Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/347/24
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І. М.

Секретар судового засідання Куцанюк Й. С.

За участю: представника позивача Бурдюг Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", 03035, місто Київ, вулиця Сурикова, будинок 3, корпус 8Б, офіс 103

до відповідача: Фізичної особи- підприємця Бучко Христини Мирославівни АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості в сумі 492 354,50 грн та судових витрат,

встановив, що ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ФОП Бучко Христини Мирославівни про стягнення заборгованості в сумі 492 354,50 грн, з яких 115 540,36 грн - 3% річних, 376 814,14 грн - інфляційних втрат та судових витрат.

В обґрунтування позову товариство вказало на те, що відповідач не виконує зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №187/КВ-08 від 06.08.2008 в розмірі 4 272 769,33 грн (справа № 5010/2403/2011-14/120), право вимоги на яке набуто на підставі договору про відступлення прав вимоги №2302/К/3 від 31.08.2020 та ухвали суду від 04.10.2021, що винесена у справі №5010/2403/2011-14/120 і, як наслідок, позивач на підставі ЦК України і позицій ВПВС, що викладені у постановах від 08.11.2019; 04.07.2018; 04.06.2019, що винесені справах №310/11534/13-ц ; №510/2403/2011-14/120;№916/190/18 , нарахував відповідачу інфляційні і річні за період з квітня 2021 по лютий 2022.

В підтвердження викладеного товариство надало суду копії: розрахунку заборгованості, кредитного договору №187/КВ-08 від 06.08.2008 з додатками, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.01.2015 по справі №5010/2403/2011-14/120, наказу №822 від 05.08.2015, інформації про виконавче провадження, договору №2302/К/3 від 31.08.2022 з додатками, ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 04.10.2021, постанови ВС від 19.04.2022 по справі №5010/2403/2011-14/120, виписки з ЄДРЮОФОП та ГФ щодо позивача, протоколу №16 загальних зборів від 25.08.2022, витягу з ЄДРЮОФОП та ГФ щодо відповідача.

За наслідками розгляду позову суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання.

Суд неодноразово відкладав підготовче засідання.

Відповідач щодо позову заперечила , вказала на те, що даний позов є безпідставним, а провадження підлягає закриттю, оскільки 02.08.2022 у справі №909/450/22 відкрито провадження у справі про її неплатоспроможність і, як наслідок, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та встановлено імперативне правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, які підлягають розгляду у справі про банкрутство.

Крім того, відповідач вказала на те, що у постанові Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №904/4455/19 наведено висновок про застосування норм права, суть якого полягає у тому, що якщо заяву з кредиторськими вимогами подано позивачем до завершення розгляду позовних вимог, то господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, має зупинити провадження у справі за позовом з майновими (грошовими) вимогами до боржника на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України до набрання законної сили ухвалою суду за результатами розгляду конкурсних вимог такого позивача. За відсутності такого звернення та прийняття його до розгляду суд не має підстав для зупинення позовного провадження. Після постановляння господарським судом ухвали за результатами розгляду цих вимог позовне провадження у справі з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що розглядається в межах справи про банкрутство, підлягає закриттю повністю або в частині заявлених кредитором вимог на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175, п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України у випадку тотожності суб`єктного складу, предмета і підстав позову.

З аналізу вказаних висновків про застосування норм права, можна констатувати, що вимога щодо закриття позовного провадження повністю, або в частині заявлених кредитором вимог після постановляння господарським судом ухвали за результатами розгляду кредиторських вимог, які мають тотожний суб`єктний склад, предмет і підстави позову відбувається після набрання законної сили ухвали суду за результатами розгляду конкурсних вимог такого позивача.

31.05.2024, суд закрив підготовче провадження та призначив справу №909/347/24 до судового розгляду по суті на 25.07.2024.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов слід задоволити.

При цьому суд врахував наступне:

Предметом позову є стягнення 115 540,36 грн - 3% річних та 376 814,14 грн - інфляційних втрат.

Підставою є невиконання відповідачем зобов`язання, що виникло в зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №187/КВ-08 від 06.08.2008 право вимоги по якому набуто на підставі договору про відступлення прав вимоги №2302/К/3 від 31.08.2020.

Отже, доведенню підлягає факт несвоєчасного виконання зобов`язання, яке має наслідком подання даного позову.

Право нараховувати інфляційні і річні передбачено ст. 625 ЦК України.

Так, вказаною нормою встановлено те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний суд у постановах винесених за наслідками розгляду касаційних скарг ( постанови ВПВС від 16.01.2019, що винесена у справі №373/2054/16-ц; ВПВС від 19.06.2019, що винесена у справі №703/2718/16 -ц та №646/14523/15-ц), неодноразово наголошував на тому, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім - утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З матеріалів справи суд встановив, що позивач набув право вимоги по кредитному договору №187/КВ-08 від 06.08.2008, невиконання якого зумовило винесення рішення у справі №5010/2403/2011-14/120 від 15.01.2015 про стягнення заборгованості за кредитним договором №187/КВ-08 від 06.08.2008 в розмірі 4 272 769,33 грн і, відповідно, в зв`язку з невиконанням якого, позивачем нараховано заявлені до стягнення інфляційні втрати та 3% річних , які в силу викладеної позиції ВП ВС, вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім - утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

За наведених обставин, позов є обґрунтованим.

Заперечення відповідача, що викладені у відзиві, судом не приймаються, оскільки провадження у справі №909/450/22 про її неплатоспроможність закрито 07.02.2024 (постанова Західного апеляційного господарського суду), тобто до відкриття провадження у даній справі, а інфляційні втрати і річні нараховані за період, який не охоплювався дією мораторію ( квітень 2021 по лютий 2022 - розрахунок долучений до позову).

Відповідно до ст. ст. 74, 77 Господарсько процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

За наведених обставин, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 86, 129, 236-238, 240-241 Господарсько процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задоволити.

Стягнути з ФОП Бучко Христини Мирославівни ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (вул. Сурикова, 3 корп. 8Б, оф. 103, м. Київ, 03035, ) - 492 354,50 грн, з яких 115 540,36 грн - 3% річних, 376 814,14 грн - інфляційних втрат та 7 385,32 грн - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційну скаргу може бути подано до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07.08.2024.

Суддя І. М. Скапровська