ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

05 серпня 2024 р. Справа № 902/1506/23

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Полотнянко Б.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали у справі

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

за участю :

арбітражний керуючий Томашук М.С.

від АТ "Державний ощадний банк України" : Лобанов О.О.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1506/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 07.05.2024 року відкрито провадження у справі. Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Керуючим реструктуризацією у справі призначено арбітражного керуючого Томашука М.С..

09.05.2024 року оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та встановлено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника: протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

05.06.2024 року до суду від представника АТ "Державний ощадний банк України" надійшла заява № 55/5.8-03/65451/2024 від 04.06.2024 року (вх. № 01-36/600/24) про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 7 022 669,00 грн у справі № 902/1506/23.

Ухвалою суду від 06.06.2024 року призначено заяву АТ "Державний ощадний банк України" № 55/5.8-03/65451/2024 від 04.06.2024 року (вх. № 01-36/600/24) про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/1506/23, до розгляду в судовому засіданні на 05.08.2024 року.

12.06.2024 року до суду від арбітражного керуючого Томашука М.С надійшло повідомлення № 02-09/165 від 11.06.2024 року про результати розгляду вимог кредиторів, зокрема, грошових вимог АТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 у справі № 902/1506/23.

На визначену - 05.08.2024 року в судове засідання з`явилися представник АТ "Державний ощадний банк України" та арбітражний керуючий Томашук М.С..

В судовому засіданні представник Заявника і керуючий реструктуризацією повідомили про можливість розгляду поданої кредиторської заяви.

Принагідно, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Відтак, суд оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про можливість розгляду кредиторської заяви АТ "Державний ощадний банк України" за відсутності інших представників учасників цієї справи та за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні представник Заявника просив суд визнати грошові вимоги до Боржника.

Арбітражний керуючий підтримав повідомлення про результати розгляду вимог кредиторів.

Суд, розглянувши подану кредиторську заяву, заслухавши представника Заявника і арбітражного керуючого та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

За змістом заяви АТ "Державний ощадний банк України" № 55/5.8-03/65451/2024 від 04.06.2024 року, 10.09.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (правонаступником якого акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", надалі - Банк) та Боржником укладено кредитний договір № 1424 (надалі - кредитний договір).

Згідно пунктів 1.1, 1.2 кредитного договору, Позичальнику Банком надано кредит в сумі 155 000,00 дол. США на придбання нерухомості, зі сплатою 14 % річних, на 8 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09.09.2015 р..

10.09.2007 р. в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та Позичальником укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницькою міського нотаріального округу Рудик В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 541 (далі - договір іпотеки).

Згідно п. 1.2. договору іпотеки, предметом іпотеки є приміщення магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку із невиконання зобов`язань по договору, Банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.10.2011 року у справі № 2-182/11 стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в розмірі, 218 498,42 дол. США, з яких: основний борг - 137 239,62 дол. США, відсотки - 78 413,82 дол. США та пеня - 24 475,97 дол. США.

В ході виконавчих проваджень відкритих з примусового виконання виконавчого листа № 2-182/11, було реалізовано предмет іпотеки та частково стягнуто кошти в сумі 48 102,47 дол. США.

Також, 13.06.2006 між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (правонаступником якого акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", надалі - Банк) та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 33 (надалі - кредитний договір).

Згідно пунктів 1.1, 1.2 кредитного договору, Позичальнику Банком надано кредит в сумі 259 580,00 грн на придбання нерухомості, зі сплатою 18 % річних, на 7 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12.06.2013 р. під заставу транспортного засобу.

Разом з цим, 13.06.2006 між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (правонаступником якого акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", надалі - Банк) та ОСОБА_1 в забезпечення кредитного договору № 33 укладено договір поруки (надалі - договір поруки).

У зв`язку із невиконання зобов`язань по договору, Банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.02.2012 у справі №203/89/2012 стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в розмірі 168 476,28 грн, з яких : основний борг - 86040,50 грн, відсотки - 39 370,37 грн та пеня - 43 065 41 грн.

В ході виконавчих проваджень відкритих з примусового виконання виконавчого листа № 203/89/2012, було частково стягнуто кошти в сумі 43 656,84 дол. США.

Отже, зважаючи на викладене, грошові вимоги AT "Ощадбанк" складають у сумі 5991531,98 грн, з яких :

- 5 909 777,95 грн (еквівалент станом на 04.06.2024 за курсом НБУ 145 987,85 дол. США) - вимоги за тілом кредиту та відсотками згідно кредитного договору № 1424 від 10.09.2007 (по рішенню суду від 12.10.2011 у справі № 2-182/11);

- 81 754,03 грн (згідно кредитного договору № 33 від 13.06.2006 (по рішенню суду від 07.02.2012 у справі № 203/89/2012).

Крім цього, за даними обліку Банку, розмір пені згідно кредитного договору № 1424 від 10.09.2007 по рішенню суду від 12.10.2011 у справі № 2-182/11) становить 988 071,61 грн (еквівалент станом на 04.06.2024 за курсом НБУ 24 408,10 дол. США);

Також, за даними обліку Банку, розмір пені згідно кредитного договору № 33 від 13.06.2006 (по рішенню суду від 07.02.2012 у справі № 203/89/2012) складає 43 065,41 грн.

Підсумовуючи викладене, загальна сума незабезпечених вимог AT "Ощадбанк" до ОСОБА_1 складає 7 022 669,00 грн.

На підставі вказаного вище, Заявник просить суд : визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 у справі № 902/1506/23 в розмірі 7 028 725,00 грн, з яких : 7 022 669,00 грн - незабезпечені вимоги; 6 056,00 грн - судовий збір за подання заяви кредитора; включити відповідні грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів в черговості встановленій ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

Наведені у заяві обставини підтверджені відповідними письмовими доказами.

Згідно повідомлення арбітражного керуючого Томашука М.С № 02-09/165 від 11.06.2024 року про результати розгляду грошових вимог АТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 у справі № 902/1506/23, ознайомившись із заявою AT "Державний ощадний банк України" та враховуючи відсутність заперечень з боку боржника, керуючий реструктуризацією повідомляє суд, що у нього немає заперечень щодо заявлених Банком грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 в сумі 7 022 669,00 грн в такому рахунку :

- 5 991 531,98 грн вимог основного боргу у вигляді тіла кредиту та відсотків, що не забезпечені заставою майна боржника - друга черга задоволення вимог кредиторів;

- 1 031 137,02 грн пеня - третя черга задоволення вимог кредиторів;

- 6 056,00 грн відшкодування судового збору - відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

За змістом ст. 1 КУзПБ, грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Частина 1 ст. 122 КУзПБ передбачає, що подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вказувалось вище, 09.05.2024 року оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та встановлено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника: протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до матеріалів справи, заява АТ "Державний ощадний банк України" №55/5.8-03/65451/2024 від 04.06.2024 року про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/1506/23, надійшла до суду 05.06.2024 року за вх. № 01-36/600/24, тобто у межах визначеного ч. 1 ст. 45 КУзПБ строку на подання заяв з грошовими вимогами до боржника.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2024 року у справі № 902/1406/15, саме на кредитора покладений обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про банкрутство, який передбачає подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. Неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора (постанова Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 918/1154/21).

Водночас, розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, інші первинні документи, судові рішення, якими вирішено відповідний спір, тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог, з урахуванням чого з`ясувати, чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 902/90/21).

Отже, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 02.06.2022 у справі № 917/1384/20, від 01.12.2022 у справі №918/1154/21).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.10.2011 року у справі № 2-182/11 стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" ТВБВ № 10001/0160 філії Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість по кредитному договору № 1424 від 10.09.2007 року в розмірі 218 498,42 дол. США, з яких : основний борг - 137 239,62 дол. США, відсотки - 78 413,82 дол. США та пеня - 24 475,97 дол. США.

На вказаному рішенні суду наявна відмітка, що останнє набуло чинності 24 жовтня 2011 року.

Також, заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.02.2012 у справі № 203/89/2012 (копія наявна у справі) стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ "Ощадбанк" ТВБВ №10001/0160 філії - Вінницьке обласне управління АТ "Ощадбанк" борг по кредиту в розмірі 168 476,28 грн, з яких : сума кредиту - 86 040,50 грн, відсотки за користування кредитом - 39 370,37 грн та пеня за прострочення платежів по кредиту - 43 065 41 грн.

На відповідному рішенні суду наявна відмітка, що останнє набуло чинності 20.02.2012 року.

Водночас, із змісту рішення суду від 07.02.2012 у справі № 203/89/2012 вбачається, що кредитна заборгованість виникла на підставі кредитного договору № 33 від 13.06.2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ "Ощадбанк" в особі філії - Вінницьке районне відділення № 5321 ВАТ "Ощадбанк", яке реорганізоване в ТВБВ № 10001/0160 філії - Вінницьке обласне управління АТ "Ощадбанк".

При цьому, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_1 13.06.2006 року було укладено договір поруки.

Разом з тим, судом встановлено, що у кредиторській заяві повідомлено про те, що 18.07.2019 року відбулась зміна типу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з публічного на приватне та перейменування його на акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статутом Банку в новій редакції (копії наявні у справі).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з усталеними висновками Верховного Суду (зокрема постанови, на які також посилається скаржник, від 26.11.2019 у справі № 922/643/19, від 10.12.2019 у справі №910/6356/19) преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Крім цього, у постанові від 22.10.2019 у справі № 910/2039/18 Верховний Суд наголосив, серед іншого наголосив, що "преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів".

Отже, встановлені вказаними вище судовими рішеннями від 12.10.2011 року у справі № 2-182/11 та від 07.02.2012 у справі № 203/89/2012 обставини щодо наявної кредитної заборгованості Боржника - ОСОБА_1 перед АТ "Державний ощадний банк України" за кредитними договорами № 1424 від 10.09.2007 року та № 33 від 13.06.2006 року , є преюдиціальними в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України та не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як підтверджено матеріалами справи, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1424 від 10.09.2007 року, станом на 30.05.2024 року заборгованість Боржника перед АТ "Державний ощадний банк України" становить 170 395,95 дол. США, з яких : 145987,85 дол. США - загальна сума заборгованості за кредитом та відсотками; 24408,10 дол. США - пеня.

Також, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 33 від 13.06.2006 року, станом на 31.05.2024 року заборгованість Боржника перед АТ "Державний ощадний банк України" становить 124 819,44 грн, з яких : 81 754,03 грн - загальна сума боргу за кредитом; 43 065 41 грн - пеня.

При цьому, в матеріалах справи наявні копії банківських виписок по кредитному договору № 1424 від 10.09.2007 року та кредитному договору № 33 від 13.06.2006 року.

Принагідно, суд зважає на те, що згідно абз. 4 ч. 2 ст. 45 КУзПБ, склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Відповідно до відомостей з офіційного вебсайту Національного банку України, курс долара США відносно гривні станом на 04.06.2024 року становив 40,4813 грн, про що також вказано Заявником у кредиторській заяві.

Відтак, заборгованість по кредитному договору № 1424 від 10.09.2007 року в сумі 145987,85 дол. США у еквіваленті до гривні за вказаним курсом НБУ (40,4813 грн) складає 5 909 777,95 грн, та 24 408,10 дол. США - пеня, відповідно становить 988 071,61 грн.

Таким чином, суд перевіривши заявлену до визнання загальну суму заборгованості, дійшов висновку, що Заявником вірно визначено суму боргу за вказаними вище кредитними договорами в розмірі 7 022 669,00 грн (5 909 777,95 грн + 988 071,61 грн + 81 754,03 грн + 43 065 41 грн), яка підтверджена матеріалами справи.

Поряд з цим, судом встановлено, що станом момент розгляду поданої кредиторської заяви, доказів щодо погашення Боржником заборгованості перед АТ "Державний ощадний банк України" в загальній сумі 7 022 669,00 грн не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 КУзПБ, заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 133 КУзПБ, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам, які перебувають/перебували у трудових відносинах із боржником, сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами; 3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява АТ "Державний ощадний банк України" № 55/5.8-03/65451/2024 від 04.06.2024 року (вх. № 01-36/600/24) про визнання грошових вимог до боржника у справі №902/1506/23, подана в межах строку встановленого КУзПБ, та відповідно підлягає задоволенню у повному обсязі, а вимоги в розмірі 7 022 669,00 грн - визнанню, як такі, що підтверджені наданими доказами, з віднесенням їх до відповідних черг задоволення, передбачених ст. 133 КУзПБ, а саме : 5 991 531,98 грн - основний борг за кредитом і відсотками (друга черга задоволення вимог кредиторів); 1 031 137,02 грн - пеня (третя черга задоволення вимог кредиторів).

Крім того, визнанню підлягають вимоги в розмірі 6 056,00 грн - судового збору за подання кредиторської заяви (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів).

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9 (ч. 4), 45, 113, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 232-236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву АТ "Державний ощадний банк України" № 55/5.8-03/65451/2024 від 04.06.2024 року (вх. № 01-36/600/24) про визнання грошових вимог до боржника у справі №902/1506/23, повністю.

2. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (вул. Госпітальна, 12-г, м. Київ, 01001; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 7 022 669,00 грн, з яких : 5 991 531,98 грн - основний борг за кредитом і відсотками (друга черга задоволення вимог кредиторів), 1 031 137,02 грн - пеня (третя черга задоволення вимог кредиторів); а також 6 056,00 грн - витрат на сплату судового збору за подання кредиторської заяви (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів) у справі № 902/1506/23.

3. Арбітражному керуючому (керуючому реструктуризацією) Томашуку М.С. внести відповідні кредиторські вимоги до реєстру вимог кредиторів Боржника по справі №902/1506/23.

4. Копію ухвали суду надіслати рекомендованим листом згідно переліку та учасникам справи до електронних кабінетів ЄСІТС і на електронні адреси : арбітражному керуючому Томашуку М.С. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; представнику АТ "Державний ощадний банк України" адвокату Лобанову О.О. - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ГУ ДПС у Вінницькій області - .

Згідно ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).