ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" липня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/2640/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання Черновою В.О.

та за участю:

пр-ка ТОВ "Опті-Ком"- Косинська О.В. (ордер серії ВА №1063172 від 05.10.23),

пр-ка ТОВ "Модера Оіл" - Макарова О.В. (ордер серії АХ №1147889 від 05.10.23),

пр-ка ТОВ "Лівайн Торг" - Калашник В.В. (ордер серії ХВ №897000026 від 05.10.23),

пр-ка ТОВ "Нова Сістемз", ТОВ ЮБК ПЛЮС" - Хосейн Е. (ордер серії АХ №1151911 від 05.10.23),

пр-ка боржника - Чернишов К.О. (адвокат)

розглянувши заяву ТОВ "Альдіва" з грошовими вимогами до боржника (вх. №23802 від 05.09.2023) у справі

за заявою Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"
про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ"

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА ПІДСТАВИ ВИМОГ ЗАЯВНИКА.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.08.2023 відкрито провадження у справі №922/2640/23 про банкрутство ТОВ "Рефілл". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Борових І.А. (свідоцтво №923 від 14.05.2013).

На виконання вимог ухвали суду від 01.08.23 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 02.08.2024 було опубліковано повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство за номером №71125.

До господарського суду 05.09.2023 надійшла заява ТОВ "Альдіва" з грошовими вимогами до боржника ТОВ "Рефілл" (вх. №23802), в якій заявник просить суд визнати грошові вимоги у розмірі 47 760 000,00 грн.

18.09.2023 до суду від розпорядника майна надійшло повідомлення про розгляд кредиторських вимог ТОВ "Альдіва", відповідно до якого розпорядником майна відхилені заявлені вимоги у повному обсязі, оскільки заявлені вимоги є поточними.

02.10.2023 до суду від ТОВ "Альдіва" надійшли додаткові пояснення щодо заявлених кредиторських вимог до боржника, в яких заявник зазначає, що заявлені кредиторські вимоги є конкурсними, тому просить суд визнати їх у повному обсязі.

Боржником заявлені вимоги ТОВ "Альдіва" у розмірі 47 760 000,00 грн. визнані у повному обсязі, про що свідчить повідомлення про розгляд кредиторських вимог ТОВ "Альдіва" (вх. № 26628 від 02.10.2023).

Розпорядником майна арбітражним керуючим Борових І.А. у письмовому повідомленні від 14.11.2023 про розгляд вимог кредитора ТОВ "Альдіва" вимоги кредитора на загальну суму 47 760 000,00 грн. повністю не визнано, в зв`язку з тим, що грошові вимоги кредитора документально не підтверджені наданими до суду матеріалами заяви кредитора.

21.11.2023 до суду від ТОВ "Альдіва" надійшли додаткові пояснення щодо заявлених кредиторських вимог.

27.12.2023 від розпорядника майна надійшли додаткові пояснення про результати розгляду кредиторських вимог.

15.01.2024 від ТОВ "Альдіва" надійшли заперечення на результат розгляду кредиторських вимог розпорядником майна.

01.02.2024 до суду від розпорядника майна надійшли додаткові пояснення щодо невизнання кредиторських вимог ТОВ "Альдва".

13.03.2024 до суду від ТОВ "Альдва" надійшли додаткові пояснення щодо заявлених кредиторських вимог.

14.03.2024 від ініціюючого кредитора надійшли заперечення щодо визнання вимог ТОВ "Альдіва" у розмірі 47 760 000,00 грн.

10.04.2024 до суду від ТОВ "Альдіва" надійшли додаткові пояснення на заперечення ПАТ "Укртатнафта".

Заявник, ТОВ "Альдіва", в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства.

Присутній в судовому засіданні представник боржника, підтримав свою позицію, викладену ним в повідомленні про результат розгляду вимог кредитора від 02.10.2023, вимоги кредитора визнав у повному обсязі.

Стаття 202 ГПК України визначає наслідки неявки в судове засідання учасника справи. Частина 1 цієї статті встановлює, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частина 3 цієї статті передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи викладене, суд констатує, що всіх учасників даного судового засідання було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в зв`язку з чим суд розглядає заяву ТОВ "Альдіва" по суті.

Розглянувши матеріали справи, заяву ТОВ "Альдіва" з грошовими вимогами до боржника з грошовими вимогами до ТОВ "Рефілл", надані суду документи, вислухавши пояснення представника боржника, здійснивши оцінку всіх доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

ЩОДО ПОРЯДКУ РОЗГЛЯДУ ГРОШОВИХ ВИМОГ КРЕДИТОРІВ.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, нормами статей 45, 46, 47, ч.1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ, Кодекс).

Відповідно до положень частин 1, 3, 5 статті 45 КУзПБ:

- конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- до заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника;

- заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною 1 цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Приписами ч.1 ст. 46 цього Кодексу передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч.1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Крім того, суд вважає за необхідне звернутися до усталених правових висновків Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, за якими:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (Постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (Постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).

- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови ВСУ: від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Отже, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).

Також, для унеможливлення визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суд розглядає заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство при розгляді вимог кредитора полягає, зокрема, в перевірці обґрунтованості та розміру вимог кредитора незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку, при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство суд виходить з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України) саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ І ВИСНОВОК СУДУ.

Як було вказано вище, до господарського суду Харківської області надійшла заява ТОВ Альдіва" з вимогами до боржника ТОВ "Рефілл", в якій заявник просить суд визнати грошові вимоги на загальну суму 47 760 000,00 грн.

Підставою подання заяви кредитора ТОВ Альдіва" з грошовими вимогами до боржника стала наявність заборгованості ТОВ "Рефілл" перед ТОВ "Альдіва" у розмірі 47 760 000,00 грн, яка виникла за договором про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-95/01 від 25.07.2021, договору про відступлення права вимоги №ДВПВ21-203/ЛТ, договору надання послуг з факторингу № 17-12/21-Ф та договору про відступлення права вимоги № У-07/09-22/4 від 07.09.2022.

25.07.2021 між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Рефілл" було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-95/01.

Згідно п.1.1 договору, ТОВ "Лівайн Торг" надає ТОВ "Рефілл" фінансову допомогу в сумі, що не перевищує 100 000 000,00 грн, а останній зобов`язується повернути фінансову допомогу у визначений договором термін.

Відповідно до п. 2.2 вищезазначеного договору фінансова допомога надається в безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок користувача (ТОВ "Рефілл").

Термін користування фінансовою допомогою визначений сторонами до 24.07.2022 року (п.3.1.).

Відповідно до 3.2 вищевказаного договору термін, визначений у п.3.1 може бути продовжений за згодою сторін.

Згідно з п.4.1 договору після закінчення терміну, визначеного у п.3.1 цього договору, ТОВ "Рефілл" зобов`язується повернути суму фінансової допомоги протягом 14 календарних днів підприємству.

26.07.2021 ТОВ "Лівайн Торг", згідно платіжного доручення №66290 на рахунок ТОВ "Рефілл" були перераховані грошові кошти в сумі 40 700 000,00 грн з призначенням платежу «предоплата за ГСМ согл.дог.ПО21-79/ЛТ от 18.06.21 в т.ч.ПДВ 20%-6783333,33 грн»

02.08.2021 ТОВ "Лівайн Торг", згідно платіжного доручення №66538 на рахунок ТОВ "Рефілл" були перераховані грошові кошти в сумі 51 000 000,00 грн з призначенням платежу «оплата за ГСМ согл.дог.ПО21-79/ЛТ от 18.06.21 в т.ч.ПДВ 20%-8500000,00 грн»

02.08.2021 ТОВ "Лівайн Торг", згідно платіжного доручення №66539 на рахунок ТОВ "Рефілл" були перераховані грошові кошти в сумі 1 810 000,00 грн з призначенням платежу «оплата за ГСМ согл.дог.ПО21-79/ЛТ от 18.06.21 в т.ч.ПДВ 20%-301666,67 грн»

Як свідчать матеріали заяви, 26.07.2021 листом вих.№745/03 ТОВ "Лівайн Торг" просило ТОВ "Рефілл" вважати вірним призначення платежу в платіжному дорученні №66290 від 26.07.2021 на суму 40700000,00 грн «надання фін допомоги згідно дог.№ЛТ21-95/01 від 25.07.21р., без ПДВ».

02.08.2021 листом вих.№755/01 ТОВ "Лівайн Торг" просило ТОВ "Рефілл" вважати вірним призначення платежу в платіжних дорученнях:

- №66539 від 02.08.2021 на суму 1810000,00 грн «надання фін допомоги згідно дог.№ЛТ21-95/01 від 02.08.21р., без ПДВ».

- 66538 від 02.08.2021 на суму 51000000,00 грн «надання фін допомоги згідно дог.№ЛТ21-95/01 від 02.08.21р., без ПДВ».

Проте, доказів надсилання стороні або факт отримання ТОВ "Рефілл" вищезазначених листів про зміну платежу судом не встановлено.

В подальшому, 03.12.2021 року між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Юнайтед Енерджі" був укладений договір про відступлення права вимоги №ДВПВ21-203/ЛТ, у відповідності до якого ТОВ "Лівайн Торг" відступає право вимоги по низці договорів серед яких і договір про надання фінансової допомоги № ЛТ21-95/01 від 25.07.2023 на суму 93 510 000,00 грн. ( п.1.1 договору).

16.12.2021 року між ТОВ "Юнайтед Енерджі" та ТОВ "Альтафінанс" було укладено договір надання послуг з факторингу № 17-12/21-Ф. На підставі цього договору ТОВ "Альтафінанс" отримало право грошової вимоги від ТОВ "Рефілл" зокрема по договору про надання поворотної фінансової допомоги від 25.07.2021 року №ЛТ21-95/01 на суму 93 510 000,00 грн. (п.1.1 договору).

07.09.2022 року між ТОВ "Альтафінанс" та ТОВ "Альдіва" було укладено Договір про відступлення права вимоги № У-07/09-22/4. Згідно умов вищевказаного договору, ТОВ "Альтафінанс" передало ТОВ "Альдіва" право грошової вимоги на отримання від ТОВ "Рефілл" заборгованості по договору про надання поворотної фінансової допомоги від 25.07.2021 року № ЛТ21-95/01 в сумі 93510000,00 грн. На виконання п.2.1 ТОВ "Альдіва" сплатило ТОВ Альтафінанс" за передане право вимоги грошову суму у розмірі 45750000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №369 від 07.10.2022 на суму 10000000,00 грн, №370 від 07.10.2022 на суму 10000000,00 грн, №371 від 07.10.2021 на суму 10000000,00 грн, №372 від 07.10.2022 на суму 10000000,00 грн, №373 від 07.10.2022 на суму 5750000,00 грн.

07.10.2022 ТОВ "Рефілл" сплатило ТОВ "Альдіва" грошові кошти в сумі 45750000,00 грн, згідно платіжних інструкцій №12675, №12676, №12677, №12678, №12679 з призначенням платежу: «сплата по договору відступлення права вимоги № У-07/09-22/4 від 07.09.2022 р. без ПДВ»

В подальшому, 31.10.2022 року ТОВ "Альдіва" та ТОВ "Рефілл" уклали додаткову угоду до договору про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-95/01 від 25.07.2021 року, відповідно до якої було продовжено термін користування фінансовою допомогою до 30 жовтня 2023 року.

Отже, заявник вважає, що внаслідок вказаних фінансово-господарських відносин, заборгованість ТОВ "Рефілл" перед ТОВ "Альдіва" становить 47 760 000,00 грн

Проте, суд вважає, що заборгованість ТОВ "Рефілл" перед ТОВ "Альдіва" у розмірі 47 760 000,00 грн не підтверджена належними доказами, виходячи з наступного.

Так, в поданій заяві ТОВ "Альдіва" зазначає, що боржнику було надано фінансову допомогу саме за договором про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-95/01 від 25.07.2021, що підтверджується у тому числі листами ТОВ "Лівайн Торг" від 26.07.2021 року за № №745/03, від 02.08.2021 за №755/01 про зміну призначення платежу.

Суд зазначає, що загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, на час виникнення спірних правовідносин були врегульовані Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління НБУ від 21.01.2004 за №22.

Згідно з пунктом 3.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління НБУ від 21.01.2004 тза №22, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Пунктом 1.7 зазначеної Інструкції передбачено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 1.8 даної Інструкції Платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.

Із системного правового аналізу наведених норм вбачається, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, особі, що здійснює відповідний платіж. У даній справі таке право визначення призначення платежу належало ТОВ "Лівайн Торг".

Водночас, відповідно до пункту 2.29 зазначеної Інструкції, платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі.

Тобто до списання грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізит "Призначення платежу" шляхом відкликання платіжного доручення.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" суб`єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем. Відносини між суб`єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

Разом із цим, переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", що діяв в момент виникнення спірних правовідносин).

Тобто, з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним.

Отже, внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим, а питання уточнення інформації, вказаної у реквізиті "Призначення платежу" виконаного платіжного доручення вирішується сторонами у порядку, узгодженому між ними, без участі банку. Зазначене підтверджується листом Національного Банку України від 09.06.2011 №25-111/1438-7141 "Про заміну інформації у реквізиті "Призначення платежу", яким встановлено, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті "Призначення платежу", вирішується між сторонами без участі банку.

Водночас твердження розпорядника майна про неможливість здійснення змін до призначення платежу у платіжному дорученні є помилковим, оскільки до списання банком грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізиті "Призначення платежу" шляхом відкликання платіжного доручення з банку, оскільки правільність заповнення платіжного доручення згідно наведених вище законодавчих норм Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті є те, що вони регулюють правовідносини між банком та платником.

Суд звертає увагу, як було зазначено вище, положення ст.5 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачають, що відносини між суб`єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України. Тобто, після перерахування грошових коштів платником на рахунок отримувача (незалежно від призначення платежу у платіжному дорученні) доручення платника вважається банком виконаним, і подальша зміна волевиявлення у розпорядженні коштами між кредитором та боржником, без участі банку, є господарськими правовідносинами та повинно визначатись цивільно-правовими угодами, укладеними між сторонами договору № №ЛТ21-95/01 про надання поворотної фінансової допомоги від 25.07.2021.

Отже, на думку суду, ТОВ "Лівайн Торг" та боржник зобов`язані були оформити правовідносини щодо помилкового перерахування вищевказаних грошових коштів за іншим призначенням платежу шляхом укладення відповідної цивільно-правової угоди між сторонами до договору № ЛТ21-95/01 від 25.07.2021 р. про надання поворотної фінансової допомоги.

Близька за змістом є правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2024 за № 910/15023/21.

Натомість в матеріалах заяви ТОВ "Альдіва" відсутнє документальне підтвердження укладання угоди (додаткової угоди) між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Рефілл" про узгодження (погодження) сторонами призначення платежу згідно платіжних доручень за №66290 від 26.07.2021, за № 66538 від 02.08.2021 та в зв`язку з допущеної технічної помилки у призначення платежу під час перерахування кредитором боржнику фінансової допомоги за договором № ЛТ21-95/01 року від 25.07.2021.

Складені ТОВ "Лівайн торг" в односторонньому порядку листи №745/03 від 26.07.2021 року, №755/01 від 02.08.2021 про зміну призначення платежу, без доказів його направлення, отримання та схвалення боржником, не свідчить про наявність згоди обох сторін на зміну волевиявлення щодо розпорядження грошовими коштами у розмірі 93 510 000,00 грн, перерахованими банком на рахунок ТОВ "Рефілл".

Крім того, суд звертає увагу на те, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Так, у пункті 10.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20, в пункті 76.1 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 910/8482/18(910/4866/21) та в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 450/2286/16-ц, від 04.08.2021 у справі № 185/446/18 зазначено, що добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Тож учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На цих засадах мають ґрунтуватися і договірні відносини.

Суд наголошує, що свобода договору, здійснення цівільних прав передбачена статтями 6,13, 627 ЦК України, полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

Отже, закріплений Цивільним кодексом України принцип свободи договору має співвідноситися із принципами справедливості, добросовісності та розумності.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється на сферу виконання зобов`язань та на сферу користування правами. Тобто, такі засади здійснення судочинства виступають тою межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Порушення вимог принципу справедливості, добросовісності і розумності має бути пов`язаним із негативними наслідками (відмова у захисті права, визнання правочину недійсним, визнання недійсними окремих умов договору тощо).

Судом встановлено, що ТОВ "Лівайн Торг" після допущеної ним технічної помилки у призначенні платежу в платіжному дорученні №66290 на суму 40 700 000,00 грн. та складеного відповідного листа про зміну призначення платежу № 745/03 від 21.07.2021 року, свідомо продовжив перерахувати ТОВ "Рефілл" фінансову допомогу з невірним призначенням платежу, що підтверджується платіжними дорученнями за № 66539 від 02.08.2021 та за № 66538 від 02.08.2021, що свідчить про недобросовісність ТОВ "Лівайн Торг"

До того ж суд зазначає на те, що листом вих.№755/01 ТОВ "Лівайн Торг" просило ТОВ "Рефілл" вважати вірним призначення платежу в платіжних дорученнях:

- №66539 від 02.08.2021 на суму 1810000,00 грн «надання фін допомоги згідно дог.№ЛТ21-95/01 від 02.08.21р., без ПДВ».

- №66538 від 02.08.2021 на суму 51000000,00 грн «надання фін допомоги згідно дог.№ЛТ21-95/01 від 02.08.21р., без ПДВ».

Проте договір про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-95/01 від 02.08.2021 взагалі не є предметом розгляду заявлених грошових вимог та не міститься в матеріалах справи. Обґрунтовуючи заявлені грошові вимоги кредитор ТОВ "Альдіва" посилається на договір фінансової допомоги № ЛТ21-95/01 від 25.07.2021, а не від 02.08.2021.

Отже на думку суду, такі дії ТОВ "Лівайн Торг" щодо зміни призначення платежів виконаних платіжних доручень та численних помилок в їх оформленні є недобросовісною (суперечливою) поведінкою щодо належного виконання зобов`язань за договором фінансової допомоги № ЛТ21-95/01 від 25.07.2021.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що заявником не надано належних доказів на підтвердження господарської операції з надання поворотної фінансової допомоги за договором № ЛТ21-95/01 від 25.07.2021 року, що була предметом договору про відступлення права вимоги №ДВПВ21-203/ЛТ від 03.12.2021, укладеного між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Юнайтед Енерджі", договору про надання послуг з факторингу № 17-12/21-Ф від 16.12.2021, укладеного між ТОВ "Юнайтед енерджі" та ТОВ "Альтафінанс", договору про відступлення права вимоги № У-07/09-22/4 від 07.09.2022, укладеного між ТОВ "Альтафінанс" та ТОВ "Альдіва".

Крім того, суд зазначає, що згідно зі ч.1. ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов`язання, це зобовязання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, та є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до ч.4. ст.179 ГК України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено загальні умови виконання зобов`язання між сторонами. Так, ч.1 цієї статті передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України визначає строк (термін) виконання зобов`язання.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було зазначено, 31.10.2022 року ТОВ "Альдіва" та ТОВ "Рефілл" уклали додаткову угоду до договору про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-95/01 від 25.07.2021 року.

Пунктом 1 вищевказаної додаткової угоди, термін користування фінансовою допомогою, тобто строк виконання зобов`язання, був продовжений сторонами до 30 жовтня 2023 року.

Інші, не змінені цією Додатковою угодою, умови договору про надання фінансової допомоги № ЛТ21-95/01 від 25.07.2021 року залишаються в силі і є обов`язковими для виконання сторонами ( п.2 додаткової угоди).

Згідно з п.4.1 договору № ЛГ21-95/01 від 25.07.2021 року після закінчення терміну, визначеного у п.3.1 цього договору, ТОВ "Рефілл" зобов`язується повернути суму фінансової допомоги протягом 14 календарних днів підприємству.

Враховуючи п.4.1 договору, строк виконання зобов`язань боржником за договором про поворотну фінансову договору № ЛГ21-95/01 від 25.07.2021 року, з урахуванням додаткової угоди від 31.10.2022, становить 13.11.2023 року включно.

Згідно до ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Вищенаведене кореспондується з ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, яка визначає, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

З вищенаведеного слідує, що моментом виникнення грошових вимог (права вимоги) кредитора до боржника в площині права неспроможності слід виходити з того, що боржником є особа, яка неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав. Таким чином, моментом виникнення вимоги конкурсного кредитора до боржника, слід вважати саме дату настання строку виконання грошового обов`язку боржника, а не момент вчинення правочину, чи настання іншої підстави, з якої виникає відповідне право як таке.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.08.2022 у справі № 910/10741/21.

Проте, на момент звернення кредитора до суду у справі про банкрутство ТОВ "Рефілл" з заявою з грошовими вимогами в сумі 47 760 000,00 грн, строк виконання зобов`язань за договором про надання фінансової допомоги № ЛТ21-95/01 від 25.07.2021 року, з урахуванням додаткової угоди від 31.10.2022, ще не настав.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як встановлено судом, провадження у справі про банкрутство ТОВ "Рефілл" відкрито на підставі ухвали суду від 01.08.2023 року.

Отже, оскільки строк виконання зобов`язань за договором про поворотну фінансову договору № ЛТ21-95/01 від 25.07.2021 року станом на дату відкриття провадження у справі про банкрутство ще на настав, вимоги ТОВ "Альдіва" у розмірі 47 760 000,00 грн виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, а отже є поточними зобов`язаннями.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З`ясування відповідних обставин здійснюється із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити її, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 757/28231/13-ц, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відхиляючи доводи кредитора суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відхилення грошових вимог ТОВ "Альдіва" в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.1, 2, 44-47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 74, 77, 86, 233-235, 236 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Грошові вимоги ТОВ "Альдіва" до боржника на суму 47 760 000,00 грн. - відхилити в повному обсязі.

2. Ухвалу направити ТОВ "Альдіва", розпоряднику майна, боржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Ухвала підписана 30.07.2024.

Суддя Міньковський С.В.