УХВАЛА

29 липня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/5172/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т. М. (головуючої), Бенедисюка І. М., Ємця А. А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Когана Тимура Олександровича (далі - ФОП Коган Т. О., скаржник)

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2023

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІТРАН»

до Фізичної особи-підприємця Когана Тимура Олександровича

про стягнення 2 710 167, 81 грн

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Когана Тимура Олександровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІТРАН»

про стягнення 1 524 812, 44 грн,

ВСТАНОВИВ:

ФОП Коган Т. О. 15.07.2024, як через «Електронний суд» так і засобами поштового зв`язку (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернувся до Верховного Суду з касаційними скаргами від 15.07.2024, які є тотожні та розглядаються як одна, в якій просить, зокрема, скасувати Рішення Господарського суду міста Києва від 19.10. 2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 (повний текст складено 24.06.2024) у справі № 910/5172/23 повністю та ухвалити нове рішення, яким:

відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІТРАН» (далі - ТОВ «ДІТРПН») у задоволенні позовних вимог повністю;

повністю задовольнити позов ФОП Когана Т. О. та стягнути з ТОВ «ДІТРАН» на користь ФОП Когана Т. О. 1 524 812, 44 гривень, які складаються з: 39 935, 39 доларів США заборгованості за фактично надані послуги, що у гривневому еквіваленті станом на дату розірвання договору становить 1 168 305, 84 грн; 41 194, 78 грн 3% річних на вказану заборгованість; 315 311, 82 грн інфляційних втрат. Крім того, до касаційної скарги скаржником додано заяву про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень у цій справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2024 для розгляду касаційної скарги у справі № 910/5172/23 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т. М. - головуючої, Бенедисюка І. М., Ємця А. А.

Відповідно до частини четвертої статті 294 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

На обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі ФОП Коган Т. О. зазначає, що суди:

неправильно застосували статті 901, 903 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у системному зв`язку зі статтями 213, 525 та 526 ЦК України без урахування висновків Верховного Суду, дійшовши помилкового висновку, що оплаті підлягають лише послуги, надання яких «підтверджується» «звітами» або «Результатами надання послуг» (постанови Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 910/5352/21, від 14.02.2018 у справі № 925/106/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 761/16124/15-ц, ухвала від 14.01.2021 у справі № 923/1067/19);

неправильно застосували статтю 903 ЦК України у системному зв`язку із статтями 213, 525, 526, 629 ЦК України без урахування висновків Верховного Суду, дійшовши помилкового висновку, що взаєморозрахунок при розірванні договору здійснюється лише за послуги, щодо яких підписані акти наданих послуг (постанови Верховного Суду від 02.06.2023 у справі № 914/2355/21, від 25.06.2020 у справі № 910/2683/19, від 12.02.2019 у справі № 910/20926/16);

не застосували статті 3, 13 та 526 ЦК України щодо принципу добросовісності, як стандарту поведінки, та естопеля, а також доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) без урахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 04.08.2022 у справі № 513/879/19, постанова Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 613/1436/17);

неправильно застосували статтю 632 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 213 ЦК України та, всупереч висновкам Верховного Суду, не врахували можливість встановити вартість послуг, які скаржник фактично надав позивачу (постанови Вищого господарського суду України від 19.04.2017 у справі № 922/2724/16, від 22.12.2016 у справі № 910/7744/16, від 28.11.2017 у справі № 902/220/17, постанови Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 540/544/18, від 14.02.2018 у справі № 925/106/17);

неправильно застосували статтю 213 ЦК України та помилково не застосували загальний принцип тлумачення змісту правочину contra proferentem (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав) всупереч висновкам Верховного Суду, не з`ясувавши зміст умов про оплату за допомогою загальних підходів до тлумачення (постанови Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 613/1436/17),

- що узгоджується з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

З огляду на викладене касаційна скарга ФОП Коган Т. О. подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, а саме пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Касаційна скарга подана в межах строку на касаційне оскарження, ураховуючи дату виготовлення повного тексту оскаржуваної постанови з цієї справи.

Щодо поданої ФОП Коган Т. О. заяви про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2023 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 у справі № 910/5172/23 до закінчення їхнього перегляду у касаційному порядку, яку мотивовано тим, що блокування рахунків скаржника, арешт та подальше звернення стягнення на його майно призведе не тільки до заподіяння йому значних збитків, але й до необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав, оскільки фізична особа, очевидно, перебуває у менш вигідному та вразливому становищі відносно великої ІТ-корпорації «ДІТРАН», а у разі виконання оскаржуваних судових рішень, скаржник зазнає значних матеріальних втрат (стягнення понад 2 117 283, 41 грн та 60 000 грн), та буде мати значні труднощі у повороті виконання оскаржуваних судових рішень у разі їхнього скасування Верховним судом. Враховуючи вищевикладене, скаржник вважає, що виконання оскаржуваних судових рішень неминуче призведе до безповоротних негативних наслідків для нього, порушить баланс інтересів сторін та суттєво утруднить поворот виконання рішення.

З аналізу абзацу другого частини четвертої статті 294 та статті 332 ГПК України вбачається, що заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії.

Повноваження суду стосовно зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії унормовано положенням частини першої статті 332 ГПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Однак необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Клопотання про зупинення виконання судових рішень або зупинення їх дії, має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, та/або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, а й бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини (утруднення повторного розгляду справи, перешкоди у здійсненні повороту виконання, запобігання порушенню прав осіб, які брали/не брали участі у розгляді справи, але рішенням суду вирішено питання про їх права та обов`язки) та наявністю доказів в підтвердження таких обставин (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2019 у справі № 904/94/19).

Сумніви скаржника щодо дотримання судом попередньої інстанції норм права під час постановлення оскарженого судового рішення покладені в основу касаційної скарги та за умов дотримання їх відповідності нормам ГПК України є підставою для перегляду цього рішення судом касаційної інстанції. Водночас вони (аргументи для касаційного оскарження) не обґрунтовують підстави для зупинення виконання оскарженого рішення або зупинення його дії та не можуть аргументовано свідчити про таку необхідність.

Сама по собі незгода учасника судового процесу із судовим рішенням не є достатньою підставою для зупинення його виконання або для зупинення його дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення. За таких міркувань Суд відхиляє доводи заявника в цій частині.

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

У разі зміни або скасування судового рішення після його виконання статтею 333 ГПК України унормовано вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови.

Так, навіть саме по собі проведення виконавчих дій не є безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції виконання (дії) оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 1291 Конституції України, стаття 326 ГПК України).

Суд має право зупинити виконання судових рішень, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.

Саме по собі твердження скаржника, що судове рішення прийняте з порушенням не свідчать про автоматичну необхідність його зупинення. Право на оскарження само по собі не є причиною зупинення виконання судового рішення.

Слід зауважити, що за змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім того, Касаційний господарський суд враховує те, що необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (§ 43).

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Суд враховує, що у заяві скаржника про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень не наведені аргументовано/обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення їх виконання, а наведені мають декларативний характер, а тому твердження оцінюються як припущення, адже відсутні докази на підтвердження факту необхідності зупинення виконання оскаржуваного судового рішення, з огляду на відсутність доведеності, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, та/або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Враховуючи викладене, зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення й з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції належно обґрунтованих і підтверджених підстав для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного перегляду, в задоволенні заяви скаржника слід відмовити.

Верховний Суд звертає увагу, що з 04 листопада 2023 року набрав чинності Закон України від 19.10.2023 № 3424-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи». Зокрема, приписами частини шостої статті 6 ГПК України (у редакції Закону, з урахуванням змін) унормовано, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, які не є очевидно неприйнятними, письмову форму матеріалів справи № 910/5172/23, з огляду на технічний стан функціонування та наповнення Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи на момент прийняття ухвали, Суд доходить висновку про необхідність витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 234, 235, 294, 332 ГПК України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження у справі № 910/5172/23 за касаційною скаргою Фізичної особи - підприємця Когана Тимура Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 у справі № 910/5172/23.

2. Призначити розгляд касаційної скарги у засіданні Верховного Суду Касаційного господарського суду на 27 серпня 2024 року о 13:00 у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, кімн. № 302.

3. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 13 серпня 2024 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду шляхом надсилання / подання процесуальних документів через «Електронний кабінет» в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремих підсистем (модулів), що забезпечує обмін документами. Реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) не позбавляє права на подання документів у паперовій формі. Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

4. Відмовити Фізичній особі - підприємцю Когану Тимуру Олександровичу у задоволенні заяви про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2023 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 у справі № 910/5172/23 до закінчення їхнього перегляду у касаційному порядку.

5. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. З урахуванням воєнного стану сторони можуть подати до Верховного Суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

6. Верховний Суд звертає увагу, що ураховуючи введення в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 № 3200-IX, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

7. Витребувати матеріали справи № 910/5172/23 Господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІТРАН» до Фізичної особи-підприємця Когана Тимура Олександровича про стягнення 2 710 167, 81 грн та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Когана Тимура Олександровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІТРАН» про стягнення 1 524 812, 44 грн.

8. Копію ухвали надіслати до Господарського суду міста Києва та Північного апеляційного господарського суду для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя А. Ємець