ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2024 р. Справа№ 910/13025/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2024 р.

у справі № 910/13025/23 (суддя - Васильченко Т.В.)

за позовом Державного підприємства "Добропіллявугілля-видобуток"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 44443,51 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року Державне підприємство "Добропіллявугілля-видобуток" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 44443,51 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що під час перевезення вантажу на станції Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці та на станції Знам`янка Одеської залізниці проведено перевірку стану вантажу та виявлено недостачу кам`яного вугілля в деяких вагонах. Оскільки відповідач як перевізник належним чином не виконав свої зобов`язання щодо збереження вантажу під час перевезення, у нього виникла заборгованість з вартості недостачі вугілля.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.04.2024 р. у справі № 910/13025/23 позов Державного підприємства "Добропіллявугілля-видобуток" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що недостача вантажу у вагоні № 56326150 виникла саме через дії вантажовідправника, оскільки він не визначив придатність вагону для перевезення вантажу та не ущільнив зазори, як того вимагають приписи Технічних умов розміщення та кріплення вантажів, Статуту залізниць України та Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 р. апеляційну скаргу у справі № 910/13025/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 р. апеляційну скаргу у справі № 910/13025/23 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у справі № 910/13025/23 та вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали від 03.06.2024 р. про відкриття провадження у справі № 910/13025/23 сторонам доставлено до електронних кабінетів, доказом чого є довідки про доставку електронного документа, що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 03.06.2024 р. у справі № 910/13025/23 оприлюднена у реєстрі 04.06.2024 р.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 р. на подання всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

У період з квітня по травень 2023 року Державне підприємство "Добропіллявугілля-видобуток" (далі - вантажовідправник) здійснило відправку концентрату вугільного на адресу Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (далі - вантажоодержувач) залізничним транспортом на станцію призначення Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці, що підтверджується залізничними накладними, а саме:

- залізнична накладна № 48378046 від 06.04.2023 р.;

- залізнична накладна № 48417042 від 21.04.2023 р.;

- залізнична накладна № 48427447 від 27.04.2023 р.;

- залізнична накладна № 48444137 від 03.05.2023 р.

На станції Чаплине Придніпровської залізниці були проведені комісійні зважування, за результатами яких виявлено нестачу вантажу, а саме у вагонах № 67297713, № 64044985, № 53544961, № 61602645, № 53588919, № 56098866, № 53598306 за залізничною накладною № 48378046, на станції Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці у вагонах № 60631843, № 55634059 за залізничною накладною № 48417042 та на станції Знам`янка Одеської залізниці у вагоні № 64045123 за залізничною накладною № 48427447 та у вагоні № 56326150 за залізничною накладною № 48444137, про що складені комерційні акти.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, як перевізник належним чином не виконав свої зобов`язання щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим повинен відшкодувати позивачу недостачу вантажу у розмірі 44443,51 грн.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як передбачено ч. 1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За ч. 2 ст. 307 ГК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

У відповідності до ч. 3 ст. 307 ГК України вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Згідно зі ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 р., статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту залізниць України).

Як передбачено п. 6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього статуту та наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Таким чином, відповідачем було взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі залізничних накладних.

Згідно з ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 105 Статуту залізниць України вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим статутом та окремими договорами.

Як передбачено ст. 113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

За ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

На станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми (ст. 52 Статуту залізниць України).

У відповідності до ст. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 р., комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Вбачається, що під час слідування вагонів залізницею було проведено перевірку маси вантажу на справних 150-тонних вагонних вагах, внаслідок чого виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає фактичній масі, вказаній у накладних, про що перевізником складено відповідні комерційні акти.

Так, згідно з комерційним актом № 344707/3 при контрольному переважуванні вагону № 67297713 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 663500 кг, що менше вантажного документа на 2100 кг. У вагоні навантаження нижче бортів 20 - 30 см, марковано повздовжніми борознами в наявності виїмки над 1, 2, 3, 4 та 5 люками, ліворуч довжиною 700 см, шириною 40 см, глибиною 40 см, на місці виїмки маркування відсутнє, люк зачинено, течі ватажу не має. Вантаж прибув у технічно справному вагоні. Переважування вантажу проводилось двічі, недостача підтвердилась.

Згідно з комерційним актом № 344707/3 при контрольному переважуванні вагону № 64044985 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 68200 кг, що менше вантажного документа на 1550 кг. У вагоні навантаження нижче бортів 20 - 30 см, марковано повздовжніми борознами в наявності виїмки над 2, 3, 4, 5, 6 та 7 люками, ліворуч довжиною 850 см, шириною 130 см, глибиною 40 см, на місці виїмки маркування відсутнє, люк зачинено, течі ватажу не має. Вантаж прибув у технічно справному вагоні. Переважування вантажу проводилось двічі, недостача підтвердилась.

Згідно з комерційним актом № 344707/4 при контрольному переважуванні вагону № 53544961 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 68500 кг, що менше вантажного документа на 1200 кг. У вагоні навантаження нижче бортів 20 - 30 см, марковано повздовжніми борознами в наявності виїмки над 2, 3, 4, 5, 6 та 7 люками, ліворуч довжиною 900 см, шириною 140-160 см, глибиною 40 см, на місці виїмки маркування відсутнє, люк зачинено, течі ватажу не має. Вантаж прибув у технічно справному вагоні. Переважування вантажу проводилось двічі, недостача підтвердилась.

Згідно з комерційним актом № 344707/4 при контрольному переважуванні вагону № 61602645 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 67600 кг, що менше вантажного документа на 2050 кг. У вагоні навантаження нижче бортів 20 - 30 см, марковано повздовжніми борознами в наявності виїмки над 2, 3, 4, 5, 6 та 7 люками, ліворуч довжиною 900 см, шириною 130 - 150 см, глибиною 40 см, на місці виїмки маркування відсутнє, люк зачинено, течі ватажу не має. Вантаж прибув у технічно справному вагоні. Переважування вантажу проводилось двічі, недостача підтвердилась.

Згідно з комерційним актом № 344707/4 при контрольному переважуванні вагону № 53588919 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 68050 кг, що менше вантажного документа на 1350 кг. У вагоні навантаження нижче бортів 20 - 30 см, марковано повздовжніми борознами в наявності виїмки над 3, 4, 5, 6 та 7 люками, ліворуч довжиною 750 см, шириною 170 см, глибиною 40 см, на місці виїмки маркування відсутнє, люк зачинено, течі ватажу не має. Вантаж прибув у технічно справному вагоні. Переважування вантажу проводилось двічі, недостача підтвердилась.

Згідно з комерційним актом № 344707/4 при контрольному переважуванні вагону № 56098866 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 68750 кг, що менше вантажного документа на 900 кг. У вагоні навантаження нижче бортів 20-30 см, марковано повздовжніми борознами в наявності виїмки над 1, 2, 3, 4 та 5 люками, ліворуч довжиною 660 см, шириною 150 см, глибиною 40 см, на місці виїмки маркування відсутнє, люк зачинено, течі ватажу не має. Вантаж прибув у технічно справному вагоні. Переважування вантажу проводилось двічі, недостача підтвердилась.

Згідно з комерційним актом № 344707/4 при контрольному переважуванні вагону № 53598306 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 67550 кг, що менше вантажного документа на 1850 кг. У вагоні навантаження нижче бортів 20 - 30 см, марковано повздовжніми борознами в наявності виїмки над 2, 3, 4 та 5 люками, ліворуч довжиною 600 см, шириною 140 см, глибиною 40 см, на місці виїмки маркування відсутнє, люк зачинено, течі ватажу не має. Вантаж прибув у технічно справному вагоні. Переважування вантажу проводилось двічі, недостача підтвердилась.

Згідно з комерційним актом № 344707/5 при контрольному переважуванні вагону № 60631843 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 68300 кг, що менше вантажного документа на 1600 кг. У вагоні навантаження нижче бортів 20 - 30 см, марковано повздовжніми борознами в наявності виїмки над 1, 2, 3, 4 та 5 люками, з правої сторони довжиною 700 см, шириною 130 см, глибиною 40 см, на місці виїмки маркування відсутнє, люк зачинено, течі ватажу не має. Вантаж прибув у технічно справному вагоні. Переважування вантажу проводилось двічі, недостача підтвердилась.

Згідно з комерційним актом № 344707/5 при контрольному переважуванні вагону № 55634059 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 68300 кг, що менше вантажного документа на 1600 кг. У вагоні навантаження нижче бортів 20 - 30 см, марковано повздовжніми борознами в наявності виїмки над 2, 3, 4, 5, 6 та 7 люками, ліворуч довжиною 900 см, шириною 50 см, глибиною 40 см, на місці виїмки маркування відсутнє, люк зачинено, течі ватажу не має. Вантаж прибув у технічно справному вагоні. Переважування вантажу проводилось двічі, недостача підтвердилась.

Згідно з комерційним актом № 410006/78 при контрольному переважуванні вагону № 64045123 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 69100 кг, що менше вантажного документа на 800 кг. У вагоні навантаження нижче бортів 20 - 30 см, в наявності виїмки праворуч за ходом поїзда над 2, 3, 4 та 5 люками, довжиною 5200 см, шириною 1500 см, глибиною 500 см, над 6 - 7 люками довжиною 2000 см, шириною 2200 см, глибиною 200 см, на місці виїмки маркування відсутнє, люк зачинено, течі ватажу не має. Вантаж прибув у технічно справному вагоні. Переважування вантажу проводилось двічі, недостача підтвердилась.

Згідно з комерційним актом № 410006/80/6 при контрольному переважуванні вагону № 56326150 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 65700 кг, що менше вантажного документа на 1600 кг. При перевірці виявлено навантаження насипом нижче рівня бортів 300 мм, вантаж промаркований двома повздовжніми бороздами вздовж довжини вагона. На поверхні вантажу мається воронкоподібне поглиблення ліворуч за ходом поїзда над 5 - 6 люками довжиною 1500 мм, шириною 1000 мм, глибина 1500 мм, в місці поглиблення вапняний розчин не пошкоджено. Маються старі сліди просипання вантажу на поперечних балках. Щілини між кришками люків та поперечними балками 5, 6 люків ліворуч шириною 40 мм, довжиною 800 мм закладені ганчір`ям, решта люків щільно закриті. В вагоні глухі торцеві двері, об`єм кузова 76 м. куб.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 р. № 567/6855, а тому є належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у вагонах.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які його підписали.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 Статуту залізниць України залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Згідно зі ст. ст. 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Як передбачено п. 2 Правил заявлення та розгляду претензій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі положень ст. 133 Статуту залізниць України вантажоодержувач передав право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого за залізничними накладними № 48378046, № 48417042, № 48427447 та № 48444137 вантажовідправнику - Державному підприємству "Добропіллявугілля-видобуток", що підтверджується належним чином оформленим та засвідченим переуступним підписом вантажоодержувача.

У відповідності до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Згідно зі ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження вартості втраченого вантажу за спірними залізничними накладними позивачем надано акти приймання-передачі вугільної продукції підписані між вантажовідправником - Державним підприємством "Добропіллявугілля-видобуток" та покупцем - Державним підприємством "Укрвугілля".

Так, згідно з актами приймання-передачі вугільної продукції між Державним підприємством "Добропіллявугілля-видобуток" та Державним підприємством "Укрвугілля", які підписні уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками, ціна 1 тонни з урахуванням надбавок та знижок вугільної продукції, відправленої у вагонах, за залізничною накладною № 48378046 складає 4124,40 грн без ПДВ, за залізничною накладною № 48417042 - 4140,78 грн без ПДВ, за залізничною накладною № 48427447- 3819,48 грн без ПДВ та за залізничною накладною № 48444137 - 4169,34 грн без ПДВ.

Враховуючи те, що надані позивачем акти приймання-передачі вугільної продукції, в яких визначена вартість однієї тонни вантажу, відправленого згідно з вищевказаними накладними, є належним підтвердженням вартості втраченого під час перевезення залізницею вантажу, а тому розмір збитків є підтвердженим відповідно до вимог законодавства.

За змістом ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу може бути визначена на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Водночас, ані вказаною нормою, ані будь-якою іншою нормою законодавства не передбачено обов`язкової форми щодо такого документу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За п. "г" ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р., визначено, що вантаж вважається доставленим без втрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 0,5% маси всіх інших вантажів.

Як вбачається з графи 20 залізничних накладних № 48378046, № 48417042, № 48427447 та № 48444137, вантаж (концентрат вугільний та кам`яне вугілля) було відвантажено у твердому стані, вологість - 0,1%.

Розрахунок вартості недостачі вантажу здійснюється з врахуванням норми природної втрати під час перевезення вантажу (кам`яного вугілля) відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів та безпосередньо залежить від характеристики (властивості) вантажу, зазначеної в залізничній накладній.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.03.2021 р. у справі № 910/5038/20, від 25.01.2021 р. у справі № 910/118/20, від 07.08.2018 р. у справі № 910/23346/16, від 16.10.2019 р. у справі № 910/16904/18.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи залізничних накладних, кам`яне вугілля перевозилось у твердому стані, вологістю 0,1%, тобто з характеристиками в межах встановлених ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України № 163 від 19.03.2002 р., та є мінеральним паливом. Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" повинен застосовуватися 1% норми природної втрати, який і застосований позивачем.

Доводи скаржника про те, що недостача вантажу у вагоні № 56326150 виникла саме через дії вантажовідправника, оскільки він не визначив придатність вагону для перевезення вантажу та не ущільнив зазори, як того вимагають приписи Технічних умов розміщення та кріплення вантажів, Статуту залізниць України та Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

За ст. 52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема: прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Згідно зі ст. 53 Статуту залізниць України, якщо під час перевірки маси, кількості місць або стану вантажу на станції призначення буде виявлено недостачу, псування або пошкодження вантажу, або якщо ці обставини зазначені у комерційному акті, складеному на шляху проходження, станція призначення зобов`язана визначити обсяг фактичної недостачі, міру псування або пошкодження вантажу.

У відповідності до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Як передбачено п. 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми. Крім того, у необхідних випадках можуть складатися акти про технічний стан вагона або контейнера, акти розкриття вагона або контейнера для митного, прикордонного та інших видів контролю, акти про пошкодження вагона або контейнера та інші акти у випадках, передбачених правилами перевезення, що застосовуються до даного виду вантажу.

У п. 2 Правил складання актів комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

У разі витікання, псування або підмочення вантажу внаслідок технічної несправності вагона (контейнера), крім комерційного акта, складається акт про технічний стан вагона (контейнера). Акт про технічний стан вагона (контейнера) складається в день виявлення несправності вагона (контейнера) і не пізніше дня складання комерційного акта. Про виявлену несправність і складений акт про технічний стан вагона (контейнера) зазначається в комерційному акті (п. 15 Правил складання актів).

Як було встановлено вище, на станції слідування Знам`янка Одеської залізниці під час переважування вагону № 56326150 було виявлено нестачу вантажу, про що складено відповідний комерційний акт № 410006/80/6 від 08.05.2023 р.

Вказаний комерційний акт підписаний належними і повноважними особами. Правильність оформлення комерційного акту та його дійсність сторонами не заперечується.

Згідно з ч. 3 ст. 308 ГК України вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення.

Відповідно до ст. 31 Статуту залізниць України придатність вагонів для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

У ст. 32 Статуту залізниць України визначено, що відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

За п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством.

Пунктами 4 та 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 р., передбачено, що можливість транспортування у вагонах відкритого типу вантажів, зазначених у додатку, які містять дрібні фракції (частки, розмір яких не перевищує 13 мм), визначається відправником. Перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам`яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах. Вантажі, пойменовані та не пойменовані в додатку до цих Правил, можуть перевозитись у вагонах відкритого типу в разі застосування відправниками засобів пакування (м`які контейнери, спеціалізовані контейнери, ящики та інші засоби упаковки або тари, маса брутто яких більше 500 кг) або навалом/насипом з використанням вагонного вкладиша, якщо такий спосіб перевезення допускається стандартом або технічними умовами на продукцію.

Вантаж - кам`яне вугілля наявне у Переліку вантажів, перевезення яких допускається на відкритому рухомому складі, що є додатком до пункту 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, тому допустимо перевезення спірного вантажу у вагонах відкритого типу.

Згідно із пунктом 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 р. № 411, забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

З викладеного вище слідує, що основним обов`язком перевізника є обов`язок надати під завантаження технічно справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони. Разом з цим, обов`язок щодо визначення придатності рухомого складу для перевезення вантажу у комерційному відношенні покладається на вантажовідправника.

Оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), необхідно розмежовувати відповідні поняття. Вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження певного вантажу. Саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні. Згідно із статтею 32 Статуту залізниць України придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження. У випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом або непридатний в комерційному відношенні вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 905/858/17).

Зі змісту комерційного акту № 410006/80/6 від 08.05.2023 р. та акту про технічний стан вагона (контейнера) № 84 за формою ГУ-106, складеного 06.05.2023 р., вбачається, що спірний вагон № 56326150 у технічному відношенні справний.

Натомість жодних письмових зауважень щодо непридатності вагонів для перевезення вантажу навалом у вагонах відкритого типу в комерційному відношенні працівниками залізниці зроблено не було.

Залізниця, оглянувши поданий до перевезення завантажений вагон № 56326150, прийняла його до перевезення.

Жодних актів загальної форми щодо наявності несправностей у вагонах залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до вагонів як в комерційному, так і технічному відношенні.

Отже Державне підприємство "Добропіллявугілля-видобуток" підготувало вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування та здійснило навантаження відповідно до вимог Технічних умов.

Таким чином, оскільки вантажі у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо) приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, то в разі завантаження вантажу у технічно несправні вагони або вагони, непридатні для перевезення даного виду вантажів, залізниця мала можливість належним чином здійснити огляд вагону та відмовитись від приймання вантажу до перевезення.

Спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, а прибуття вантажу з недостачею відбулось у технічно справному вагоні. Встановлені комерційним актом обставини щодо наявності поглиблення у навантаженні свідчать про втрату частини вантажу саме під час перевезення.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, у разі завантаження вантажу у технічно несправні вагони або вагони, непридатні для перевезення даного виду вантажів, перевізник був зобов`язаний відмовитись від прийняття вагонів у рухомий склад. Натомість встановлені у даному спорі обставини свідчать про безспірний факт прийняття залізницею спірного вагону у рухомий склад без жодних заперечень і здійснення перевезення, при цьому відповідач мав усі можливості запобігти втраті вантажу.

Залізниця після проставлення відповідної відмітки в спірних залізничних накладних взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Нормативні правові акти у сфері регулювання перевезення залізничним транспортом свідчать про презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Отже, перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підпадає під визначення непереборної сили, відповідно до частини першої статті 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу. Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2019 р. у справі №905/96/17.

Враховуючи викладене, а також встановлений судом факт втрати частини вантажу, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, відповідно до якого вимога позивача про стягнення з відповідача вартості недостачі вантажу у розмірі 44443,51 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2024 р. у справі № 910/13025/23 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2024 р. у справі № 910/13025/23 залишити без змін.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко