 629, 837, 843, 854 ЦК України та умовами договору.

ФОП Савченко І. І. у відповіді на відзив (вх. № 1004/24 від 24.01.2024) та у відзиві на зустрічну позовну заяву (вх. 1006/24 від 24.01.2024) зазначено наступне:

- обґрунтування відзиву та зустрічного позову не містять жодного доказу, яким ПСП "КОЗИРСЬКЕ" спростовує вказані в первісному позові підстави та докази;

- у всіх документах, складених ПСП "КОЗИРСЬКЕ", директором зазначено ОСОБА_1. Заперечуючи проти підпису зазначених в первісному позові документів, ПСП "КОЗИРСЬКЕ" не надало пояснень та доказів про факти виконання / невиконання обов`язків вказаним директором підприємства в 2023 році;

- ПСП "КОЗИРСЬКЕ" не спростувало обставин виконання ФОП Савченко І.І. в 2023 році робіт по збиранню врожаю зернових ріпаку, ячменю, пшениці на зазначених в акті виконаних робіт площах;

- ПСП "КОЗИРСЬКЕ" не надало суду бухгалтерських документів про наявність чи відсутність взаєморозрахунків з ФОП Савченко І.І. в 2023 році, інформації щодо перерахування ФОП Савченко І.І. авансу, наявність або відсутність дебіторської заборгованості за виконані ФОП Савченко І.І. роботи згідно даних бухгалтерського обліку.

2.2. Правова позиція позивача за зустрічним позовом ПСП "КОЗИРСЬКЕ".

Підставою зустрічного позову ПСП "КОЗИРСЬКЕ" зазначено недійсність договору на виконання робіт по збиранню врожаю від 01.06.2023 № 01-06-23, оскільки договір не підписувався повноважним представником ПСП "КОЗИРСЬКЕ", підпис вчинений в наданому ФОП Савченко І.І. договорі не належить директору ПСП "КОЗИРСЬКЕ". ПСП "КОЗИРСЬКЕ" зазначає, що йому взагалі не відомо кому належить здійснений підпис.

На підставі вищенаведеного ПСП "КОЗИРСЬКЕ" вважає, що договір на виконання робіт по збиранню врожаю від 01.06.2023 № 01-06-23 є недійсним в силу закону з моменту його вчинення та не створює жодних наслідків для сторін договору.

Зустрічний позов обґрунтований положеннями ст. 11, 203, 204, 207, 215, 216, 234, 237, 627 ЦК України, ст. 207 ГК України.

Заперечення проти первісного позову, викладені ПСП "КОЗИРСЬКЕ" у відзиві на позовну заяву (вх. № 421/24 від 12.01.2024), в якому відповідач зазначив, що:

- договір від 01.06.2023 № 01-06-23, додаткова угода № 1 та акт приймання-передачі від 18.07.2023 не є належними доказами в розумінні ст. 74 ГПК України, оскільки не підписані повноважним представником ПСП «КОЗИРСЬКЕ». Взагалі невідомо кому належать підписи на вказаних документах;

- копія акту приймання-передачі від 18.07.2023 зроблена з документу, в якому пошкоджено відбиток печатки та підпис замовника.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

01.06.2023 між ФОП Савченко Іваном Івановичем (виконавець) та ПСП "КОЗИРСЬКЕ" в особі директора ОСОБА_1 (замовник) укладено договір на виконання робіт по збиранню врожаю № 01-06-23 від 01.06.2023.

Умовами договору передбачено наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору Виконавець зобов`язується на території сільгоспугідь Замовника виконати сільськогосподарські роботи по збиранню врожаю зернових, використовуючи паливо Замовника - за кількістю, якістю, в строки та на умовах, що наведені нижче за текстом Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 1.2 договору Виконавець виконуватиме роботи за наведеними нижче умовами та в наступних обсягах:

- ріпак - мінімальна площа збирання 356, 2 га;

- ячмінь - мінімальна площа збирання 258 га;

- пшениця - мінімальна площа збирання 337, 6 га.

Вимоги до завершення жнив від дати початку - 5 календарних днів* по всім культурам.

Ціна робіт за 1 га по кожній культурі 1 500, 00 грн. без ПДВ.

Загальна вартість робіт - згідно акту приймання-передачі виконаних робіт.

Примітка: * без урахування перерв через несприятливі погодні умови згідно п. 2.7. цього договору.

Відповідно до п. 1.3 договору фактичний загальний обсяг робіт (виконання робіт по збиранню врожаю) визначається Сторонами на підставі відомостей програми CROPWISE, отриманих з встановлених за рахунок Замовника GPS- трекерів щодо площі, з якої здійснено збір врожаю та вказується в акті приймання - передачі виконаних робіт. При цьому загальні втрати зерна за комбайном при збиранні мають не перевищувати: 2% або 3% для полеглого травостою. Також для збирання ріпаку жатка повинна бути обов`язково обладнана пристроями, що зменшують втрати насіння (ріпаковий стіл та ін.).

Відповідно до п. 3.1 договору ціна робіт за 1 (один) гектар складає 1500,00 грн. без ПДВ. Кінцева загальна вартість виконаних робіт зазначається у відповідному акті приймання - передачі виконаних робіт. Ціна та/або обсяг робіт можуть бути змінені за домовленістю Сторін, про що вони підписують відповідну Додаткову угоду.

Відповідно до п. 3.2 договору загальна вартість виконаних робіт (сума до сплати) обчислюється, виходячи з актів приймання - передачі виконаних робіт, що підписані Сторонами.

Відповідно до п. 3.3 договору оплата здійснюється перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок Виконавця на підставі підписаних Сторонами актів приймання - передачі виконаних робіт в наступному порядку:

- 20% від загальної вартості виконаних робіт - через 10 календарних днів після підписання Сторонами акту приймання - передачі виконаних робіт;

- 30% від загальної вартості виконаних робіт - до 30 серпня 2023 р.;

- 50% від загальної вартості виконаних робіт - до 30 вересня 2023 р.;

- аванс за доставку комбайнів складає 100 000, 00 грн. за кожну одиницю техніки.

Відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1 договору Замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату робіт Виконавця відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 4.2.11 п. 4.2 договору Виконавець зобов`язується виконати обумовлені предметом договору роботи якісно та своєчасно.

Відповідно до п. 7.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 8.2 договору договір складено та підписано в двох оригінальних примірниках українською мовою. Обидва примірники є ідентичними та мають рівну юридичну силу. Всі додатки, додаткові угоди, інші документи, підписані сторонами (представниками Сторін), є невід`ємною частиною цього Договору.

Договір підписано та скріплено печатками Замовника та Виконавця.

Додатком № 1 до договору є Реєстр техніки виконавця, яка буде використана для виконання зобов`язань за договором № 01-06-23 від 01.06.2023, яким сторони погодили використання комбайну CLASS LEXION 480 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та комбайну CLASS LEXION 480 (реєстраційний номер НОМЕР_3 ).

Додаток підписано та скріплено печатками сторін.

20.06.2023 між ФОП Савченко Іваном Івановичем (Виконавець) та ПСП "КОЗИРСЬКЕ" в особі директора ОСОБА_1 (Замовник) укладено Додаткову угоду до договору на виконання робіт по збиранню врожаю № 19/06/23 від 19.06.2023, пунктом 1 якої сторони погодили, що ціна робіт за 1 (один) гектар складає 1 438, 70 грн. без ПДВ. Кінцева загальна вартість виконаних робіт зазначається у відповідному акті приймання - передачі виконаних робіт.

Додаткову угоду підписано та скріплено печатками Замовника та Виконавця.

На виконання умов договору виконавцем ФОП Савченко І. І. надано замовнику ПСП «КОЗИРСЬКЕ» послуги зі збирання врожаю, про що між сторонами підписано акт приймання - передачі виконаних робіт від 18.07.2023.

В п. 1 акту зазначено, що виконавець виконав замовникові роботи по збиранню врожаю сільськогосподарських культур, а саме:

- збирання врожаю (ячмінь озимий) з площі 272, 608 га за ціною 1 438, 70 грн. без ПДВ за 1 га, всього на суму 392 201, 13 грн. без ПДВ;

- збирання врожаю (ріпак озимий) з площі 324, 808 га за ціною 1 438, 70 грн. без ПДВ за 1 га, всього на суму 467 301, 27 грн. без ПДВ;

- збирання врожаю (пшениця озима) з площі 248, 180 га за ціною 1 438, 70 грн. без ПДВ за 1 га, всього на суму 1 216 558, 97 грн. без ПДВ.

В п. 2, 3 акту зазначено, що послуги надано якісно, вчасно та на умовах Договору, загальна вартість наданих послуг по Договору на виконання робіт по збиранню врожаю 19/06/23 від 19.06.2023, які підлягають до сплати Замовником Виконавцю складає 1 216 558, 97 грн.

У замовника претензій до якості виконаних робіт не має.

Акт підписано та скріплено печатками замовника ПСП «КОЗИРСЬКЕ» в особі директора ОСОБА_1.та виконавця ФОП Савченко І. І.

На виконання умов договору ПСП «КОЗИРСЬКЕ» сплачено на рахунок ФОП Савченко І. І. аванс в розмірі 200 000, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1131 від 27.06.2023 на суму 200 000,00 грн. з призначенням платежу "Аванс за послуги по збиранню врожаю зг. рах. № б/н від 01.06.2023 Без ПДВ".

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 01-06-23 від 01.06.2023 року становить 1 016 558, 97 грн. (1 216 558, 97 грн. - 200 000, 00 грн.).

Позивачем за первісним позовом подано в матеріали даної господарської справи оригінали договору, додаткової угоди та акту, на яких містяться підписи та печатки ФОП Савченко І. І. та ПСП "КОЗИРСЬКЕ". Наявні в матеріалах справи копії відповідають їх оригіналам.

Позивач ФОП Савченко І. І. зазначив, що правовідносини між сторонами носять системний характер, договірні відносини по збиранню врожаю між сторонами існували і в 2022, що підтверджується платіжними дорученнями, з яких вбачається, що ПСП «КОЗИРСЬКЕ» проводило на користь ФОП Савченко І. І. оплати з призначенням платежу «послуги по збиранню соняшника зг. рах. № 1 від 21.10.2022 без ПДВ», «послуги по збиранню врожая зг. акта виконаних робіт № б/н від 27.06.2022 зг. дог. № б/н від 23.06.2022 без ПДВ", а саме платіжні інструкції № 228 від 20.09.2022, № 475 від 31.10.2022, № 887 від 26.12.2022, № 372 від 15.03.2023, № 870 від 01.06.2023, № 1266 від 13.07.2023, № 1325 від 21.07.2023, № 1326 від 21.07.2023, № 1346 від 24.07.2023, № 1415 від 02.08.2023, № 1454 від 08.08.2023, № 916 від 05.06.2023, № 923 від 06.06.2023.

Суд дійшов висновку, що вищевказані платіжні документи не стосуються безпосередньо правовідносин сторін за договором в 2023, оскільки в усіх платіжних інструкціях підставою для оплати зазначено рахунки, акти та договір за 2022.

Невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за надані послуги і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

4.1. Правове регулювання договірних правовідносин.

В силу положень ст. 11, 202, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (господарського зобов`язання), яке (зобов`язання) в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова об`єднаної палати КЦС ВС від 01.03.2021 № 180/1735/16-ц (61-18013сво18)).

Закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору (постанова КГС ВС від 19.05.2020 № 910/9167/19).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними. Добра совість - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18).

З урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі № 567/3/22).

Об`єднана палата нагадує, що добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі № 567/3/22).

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.10.2020 у справі № 450/2286/16-ц; постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі № 567/3/22).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Поняття "роботи" - це діяльність, результати якої мають матеріальний вираз і можуть бути реалізовані для задоволення потреб фізичних чи юридичних осіб. У той же час "послуги" - це діяльність, результати якої не мають, як правило, матеріального виразу, вони реалізуються і споживаються в процесі здійснення цієї діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні":

- господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 58-1 ГК України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними (постанова ВС від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17).

Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин (правова позиція викладена в постанові ВС від 23.07.2019 року по справі № 918/780/18).

4.2. Правове регулювання недійсності договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Аналогічний спосіб захисту прав передбачено ст. 20 ГК України.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24)).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанова КГС ВС від 19.09.2023 № 910/19668/21).

ЦК України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (постанова КЦС ВС від 10.05.2023 № 715/310/22 (61-9464св22)).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тлумачення ст. 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є:

пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою;

наявність підстав для оспорення правочину;

встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (постанова КЦС ВС від 10.05.2023 № 715/310/22 (61-9464св22)).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (постанова КГС ВС від 19.09.2023 № 910/19668/21; постанова КЦС ВС від 04.10.2023 № 291/1450/21).

Законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Для такого визнання з огляду на приписи статті 5 ЦК України суд має застосувати акт цивільного законодавства, чинний на момент укладення договору (такі висновки сформульовано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 905/1227/17 і від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17).

4.3. Правове регулювання наслідків недійсності правочину.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Об`єднана палата наголошує, що, фактично уточнюючи висновок, викладений в пункті 5.29 постанови від 21.09.2022 у справі № 908/976/19, Велика Палата Верховного Суду в пункті 154 постанови від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц звернула увагу на те, що у разі, якщо на виконання оспорюваного правочину товариством сплачено кошти або передано інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не призводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна. У таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача (зокрема, на підставі ч. 1 ст. 216, ст. 387, ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК України) (постанова об`єднаної палати КГС ВС від 26.05.2023 № 905/77/21; постанова КГС ВС від 19.09.2023 № 910/19668/21).

Водночас об`єднана палата Верховного Суду у своїй постанові від 26.05.2023 у справі № 905/77/21 сформувала висновок про те, що:

"Позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом.

Разом із тим позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача.

Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача.

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Як вказано вище, 01.06.2023 між ФОП Савченко Іваном Івановичем (виконавець) та ПСП "КОЗИРСЬКЕ" в особі директора ОСОБА_1 (замовник) укладено договір на виконання робіт по збиранню врожаю № 01-06-23 від 01.06.2023, за умовами якого виконавець зобов`язався на території сільгоспугідь замовника виконати сільськогосподарські роботи по збиранню врожаю зернових, а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи.

Умовами договору сторони погодили надання послуг зі збирання врожаю (ріпаку, ячменю, пшениці) за ціною за 1 га по кожній культурі 1 500, 00 грн. без ПДВ. Сторонами погоджено, що загальна вартість робіт визначається в акті приймання-передачі виконаних робіт (п. 1.2, п. 3.1 договору).

До матеріалів справи також подано укладену 20.06.2023 між ФОП Савченко Іваном Івановичем (виконавець) та ПСП "КОЗИРСЬКЕ" в особі директора ОСОБА_1 (замовник) Додаткову угоду до договору на виконання робіт по збиранню врожаю № 19/06/23 від 19.06.2023, пунктом 1 якої сторони погодили, що ціна робіт за 1 (один) гектар складає 1 438, 70 грн. без ПДВ. Кінцева загальна вартість виконаних робіт зазначається у відповідному акті приймання - передачі виконаних робіт.

Судом також встановлено, що на виконання умов договору замовником ПСП «КОЗИРСЬКЕ» проведено оплату в розмірі 200 000, 00 грн. (аванс), а виконавцем ФОП Савченко І. І. виконано роботи, про що між сторонами підписано акт приймання-передачі від 18.07.2023.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов наступних висновків.

1. Судом встановлено, що в додатковій угоді № 1 від 20.06.2023 та в акті приймання - передачі виконаних робіт від 18.07.2023 підставою зазначено договір № 19/06/23 від 19.06.2023 року. Представник позивача в судовому засіданні 04.06.2024 усно зазначив, що зазначення в додатковій угоді № 1 від 20.06.2023 та в акті приймання - передачі виконаних робіт від 18.07.2023 року іншого договору є технічною помилкою при складанні однотипних документів. На запитання суду чи укладався між сторонами договір за № 19/06/23 від 19.06.2023 року та чи є інші договори між сторонами, представник позивача зазначив, що договір з таким номером не укладався, в 2023 році між сторонами укладено лише договір від 01.06.2023 № 01-06-23.

Суду не подано доказів наявності укладеного між сторонами в 2023 році іншого договору (крім договору № 01-06-23 від 01.06.2023 року). Вказана обставина також не заперечувалась відповідачем за первісним позовом. Отже, суд дійшов висновку, що додаткова угода № 1 від 20.06.2023 та акт приймання - передачі виконаних робіт від 18.07.2023 укладались в рамках та на виконання умов договору № 01-06-23 від 01.06.2023.

2. Відповідач ПСП «КОЗИРСЬКЕ» зазначає, що договір на виконання робіт по збиранню врожаю від 01.06.2023 № 01-06-23 є недійсним в силу закону з моменту його вчинення та не створює жодних наслідків для сторін договору, оскільки не підписувався керівником ПСП «КОЗИРСЬКЕ», у зв`язку з чим відповідач просив суд призначити у даній справі судову почеркознавчу експертизу.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей ЄДРЮОФОПГФ станом на 01.06.2023, 18.07.2023 (дати укладення оспорюваного договору та підписання акту приймання-передачі виконаних робіт) керівником ПСП «КОЗИРСЬКЕ» був ОСОБА_1 , а станом на 08.01.2024 і по даний час - ОСОБА_2 .

В підготовчому засіданні 26.03.2024 судом розпочато розгляд клопотання відповідача ПСП "КОЗИРСЬКЕ" про призначення у даній справі судової почеркознавчої та технічної експертизи документів. В підготовчому засіданні 26.03.2024 суд дійшов висновку про необхідність виклику представника відповідача для надання пояснень щодо призначення у даній справі судової експертизи. Ухвалою суду від 26.03.2024 визнано явку представника відповідача обов`язковою. Розгляд клопотання про призначення судової експертизи судом відкладено на наступне підготовче засідання 11.04.2024. При цьому, в ухвалі Господарського суду Миколаївської області від 26.03.2024 зазначено в чому полягає необхідність явки відповідача в підготовче засідання 11.04.2024. Проте, відповідач в жодне підготовче / судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, причини не повідомив.

В підготовчому засіданні 11.04.2024 судом за результатами розгляду клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої та судової технічної експертизи відмовлено. Мотиви та посилання на норми права зазначено в ухвалі суду від 11.04.2024. Зокрема, судом зазначено, що клопотання про призначення судової експертизи підписано діючим керівником ПСП "КОЗИРСЬКЕ" ОСОБА_2. Проте, в клопотанні відповідач просить суд поставити на вирішення судової почеркознавчої експертизи питання щодо належності підпису, виконаного в договорі, додатковій угоді та акті, колишньому директору ПСП "КОЗИРСЬКЕ" ОСОБА_1 чи іншій особі. Призначення судової почеркознавчої експертизи можливе лише після виконання учасником процесу та судом ряду процесуальних дій, передбачених як приписами ГПК України, так і Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, спрямованих на підготовку матеріалів для проведення судової експертизи. Зокрема, для проведення судової почеркознавчої експертизи необхідними є наступні дії: 1) в судовому засіданні саме особа, підпис якої на документах ставиться під сумнів, повинна підтвердити або спростувати факт належності їй підпису на конкретних документах; 2) особа, підпис якої ставиться під сумнів, повинна надати суду вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки власного підпису, які суд, виключно після пред`явлення їх особі в судовому засіданні та подальшому посвідченні власним підписом судді, може приєднати до матеріалів справи для подальшого призначення та проведення судової почеркзнавчої експертизи. Крім того, проведення судової технічної експертизи документа, зокрема, вирішення питання проставлення на документах печатки, належної відповідачу, або спростування вказаної обставини потребує надання або самої печатки, або експериментальних та вільних зразків відтисків печатки.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, суд позбавлений можливості призначити у даній справі судову почеркознавчу та технічну експертизу, у зв`язку з неможливістю підготовки та направлення до експертної установи зразків для порівняльного дослідження (вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків підпису особи з метою проведення почеркознавчої експертизи; печатки для порівняння, експериментальних та вільних зразків відтисків печатки для технічної експертизи документів), що стало підставою для відмови в задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої та технічної експертизи у даній справі (ст. 13, 100 ГПК України, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ПСП «КОЗИРСЬКЕ» не доведено належними та допустимими доказами у справі факту не підписання договору керівником ПСП «КОЗИРСЬКЕ» ОСОБА_1.

За таких обставин, керуючись ст. 203, 215 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору № 01-06-23 від 01.06.2023, що є підставою для відмови в задоволенні зустрічного позову. Крім того, враховуючи факт сплати ПСП «КОЗИРСЬКЕ» на користь ФОП Савченко І. І. авансу в розмірі 200 000, 00 грн., за умов відсутності доказів на підтвердження існування між сторонами інших договорів, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір є таким, що частково виконаний на момент звернення до суду із зустрічним позовом, тобто пред`явлення зустрічного позову про визнання недійсним договору без заявлення наслідків недійсності договору є неефективним способом захисту прав, що є самостійною підставою для відмови в зустрічному позові.

Отже, в зустрічному позові судом відмовлено.

Враховуючи недоведеність належними та допустимими доказами у справі факту недійсності договору, суд дійшов висновку, що договір № 01-06-23 від 01.06.2023 є укладеним та обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

3. Як вказано вище, умовами п. 3.3 договору сторони погодили, що оплата здійснюється перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі підписаних сторонами актів приймання - передачі виконаних робіт в наступному порядку:

- 20% від загальної вартості виконаних робіт - через 10 календарних днів після підписання Сторонами акту приймання - передачі виконаних робіт;

- 30% від загальної вартості виконаних робіт - до 30 серпня 2023 р.;

- 50% від загальної вартості виконаних робіт - до 30 вересня 2023 р.;

- аванс за доставку комбайнів складає 100 000, 00 грн. за кожну одиницю техніки.

Судом встановлено, що замовником ПСП «КОЗИРСЬКЕ» проведено оплату в розмірі 200 000, 00 грн. (аванс), а виконавцем ФОП Савченко І. І. виконано роботи, про що між сторонами підписано акт приймання-передачі від 18.07.2023.

Відповідач ПСП «КОЗИРСЬКЕ» зазначає, що договір, додаткова угода та акт приймання-передачі виконаних робіт не підписувались керівником ПСП «КОЗИРСЬКЕ».

Враховуючи, що станом як на дату укладення договору, так і станом на дату складання акту приймання-передачі виконаних робіт керівником ПСП «КОЗИРСЬКЕ» був ОСОБА_1., отже, лише сам ОСОБА_1. міг би підтвердити чи спростувати належність його підпису на документах.

Крім того, договір скріплено печаткою ПСП «КОЗИРСЬКЕ», проте відповідач ПСП "КОЗИРСЬКЕ" не надав доказів на підтвердження втрати, викрадення печатки, або того, що печатка іншим незаконним шляхом вибула з володіння відповідача, як і не вчинив жодних дій для реалізації свого права щодо проведення у справі судової експертизи (надання зразків почерку, печатки тощо).

Відповідач зазначає, що копія акту від 18.07.2023 зроблена з документу, в якому пошкоджено відбиток печатки та підпису. Як вказано судом вище, позивачем подано суду оригінали документів, в тому числі акту від 18.07.2023, який дозволяє ідентифікувати сторону правочину (юридичну особу ПСП «КОЗИРСЬКЕ»).

Відповідачем КСП «КОЗИРСЬКЕ» жодним чином не спростовано факт оплати авансу в розмірі 200 000, 00 грн. по договору.

Ухвалами суду від 26.01.2024, від 27.02.2024, від 26.03.2024 суд тричі витребовував у відповідача докази, зокрема, копію журналу реєстрації договорів та вихідної кореспонденції ПСП «КОЗИРСЬКЕ» в період з 01.06.2023р. по 08.01.2024р.; бухгалтерську довідку про наявність на обліку та рахунках підприємства ПСП «КОЗИРСЬКЕ» відомостей про виконану ФОП Савченко І.І. роботу, дебіторську заборгованість та розрахунки, в тому числі виплату авансу ФОП Савченко І.І. в 2023 році.

Вимоги ухвал суду відповідачем не виконано, причини неможливості виконання ухвал суду не зазначено.

Відповідно до ч. 10 ст. 81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, обставини у справі як щодо укладення між сторонами договору, так і щодо факту виконання ФОП Савченко І. І. умов договору та надання послуг замовнику ПСП «КОЗИРСЬКЕ», факту виконання умов договору замовником КСП «КОЗИРСЬКЕ» в частині оплати авансу, а також факту наявності заборгованості за договором визнається судом встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог за первісним позовом, оскільки позивачем доведено належними доказами (первинними документами, які дають змогу ідентифікувати як зміст господарської операції, так і осіб, які приймали участь у господарській операції) як факт надання послуг на загальну суму 1 216 558, 97 грн. за договором № 01-06-23 від 01.06.2023, так і факт наявності заборгованості в сумі 1 016 558, 97 грн., яка не сплачена відповідачем ПСП «КОЗИРСЬКЕ» у порядку та строки, встановлені умовами договору, що є порушенням умов п. 3.3 договору та вимог законодавства (ст. 530, 610, 629, 903 ЦК України). Позивач просить суд стягнути 1 016 558, 00 грн., при цьому в суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 1 016 558, 00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовій збір в розмірі 15 248, 37 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача, у зв`язку з задоволенням первісного позову.

Судовий збір в розмірі 3 028, 00 грн. слід покласти на позивача за зустрічним позовом ПСП "КОЗИРСЬКЕ", у зв`язку з відмовою в зустрічному позові.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства "КОЗИРСЬКЕ", вул. Очаківська, 35А, с. Козирка, Миколаївський район, Миколаївська область, 57525 () на користь позивача Фізичної особи-підприємця Савченко Івана Івановича, АДРЕСА_1 (код РНКОПП НОМЕР_1 ):

- 1 016 558, 00 грн. (один мільйон шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім грн. 00 коп.) - заборгованості;

- 15 248, 37 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті сорок вісім грн. 37 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу ФОП Савченко І. І. після набрання рішенням законної сили.

4. В зустрічному позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 02.08.2024

Суддя Е.М. Олейняш