ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024м. ДніпроСправа № 904/2412/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від позивача: Демченко А.Г.;

від відповідача: Морозова Н.Р.;

Данило С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

до Фізичної особи - підприємця Клєвакіної Валерії Валеріївни (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 164 254 грн. 98 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Клєвакіної Валерії Валеріївни (далі - відповідач) заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 164 254 грн. 98 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 152 518 грн. 13 коп. - заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії;

- 548 грн. 95 коп. - заборгованість за абонентське обслуговування;

- 347 грн. 47 коп. - пеня;

- 6 474 грн. 77 коп. - інфляційні втрати;

- 4 365 грн. 66 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань, зокрема, за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 в частині повного та своєчасного розрахунку: 1) за надані позивачем період з 30.10.2021 по 04.11.2021 послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 914 грн. 55 коп.; 2) за надані позивачем період з 05.11.2021 по 28.03.2024 послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 151 603 грн. 58 коп.; 3) за надані в період з 05.11.2321 по 31.03.2024 послуги абонентського обслуговування, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 548 грн. 95 коп. За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 45 договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 01.08.2023 по 14.05.2024 в сумі 347 грн. 47 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2023 року по квітень 2024 року в сумі 6 474 грн. 77 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 03.01.2023 по 14.05.2024 у сумі 4 365 грн. 66 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 07.06.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду № 30365/24/24 від 24.06.2024), в якому він просить суд здійснювати розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, посилаючись на таке:

- останнім днем для подання до суду даних заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження є 25.06.2024. Щодо необхідності розглядати справу у судовому засіданні із повідомленням сторін відповідач зазначає, що Клєвакіна Валерія Валеріївна є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019 (далі - договір), яким не передбачені послуги з постачання теплової енергії нежитлового приміщення. Окрім того, в даному приміщенні відсутні опалювальні пристрої, всі опалювальні батареї теплоізольовані та здійснюють виключно транзитні функції, без основного їх призначення - обігріву приміщення. Незважаючи на це, КПТП "Криворіжтепломережа" направляє Клєвакіній В.В. рахунки-фактури згідно з договором № 12107 від 05.11.2021 за надання послуг з постачання теплової енергії. Водночас Клєвакіна В.В. договір № 12107 від 05.11.2021 та інші договори з КПТП "Криворіжтепломережа" не підписували, а відтак, Клєвакіна В.В. не обізнана про підстави направлення цих рахунків від КПТП "Криворіжтепломережа";

- проаналізувавши позовну заяву від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", відповідач вважає, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін має істотне значення для відповідача. Це надасть можливість з`ясувати всі обставини та встановити істину у справі. Розгляд справи з повідомленням сторін дозволить відповідачу висловити свої аргументи та довести до суду необхідність та важливість заперечень проти позовних вимог позивача. Вирішення питання про стягнення заборгованості на суму, вказану у позовній заявіі, для відповідача має досить важливе значення та вимагає повного та всебічного встановлення обставин справи. Одночасно, відповідач має намір додатково надати усні пояснення щодо предмета спору, тому існує необхідність у розгляді справи в судовому засіданні з викликом сторін;

- відповідачем встановлено, що в провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу наявна справа № 215/2072/21 за заявою про видачу судового наказу КПТМ "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якості боржників за сплату послуг з теплової енергії, що підтверджує те, що позивач вже звертався за аналогічних обставин до місцевого суду в порядку саме цивільного судочинства як до фізичної особи. Тобто, станом на дату подання позовної заяви від КПТМ "Криворіжтепломережа", судовий наказ по справі № 215/2072/21, виданий Тернівським районним судом м. Кривого Рогу, набрав законної сили. На підтвердження цього було направлено адвокатський запит до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу щодо отримання підтвердження відомостей про точну дату набрання судовим наказом законної сили та 18.06.2024 у відповіді на адвокатський запит зазначено, що судовий наказ №215/2072/21 від 21.04.2021 за заявою КППТ "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення набрав законної сили 31.05.2024. Таким чином, судовий наказ підтверджує, що дана справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Також, на даний час в Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу перебуває справа № 216/4252/24 за позовною заявою від КПТМ "Криворіжтепломережа" до Клєвакіної Валерії Валеріївни про стягнення заборгованості. Розгляд одних й тих самих обставин судами в порядку господарського та в порядку цивільного судочинства може свідчити про порушення принципу правової визначеності, оскільки одні й ті самі обставини були розглянуті як в порядку цивільного судочинства так і в порядку господарського судочинства. Таким чином, вказане є підставою для закриття провадження у справі, а саме те, що позивач також звернувся з аналогічних обставин, до того ж самого відповідача із позовною заявою в порядку загального судочинства.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №30660/24 від 25.06.2024), в якій він заперечує проти задоволення клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, посилаючись на таке:

- судовий наказ у справі № 215/2072/21 було видано на підставі заяви про видачу судового наказу, яка подавалася до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу 01.04.2021. На той період ФОП Клєвакіна В.В. не мала статус підприємця, так як статус підприємця нею було отримано 21.05.2021 після державної реєстрації (безкоштовний запит статусу відповідача додавався до позовної заяви). Тому в справі № 215/2072/21 було правомірно стягнуто з Клєвакіної В.В. суму заборгованості як з фізичної особи, згідно з приписами цивільного процесуального законодавства;

- щодо наявності в Центрально-Міському районному суді міста Кривого Рогу цивільної справи № 216/4252/24 щодо фізичної особи Клєвакіної В.В. , то загальний період заборгованості у відповідача складає з 04.11.2020 по 31.03.2024. Враховуючи той факт, що Клєвакіна В.В. набула статус підприємця 21.05.2021, позивачем було розмежовано позовні вимоги між судами у відповідності до їх підсудності: за період з 04.11.2020 по 14.04.2021 (відповідач не мала статус підприємця), отже позовні вимоги були передані на розгляд суду цивільний юрисдикції; за період з 05.112021 по 31.03.24 (відповідач має статус підприємця) позовні вимоги були передані на розгляд суду господарської юрисдикції. Вказане спростовує позицію представника відповідача стосовно порушення принципу правової визначеності з боку позивача;

- стосовно інформації, зазначеної в клопотанні, про відсутність опалювальних приладів в спірному нежитловому приміщенні, то будь-яких доказів їх відсутності представник відповідача не надає, правомірність дій щодо відключення спірного приміщення від мережі централізованого опалення багатоквартирного будинку - не надає. На противагу відповіддю компетентного органу (Департаментом розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради) № 12/15/1371 від 23.04.2024 підтверджено, по будь-яких дозволів на відключення приміщення по АДРЕСА_1 не надавалася. Отже, будь-яких правових підстав на втручання в мережі централізованого опалення багатоквартирного будинку, без відповідних дозволів (рішень) на відключення від мереж централізованого опалення, відповідач на це не мав. Належним доказам правомірного відключення від мереж централізованого теплопостачання є проходження процедури отримання дозволу (рішення) від компетентного органу на це;

- стосовно не отримання відповідачем рахунків, то у позивача існує обов`язок направити рахунок споживачеві, що і було зроблено позивачем, а саме рахунки-фактури направлялись відповідачу за місцем її реєстрації, та відповідач отримував рахунки фактури (докази направлення та отримання рахунків фактур наявні в матеріалах справи), також відповідачеві окремо направлялися рахунки-фактури за допомогою електронних засобів, а саме: на електронну адресу, визначену в особистій заяві відповідача, та у відповідності до пункту 33 індивідуального договору від 05.10.2021, тому позиція представника відповідача щодо необізнаності ФОП Клєвакіної В.В. та стосовно не отримання рахунків-фактур, не відповідає дійсності. Враховуючи зазначене, представником відповідача не доведено належним чином в клопотанні те, що малозначна справа потребує розгляду у загальному провадженні в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення у справі (вх. суду № 30980/24 від 26.06.2024), в яких він заперечує проти заяви позивача та просить суд здійснювати розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про закриття провадження у справі (вх. суду № 31109/24 від 27.06.2024), в якому він просить суд закрити провадження у справі, посилаючись на таке:

- власником нежитлового приміщення за вказаною адресою є фізична особа Клєвакіна В.В. , проте ніяк не Фізична особа - підприємець. Разом з цим, позивачем не надано доказів того, що договір укладений із Фізичною особою - підприємцем Клєвакіною В.В. Також, не надано жодних інших документів, які б свідчили про наявність підстав нарахування заборгованості та стягнення її в судовому порядку саме з Фізичною особою - підприємцем Клєвакіною В.В. Таким чином, між ФОП Клєвакіна В.В. та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" відсутні будь-які правовідносини;

- позивач вже звертався за аналогічних обставин до місцевого суду в порядку саме цивільного судочинства до Клєвакіної В.В. як до фізичної особи. Відповідачем було встановлено, що в провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу наявна справа № 215/2072/21 за заявою про видачу судового наказу КПТМ "Криворіжтепломережа" до Клєвакіної (Панченко) Валерії Валеріївни та ОСОБА_2 в якості боржників за сплату послуг з теплової енергії. Станом на дату подання відзиву на позовну заяву, судовий наказ по справі № 215/2072/21 набрав законної сили. Вказане підтверджується тим, що 18.06.2024 у відповіді на адвокатський запит зазначено, що судовий наказ №215/2072/21 від 21.04.2021 за заявою КППТ "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення набрав законної сили 31.05.2024. Згідно з матеріалами справи №215/2072/21, рекомендований лист № 080 з судовим наказом та додатками, отримано особисто боржником 10.05.2024 згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення № 588;

- вказаний судовий наказ виданий щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 та Клєвакіної (Панченко) В.В. заборгованості за теплову енергію. ОСОБА_2 має статус Фізичної особи - підприємця з 2010 року, втім це не завадило позивачу звернутись із заявою про видачу вищевказаного судового наказу в порядку цивільного судочинства у квітні 2021 року та зазначити у своїй заяві про те, що власниками приміщення є саме фізичні особи ОСОБА_2 та Клєвакіна (Панченко) В.В . Саме тому, наявність одночасних дій позивача, які суперечать одна одній й підтверджують ризик порушення принципу правової визначеності та, як наслідок, прав відповідача;

- позовні вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки власниками нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019 є фізичні особи ОСОБА_2 та Клєвакіна (Панченко) В.В. , а не Фізична особа - підприємець Клєвакіна В.В.;

- на даний час в Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу перебуває справа № 216/4252/24 за позовною заявою від КПТМ "Криворіжтепломережа" до Клєвакіної Валерії Валеріївни про стягнення заборгованості. Як вбачається з офіційного сайту Судової влади України, позовна заява надійшла до суду 17.06.2024, тобто вже після звернення позивача із позовною заявою до Господарського суду Дніпропетровської області. При цьому реєстрація Клєвакіною В.В. ФОП жодним чином не змінює той факт, що власником приміщення є саме фізичні особи;

- розгляд справи в порядку господарського судочинства унеможливлює: наявність судового наказу по справі № 215/2072/21, виданий Тернівським районним судом м. Кривого Рогу який набрав законної сили; наявність в Центрально-Міському районному суді м.Кривого Рогу позовної заяви КПТМ "Криворіжтепломережа" до Клєвакіної Валерії Валеріївна про стягнення заборгованості в рамках справи № 216/4252/24.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 31230/24 від 28.06.32024), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- Клєвакіна Валерія Валеріївна та ОСОБА_2 є власникам нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019. Тобто, співвласником даного приміщення є фізична особа Клєвакіна В.В . А відтак, позивачем було обрано неналежного відповідача через різні правові статуси відповідача, оскільки позов поданий до Фізичної особи - підприємця, а власниками приміщення є фізичні особи;

- позивачем не надано доказів того, що договір укладений із Фізичною особою - підприємцем Клєвакіна В.В. Також, не надано жодних інших документів, які б свідчили про наявність підстав нарахування заборгованості та стягнення її в судовому порядку саме з Фізичною особою - підприємцем Клєвакіна В.В. Таким чином, між ФОП Клєвакіна В.В. та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" відсутні будь-які правовідносини. Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" умисно маніпулює обставинами та зазначило відповідачем Клєвакіну В.В. саме як Фізичну особу - підприємця, а не як фізичну особу, з метою пришвидшення судового процесу та винесення рішення по суті, адже терміни судового розгляду в господарському процесі значно швидше, аніж якби ця справа розглядалася місцевим судом;

- позивач вже звертався за аналогічних обставин до місцевого суду в порядку саме цивільного судочинства до Клєвакіної В.В. як до фізичної особи. Аналізуючи Єдиний державний реєстр судових рішень, відповідачем було встановлено, що в провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу наявна справа № 215/2072/21 за заявою про видачу судового наказу КПТМ "Криворіжтепломережа" до Клєвакіної (Панченко) Валерії Валеріївни та ОСОБА_2 у якості боржників про сплату послуг з теплової енергії. Станом на дату подання відзиву на позовну заяву, судовий наказ по справі №215/2072/21 набрав законної сили. Вказане підтверджується тим, що 18.06.2024 у відповіді на адвокатський запит зазначено, що судовий наказ № 215/2072/21 від 21.04.2021 за заявою КППТ "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення набрав законної сили 31.05.2024. Згідно з матеріалам справи № 215/2072/21, рекомендований лист №080 з судовим наказом та додатками, отримано особисто боржником 10.05.2024 згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення № 588. У запереченнях позивача на клопотання відповідача про розгляд справи в загальному провадженні позивачем зазначено наступне: "Судовий наказ у справі № 215/2072/21 було видано на підставі заяви про видачу судового наказу, яка подавалася до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу 01.04.2021. На той період ФОП Клєвакіна В.В. не мала статус підприємця, так як статус підприємця нею було отримано 21.05.2021 після державної реєстрації. Тому в справі № 215/2072/21 було правомірно стягнуто з Клєвакіної В.В. суму заборгованості як з фізичної особи, згідно приписів цивільного процесуального законодавства". Відповідач зазначає, що вказаний судовий наказ виданий щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 та Клєвакіної (Панченко) В.В. заборгованості за теплову енергію. ОСОБА_2 має статус ФОП з 2010 року, втім це не завадило позивачу звернутись із заявою про видачу вищевказаного судового наказу в порядку цивільного судочинства у квітні 2021 року та зазначити у своїй заяві про те, що власниками приміщення є саме фізичні особи ОСОБА_2 та Клєвакіна (Панченко) В.В . Саме тому, наявність одночасних дій позивача, які суперечать одна одній й підтверджують ризик порушення принципу правової визначеності та, як наслідок, прав відповідача;

- не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Тобто, іншим судом вже було досліджено та встановлено той факт, що саме фізична особа Клєвакіна В.В. є співвласником приміщення та стягнення заборгованості має місце виключно з неї як фізичної особи;

- на даний час в Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу перебуває справа № 216/4252/24 за позовною заявою від КПТМ "Криворіжтепломережа" до Клєвакіної Валерії Валеріївна про стягнення заборгованості. Отже, позовні вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки власниками нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019 є фізичні особи ОСОБА_2 та Клєвакіна (Панченко) В.В. , а не ФОП Клєвакіна В.В. Відповідач зазначає про зловживання позивача своїми правами: одночасне звернення до суду в порядку як господарського, так і цивільного судочинства за аналогічних обставин: на даний час в Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу перебуває справа № 216/4252/24 за позовною заявою від КПТМ "Криворіжтепломережа" до Клєвакіної Валерія Валеріївна про стягнення заборгованості. Як вбачається з офіційного сайту Судової влади України, позовна заява надійшла до суду 17.06.2024, тобто вже після звернення позивача із позовною заявою до Господарського суду Дніпропетровської області. У своїх запереченнях від 25.06.2024 на клопотання відповідача про розгляд справи в загальному провадженні позивачем зазначено, що їм було відокремлено заборгованість до та після реєстрації Клєвакіної В.В. як ФОП. Проте, позивач не надав жодного доказу, який підтвердив би цей факт. Більше того, реєстрація Клєвакіною В.В. ФОП жодним чином не змінює той факт, що власником приміщення є саме фізичні особи. Законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності, як Фізична особа - підприємець, та не містить норм щодо права власності Фізичної особи - підприємця, а відтак, суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, окрім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. Таким чином, очевидним є те, що позивач явно зловживає своїм правом на звернення до суду, що істотно впливає на змагальність сторін та на права відповідача в цілому. Оскільки на даний час за однією і тією самою адресою позивач намагається стягнути з відповідача заборгованість в порядку як господарського, так і цивільного судочинства, що грубо порушує принцип правової визначеності;

- у спірному приміщенні відсутні опалювальні пристрої, всі опалювальні батареї теплоізольовані та здійснюють виключно транзитні функції, без основного їх призначення - обігріву приміщення. Водночас Клєвакіна В.В. ні як фізична особа, ні як Фізична особа - підприємець договір № 12106 від 05.10.2021 та інші договори з КПТМ "Криворіжтепломережа" не підписувала. У своїй позовній заяві позивач зазначає, що Індивідуальний договір № 12106 від 05.10.2021 є укладеним саме з ФОП Клєвакіною В.В. за замовчуванням;

- відповідачем ніколи не було надано позивачу заяви-приєднання до вказаного договору, ніколи не здійснювалось будь-якої сплати рахунків;

- позивачем було здійснено розрахунок за фактичним споживанням на дату зняття показань вузла розподільного обліку/приладів розподільного обліку теплової енергії та добутку середньодобового споживання споживачем відповідної комунальної послуги на кількість днів від дати зняття показань до закінчення розрахункового періоду. Сторона відповідача наголошує на тому, що в приміщенні Клєвакіної В.В. відсутні будь-які опалювальні прилади, а відтак, розрахунок мав бути здійснений виключно щодо витрат на місця загального користування, а не за середньодобовим споживанням;

- Постановою Кабінету Міністрів України № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" в редакції від 05.03.2022 встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Разом з цим, вказана постанова застосовувалась з 24.02.2022. В подальшому, 29.12.2023 Постановою Кабінету Міністрів України № 1405 було внесено зміни, якими було встановлено заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації). Разом з цим, згідно із статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Таким чином, стягнення з Фізичної особи - підприємця Клєвакіної В.В. неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги за період з січня 2023 року по 29.12.2023 є таким, що суперечить Конституції України та порушує права відповідача, а отже не підлягає стягненню;

- відповідач навіть не отримує послугу, передбачену договором, а саме постачання теплової енергії. Підтвердженням викладеного є Технічний звіт про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації магазину продовольчих товарів з кулінарією за адресою: АДРЕСА_1 . Розділом 5 Технічного звіту (с. 8) встановлено, що за вказаною адресою центральне опалення відсутнє, труби (стояки) проходять через приміщення в ізольованому матеріалі Мерілон, що дозволяє повністю не допустити використання теплової енергії в приміщенні від труб. У відповіді від КПТМ "Криворіжтепломережа" на адвокатський запит комунальним підприємством повідомлено, що згідно з Актом обстеження від 30.05.2023 в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 опалювальні прилади відсутні. Тобто, позивачем не заперечується той факт, що в приміщенні НОМЕР_2 взагалі відсутня система опалення. Таким чином, відповідач фактично не отримує послуги з постачання теплової енергії, а відтак, у комунального підприємства відсутні правові підстави для стягнення з ФОП Клєвакіна В.В. грошових коштів за послуги, передбачені індивідуальним договором № 12106 від 05.10.2021;

- 10.11.2023 ОСОБА_2 було направлено заяву до КПТМ "Криворіжтепломережа" щодо явки уповноважених осіб підприємства до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з метою фіксації відсутності опалювальних приборів. Вказане підтверджується скріншотом відправлення електронною поштою. Проте, уповноважені особи комунального підприємства ухилились від здійснення фіксації відсутності опалювальних приладів в приміщенні ОСОБА_2 та Клєвакіної В.В. задля подальшої можливості протиправно стягувати грошові кошти з власників приміщення.

Розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи з викликом учасників у судовому засіданні, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті; при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом було враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову, категорію та складність справи, обраний позивачем спосіб захисту, характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також надані сторонами пояснення та докази, суд не вбачав підстав для розгляду справи в порядку загального позовного провадження. В той же час, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, суд вважав за доцільне здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 01.07.2024 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30.07.2024.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 32357/24 від 05.07.2024), в якій він заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на таке:

- з попереднім власником спірного приміщення ФОП Шуруповим Олександром Олександровичем та КПТМ "Криворіжтепломережа" існували правовідносини щодо отримання послуги з постачання теплової енергії. Після придбання спірного приміщення (тобто при зміні власника), яке було придбано спільно та частково (по 1/2 сестрами), жоден із нових співвласників спірного приміщення не з`явився до надавача комунальних послуг з метою укладання договору, та не надав відомостей щодо власників (зміни власників) приміщення. Тому у 2021 році під час підготовки та поданні заяви про видачу судового наказу в районний суд в договірному відділі позивача було у розпорядженні із документів лише копія договору купівлі-продажу, яку було надано попереднім власником під час розірвання свого договору купівлі-продажу теплової енергії по спірному об`єкту. Отже, на той час підприємство діяло в умовах наявності мінімальної інформації щодо власників спірного приміщення. На сьогодні, під час підготовки та поданні матеріалів до судової системи, підприємством перевіряються всі загальнодоступні реєстри, на підставі яких здійснюється попередній аналіз, на підставі якого, у тому числі, ведеться розмежування підсудності між системою судової гілки влади. Судовий наказ у справі № 215/2072/21 було видано на підставі заяви про видачу судового наказу, яка подавалась до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу 01.04.2021. На той період один із співвласників - ФОП Панченко К.В. мала статус підприємця, а ФОП Клєвакіна В.В. (на той час Панченко) - не мала статусу підприємця (так як статус підприємця нею було отримано 21.05.2021 після державної реєстрації). Позивач має право звернутися за захистом своїх порушених прав до суду і в даному випадку було реалізовано це право. Реалізацію права на звернення до суду було здійснено в обмежених інформаційних умовах, тобто про існування у відповідачів наявності чи відсутності статусу ФОПа позивачу не було відомо. Відповідачі ж в самостійний спосіб дану інформацію не надавали, отже, позивач звернувся до відповідачів (власників спірного нежитлового приміщення) в районний суд. Питання про відкриття провадження (чи не відкриття) у справі є повноваженнями суду, як і перевірити вищевказані статуси відповідачів. Тернівським районним судом м. Кривого Рогу не було здійснено дій щодо перевірки наявності статусу підприємця у відповідачів, а заяву було задоволено. І на даний час судовий наказ набрав законної сили. Клевакіна В.В. не мала статусу підприємця на дату подання заяви про видачу судового наказу, тому в справі № 215/2072/21 було правомірно стягнуто з Клєвакіної В.В. суму заборгованості як з фізичної особи, згідно з приписами цивільного процесуального законодавства. Тому позиція відповідача щодо свідомого подання в районний суд заяви про видачу судового наказу з фізичних осіб, як доказ того, що позивач визнавав в 2021 році той факт, що спір підлягає розгляду в цивільному судочинстві, - є хибною;

- щодо наявності в Центрально-Міському районному суді міста Кривого Рогу цивільної справи № 216/4252/24 щодо фізичної особи Клевакіної В.В. , то загальний період заборгованості у відповідача складає з 04.11.2020 по 14.04.2021. Враховуючи той факт, що Клєвакіна В.В. набула статус підприємця 21.05.2021, позивачем було розмежовано позовні вимоги між судами у відповідності до їх підсудності: за період з 04.11.2020 по 14.04.2021 (відповідач не мала статус підприємця) - позовні вимоги були передані на розгляд суду цивільний юрисдикції; за період з 05.11.2021 по 31.03.2024 (відповідач має статус підприємця) - позовні вимоги були передані на розгляд суду господарської юрисдикції. Вказане спростовує позицію відповідача стосовно порушення принципу правової визначеності з боку позивача, а також про зловживання з боку позивача своїми правами;

- стосовно інформації про відсутність опалювальних приладів в спірному нежитловому приміщенні, то будь-яких доказів їх відсутності представник відповідача не надає, правомірність дій щодо відключення спірного приміщення від мережі централізованого опалення багатоквартирного будинку - не надає. На інформацію відповідача про те, що зазначений технічний звіт "Про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації магазину продовольчих товарів" є доказом не отримання централізованого опалення зазначено наступне: по-перше: даний звіт здійснювався з метою визначення стану будівельних конструкцій та можливостей експлуатації магазину продовольчих товарів, тобто саме будівельних конструкцій; експерт обстежував конструктивні елементи нежитлового приміщення, це не було окремо обстеження мереж теплопостачання; по-друге: даний висновок складався лише з візуального обстеження експертом, а тому зазначена в ньому інформація про наявність/відсутність певних комунікацій, у тому числі зазначена інформація про те, що приміщення обладнано автономним опаленням, жодним чином не відноситься до мети роботи експерта згідно із взятими на себе обов`язками; метою роботи експерта було інше, а саме: розділом 2 даного технічного висновку було передбачено: встановити технічний стан і можливість подальшої надійної експлуатації саме будівельних конструкцій приміщення, отримати кількісну оцінку фактичних показників якості конструкцій тощо. В даному висновку експерт не приводить будь-яких розрахунків несучих конструкцій, опор та інших будівельних конструкцій нежитлового приміщення, а тому даний висновок носить, не більше ніж інформативний характер. Отже наданий звіт не є належним та достатнім доказом у справі, який підтверджує відключення спірного приміщення від теплових мереж багатоквартирного будинку;

- між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" з попереднім власником спірного майна - ФОП Шуруповим Олександром Олександровичем 26.10.2016 було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії номер № 5028, який діяв до моменту продажу приміщення. Технічний звіт було виконано вже за замовленням нового власника 10.10.2019. Договір купівлі-продажу спірного приміщення між попереднім власником Шуруповим О.О. та відповідачем було укладено 27.09.2019. Якщо співставити дати, перелічені вище, то стає зрозумілим, що спірне приміщення (враховуючи наявність договору купівлі-продажу теплової енергії з попереднім власником, який підтверджує факт приєднання до мереж опалення та отримання послуг з централізованого опалення) до моменту продажу було приєднано до мереж централізованого опалення та, відповідно, обладнано необхідними приладами опалення. Після придбання спірного приміщення, новий власник (відповідач), ймовірно, здійснив в самостійний спосіб без правових на те підстав (без отримання дозволу органу виконавчої влади (компетентного органу) від`єднання від мереж централізованого опалення, та в самостійний спосіб здійснив демонтаж приладів опалення в спірному приміщенні. Після чого відповідач (як один із співвласників) замовив технічний висновок, в якому експерт і зазначив те що бачив, - що приміщення від?єднано від мереж централізованого опалення та не має в наявності приладів опалення (що також було вказано в Акті КПТМ "Кривоіржтепломережа" за результатами візуального обстеження 30.05.2023 представником тепломережі). Будь-яких правових підстав на втручання в мережі централізованого опалення багатоквартирного будинку, без відповідних дозволів (рішень) на відключення від мереж централізованого опалення відповідач на це не мав. І якщо прилади опалення були демонтовані відповідачем самостійно, то мова може йти про самоуправство з боку відповідача, що є карним діянням згідно із статтею 356 Кримінального кодексу України. Відповіддю компетентного органу (Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради) № 12/15/1371 від 23.04.2024 підтверджено, що будь-яких дозволів на відключення приміщення по АДРЕСА_1 не надавалось. Отже, будь-яких правових підстав для втручання в мережі централізованого опалення багатоквартирного будинку, без відповідних дозволів (рішень) на відключення від мереж централізованого опалення відповідач на це не мав. Належним доказам правомірного відключення від мереж централізованого теплопостачання є проходження процедури отримання дозволу (рішення) від компетентного органу на це. Проте, будь яких доказів, які вказують чи вказували б на відключення від системи опалення спірного приміщення від теплових мереж багатоквартирного будинку матеріали справи не містять. ФОП Клевакіна В.В., знаючи про існування судового наказу у справі № 215/2072/21 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу, не скасувала його, а її представник акцентує увагу на цьому наказі та обґрунтовує цим наказом свою правову позицію щодо приюдиційності. Враховуючи наявність факту свідомого не скасування судового наказу (а відповідач знала про існування судового наказу та не скасувала його) особою відносно якої він видавався, особа визнала факт користування тепловою енергією, і це також є "актом самоспростування" з боку відповідача своєї ж поданої інформації суду про тe, що приміщення не споживало теплову енергію у вигляді централізованого опалення;

- щодо не існування договірних правовідносин між сторонами, то позивач зазначає, що спірний період згідно з позовними вимогами складає з 30.10.2020 по 04.11.2021 - за теплову енергію, з 05.11.2021 та 28.03.2024 - за послугу з постачання теплової енергії. За період з 30.10.2020 по 04.11.2021 обов`язок відповідача по сплаті за житлово-комунальну послугу виник на підставі нормативно-правових актів: Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил з постачання теплової енергії № 630, приписів Житлового кодексу, Закону України "Про здійснення права власності в багатоквартирному будинку" щодо щомісячної оплати послуг за житлово-комунальні послуги, а також згідно з приписами Цивільного кодексу України. Обов`язок відповідача утримувати приміщення передбачено частиною 4 статті 319 і статті 322 Цивільного Кодексу України, в яких зазначено, що власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, враховуючи сталу судову практику, у тому числі правовий висновок у постанові по справі № 6-2951цс15 судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 20.04.2016, де зазначено, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Крім того, 03.12.2020 Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг" № 1060 було внесено зміни й до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII, та було передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг, а 01.10.2021 набрала законної сили Постанова Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", якою затверджено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що має форму публічного договору приєднання. Постанова опублікована в офіційному виданні "Урядовий кур`єр" 2021, № 190 від 01.10.2021. Тобто, спочатку законодавець передбачив існування нової форми договору, а потім й затвердив типовий договір. Також суттєвих змін до правовідносин між виконавцями та споживачами такої житлово-комунальної послуги як постачання теплової енергії внесла "Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг", затвердженої наказам Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 зі змінами (далі - Методика № 315), якою було передбачено пропорційну участь співвласників багатоквартирного будинку по втратах, які мають місце у місцях загального користування (МЗК), загальнобудинкові потреби (ЗБП), загально будинкові потреби на опалення, втрати в транзитних мережах опалення тощо, та абонентської плати в процесі отримання споживачами комунальних послуг. Отже, діючим Законом України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII (пункт 5 статті 13) до 25.10.2021 вже було передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Отже з 05.11.2021 по 28.03.2024 правовідносини між надавачем послуги з постачання теплової енергії багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та його співмешканцями (у тому числі відповідачем) врегульовано Індивідуальним (публічним, типовим) договором. Сама по собі незгода відповідача із змінами в законодавстві, відмова від підписання заяви на приєднання, не визнання індивідуального договору тощо, не може ставитися в залежність до отримання ним послуги з постачання теплової енергії та відповідних оплат за послуги, згідно з затвердженими тарифами, так як послуга з постачання теплової енергії постачалася у спірний період до всього багатоквартирного будинку (для всіх співвласників будинку), а отже відповідач також фактично отримував послуги, у зв`язку із тим, що приміщення знаходиться у складі багатоквартирного будинку. За умов не відключення приміщень в законодавчий спосіб від мереж теплоспоживання виконавця (а доказів відключення від мереж центрального теплопостачання матеріали справи не містять), відповідач фактично отримував послуги з постачання теплової енергії, без здійснення оплат за них;

- відповідач є власником нежитлових приміщень, а отже не отримує послуги для власних потреб як передбачено Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (a отримує послуги як юридична особа), так як приміщення є нежитловим, а отже його цільове призначення - не для потреб проживання, а для ведення господарської діяльності. Вказане також підтверджується тим, що тариф, який застосовується КПТМ "Криворіжтепломережа" для категорії споживача-відповідача ФОП Клевакіна В.В. нежитлових приміщень - "інші споживачі", так як споживач не підпадає під категорії ані населення, ані бюджетні організації, ані релігійні організації, оскільки відповідач є підприємцем та експлуатує нежитлове приміщення (нежитловий фонд). В розрізі того, що нежитлові приміщення відповідача не призначені для проживання, вони не мають нічого спільного із житловим фондом, окрім того, що приміщення вбудовано-прибудовані до багатоквартирного житлового будинку. Також, згідно із статтею 4 Житлового кодексу України до житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до законодавства України до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. В цьому і полягає сенс правової визначеності, що для кожного фонду (житлового та нежитлового) законодавством передбачені різні правила щодо їх експлуатації та утримання. Для бізнес-потреб тарифи на комунальні послуги та енергопослуги суттєво відрізняються від тарифів для населення (в бік їх збільшення);

- позивач надав у справу докази про те, що: 1) відповідач був у спірний період та є на даний час діючим підприємцем; 2) відповідач має задекларований ним КВЕД 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна" як основний вид діяльності; 3) спірні приміщення мають статус нежитлових, тобто не призначених для потреб проживання; 4) у статті 2 Господарського кодексу України визначено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання; 5) суб`єктами господарювання згідно з пунктом 2 частини 2 статі 55 Господарського процесуального кодексу України визначено громадян України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці; 6) суб`єктний та об`єктний склад правовідносин свідчить про те, що спірні правовідносини є господарськими. Також, в приміщенні відповідача в момент купівлі-продажу попереднім власником велась господарська діяльність (був магазин "Версаль"), проводилася оплата за централізоване опалення за відповідним тарифом "інші" (фото докази, як маються у загальному доступі в мережі Інтернет). Після придбання приміщення відповідачем в спірному приміщенні також велась господарська діяльність третіми особами - магазин "Мануфактура", фото докази які маються у загальному доступі в мережі Інтернет (що не може відбуватися без згоди власника/співласника приміщення). На даний час приміщення перебуває у продажу. Позивач, як надавач комунальної послуги з постачання теплової енергії у місті Кривий Ріг, не має права втручатися у господарську діяльність споживачів, та контролювати їх, у тому числі чи провадять юридичні особи (у тому числі підприємці), після здійснення ними реєстрації фактично підприємницьку діяльність, чи ні; чи отримують дохід від підприємницької діяльності; чи використовують особисто своє майно, чи здають його в оренду; чи застосовують всі задекларованими ними ж самими КВЕДи під час здійснення підприємницької (господарської) діяльності, чи ні; чи подають декларації, чи ні; чи виконають юридичні особи інші вимоги законодавства щодо ведення підприємницької діяльності, чи ні, тощо. Позивач надає комунальні послуги, за які споживачі зобов`язані згідно з чинним законодавством здійснювати сплати щомісяця. Та не зобов`язаний доводити факт здійснення підприємцем підприємницької діяльності, за наявної достатньої вище переліченої інформації (є діючий статус ФОП, приміщення нежиле, є КВЕДи господарської діяльності, стоїть на обліку у податковому органі, відповідно сплачує податки тощо). В матеріалах справи відсутні докази використання майна власником (відповідачем) для побутових потреб. Натомість в матеріалах справи є безліч непрямих доказів використання приміщення у комерційній діяльності як попереднім власником, так і відповідачем, а саме: договір купівлі-продажу спірного приміщення між попереднім власником Шуруповим О.О. та відповідачем було укладено 27.09.2019 (як доказ наявності отримання теплової енергії у вигляді централізованого опалення в приміщені, яке використовувалось для комерційних цілей, а також як доказ наявності мереж опалення приміщення до моменту відчуження приміщення попереднім власником); Технічний звіт про стан будівельних конструкцій, який замовлявся новими власниками (в тому числі відповідачем), вже після придбання спірного приміщення (придбали 27.09.2019, а Технічний звіт замовлено в жовтні 2019 року) для цілей визначення стану будівельних конструкцій магазину продовольчих товарів (як доказ того, що відповідач придбавав нежитлове приміщення з метою комерційної діяльності, та здійснював дії щодо зміни цільового призначення приміщення з магазину непродовольчих товарів на магазин продовольчих товарів, та здійснював реконструкцію приміщення); наявність у відповідача КВЕДу діяльності 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна" (як доказ того, що відповідач, якщо навіть особисто (фізично сам) не проводив в приміщенні господарську діяльність, здавав приміщення в орендне користування третім особам, що також є комерційною діяльність відповідача). На противагу вказаним (нехай навіть і непрямим) доказам, представник позивача не доводить в загалі будь-якими доказами (окрім усних пояснень), що в спірному приміщені не велась підприємницька діяльність. Факт не ведення особисто відповідачем підприємницькою діяльності у власних приміщеннях (навіть у разі доведення такого факту) також не може ставитися в залежність до оплат за комунальні послуги за відповідним тарифом - "інші споживачі", оскільки, фізична особа - підприємець має право, та може використовувати у своїй господарській діяльності власне майно у тому числі нерухомість, що ФОП Клевакіна В.В. і робить, використовуючи КВЕД діяльності 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", який ним було задекларовано у своїй діяльності (згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Посилання відповідача на той факт, що майно зареєстровано за ним як за фізичною особою, з урахуванням всіх інших фактичних обставин не є тією єдиною підставою, яка впливає/може вплинути на юрисдикційність даного спору. Суб`єктом права власності визнається саме фізична або юридична особа (фізичної особи-підприємця нема в переліку суб`єктів), яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому правовий статус ФОП не впливає на правовий режим майна, що перебуває у власності фізичної особи, та за наявності існування інших фактів (наявності статусу підприємця, статусу приміщення - нежитлове, приписів пункту 1 статті 320 Цивільного кодексу України (якою надано право фізичній особі використовувати власне майно у господарській діяльності тощо) не є тією вирішальною обставиною, за якою вказаний спір за підвідомчістю підлягає розгляду цивільним судом. Відповідач, тривалий час (після придбання ним нерухомого майна), використовуючи майно в комерційних цілях (інакше його використати не може, так як це не житловий фонд), не проводив оплати пов`язані із отриманою тепловою енергією.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 33081/24 від 10.07.2024), в яких він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- відповідно до правової позиції Верховного суду від 06.09.2019 у справі № П/811/13/17 та відповідно до частини 1 статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. До того ж, Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19 та від 09.06.2022 по справі №520/2098/19). А отже, твердження позивача про те, що нібито незгода відповідача із змінами в законодавстві, відмова від підписання заяви на приєднання, не визнання Індивідуального договору тощо, не може ставитися в залежність до отримання ним послуги з постачання теплової енергії та відповідних оплат за послуги є хибною та такою, що не підтверджена жодними доказами. А тому твердження про те, що з 05.11.2021 по 28.03.2024 правовідносини між надавачем послуги з постачання теплової енергії багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та його співмешканцями (y тому числі відповідачем) врегульовано індивідуальним (публічним, типовим) договором є таким, що не відповідає дійсності. Також, відповідач вважає хибними твердження позивача про те, що він не зобов`язаний доводити факт здійснення підприємцем підприємницької діяльності, за наявності достатньої вище переліченої інформації (є діючий статус ФОП, приміщення нежиле, є КВЕДИ господарської діяльності, стоїть на обліку у податковому органі, відповідно сплачує податки тощо), адже відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Позивач у відповіді на відзив зазначає лише формальні ознаки того, що фізична особа підприємець має право та може використовувати у своїй господарській діяльності власне майно у тому числі нерухомість, (при цьому доказів того, що ФОП Клєвакіна В.В. це робить, позивачем не надано), використовуючи КВЕД діяльності 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", який ним було задекларовано у своїй діяльності (згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), що не може слугувати достатніми аргументами, на підтвердження підстав задоволення позовних вимог;

- посилання позивача на правовий висновок, викладений в постанові Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2023 у справі № 904/710/23, відповідач вважає недоречним, адже відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах саме Верховного Суду, а тому судом не має бути врахована постанова Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2023 у справі № 904/710/23, оскільки вона не є правовим висновком. Також, у відповіді на відзив позивач зазначає, що між КПТМ "Криворіжтепломережа" з попереднім власником спірного майна ФОП Шуруповим О.О. 26.10.2016 було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії номер № 5028 (дислокація об`єктів додається), якій діяв до моменту продажу приміщення. Договір купівлі-продажу спірного приміщення між попереднім власником Шуруповим О.О. та відповідачем було укладено 27.09.2019 і Технічний звіт, про який зазначено вище, було виконано вже на замовлення нового власника 10.10.2019. При цьому з моменту укладання попереднім власником договору купівлі-продажу теплової енергії, тобто з 2016 року, до моменту укладання договору купівлі-продажу у 2019 році, пройшло досить багато часу, а саме три роки, а тому не можна стверджувати що за цей час попередній власник не демонтував самостійно прилади опалення і не відчужив приміщення вже без них, а тому твердження позивача про те, що після придбання спірного приміщення новий власник (відповідач) ймовірно здійснив в самостійний спосіб без правових на те підстав (без отримання дозволу органу виконавчої влади (компетентного органу) від`єднання від мереж централізованого опалення, та в самостійний спосіб здійснив демонтаж приладів опалення в спірному приміщенні є хибними, не відповідають дійсності, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. До того ж, розділом 5 Технічного звіту (с. 8) встановлено, що за вказаною адресою центральне опалення відсутнє, труби (стояки) проходять через приміщення в ізольованому матеріалі Мерілон, що дозволяє повністю не допустити використання теплової енергії в приміщенні від труб. Договір купівлі-продажу між попереднім власником і відповідачем, так само як і вищезазначений Звіт було укладено в жовтні 2019 року, а тому відповідач жодним чином не могла провести роботи по демонтажу приладів опалення у приміщенні. Крім того, у відповіді на відзив позивач багато звертає уваги на попереднього власника Шурупова О.О. , що в приміщенні відповідача в момент купівлі-продажу велась попереднім власником господарська діяльність (був магазин "Версаль"), проводилася оплата за централізоване опалення за відповідним тарифом "інші". Проте, зазначена інформація не може бути взята судом до уваги через те, що, по-перше, останній не є стороною даного провадження, по-друге, доказів оплати за централізоване опалення за відповідним тарифом "інші" за весь період користування приміщенням до укладання договору купівлі продажу приміщення із відповідачем не надано (таблиці 2 (дислокація) договору купівлі-продажу теплової енергії не може слугувати таким доказом, адже не містить даних щодо оплат), а по-третє: зазначена обставина не входить до предмету доказування у даній справі. Представниками позивача 30.05.2023 було зроблено акт обстеження нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_5, також було встановлено відсутність опалювальних приладів та транзитних трубопроводів, так само як і приладу обліку теплової енергії. Зазначене підтверджує й позивач у відповіді на відзив (арк.5). При цьому позовна заява було подана 04.06.2024, тобто через рік після обстеження представниками позивача вище зазначеного приміщення, а отже твердження представника позивача про нібито несанкціоноване відключення від мереж централізованого теплопостачання та про самоуправство з боку відповідача є хибним та викликає подив, адже позивач, знаючи про відсутність опалювальних приладів та приладу обліку у приміщенні, не зробив жодних дій щодо встановлення правомірності чи неправомірності такого відключення, а лише продовжував нараховувати відповідачу заборгованість за послуги, які не надавалися;

- разом із відповіддю на відзив позивач додає ряд нових доказів як підставу для задоволення своїх вимог, а саме: 2) скан-копію Таблиці 2 (дислокація) договору купівлі-продажу теплової енергії 5028.pdf.; 3) докази реєстрації заяви на видачу судового наказу Клевакіна.png.; 4) копію позовної заяви Клєвакіної до ЦМ суду.pdf.; 5) відповідь ДРІМ КМР комерційна,3.pdf.; 6) фасад, комерційна, з Версаль.png.; 7) фасад комерціна, з Мануфактура 2.jpg.; 8) комерціна, 3 продаж.png.. В той же час, відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви;

- у відповіді на відзив позивач не зазначає причин неможливості подання зазначених доказів разом із позовною заявою, а отже зазначені докази не можуть бути прийняті судом та враховані під час розгляду справи. Крім того, частину доказів, поданих позивачем із відповіддю на відзив, а саме: 6) фасад, комерційна, 3 Версаль.png.", "7) фасад комерціна, З Мануфактура 2.jpg.", "8) Комерціна, 3 продаж.png.", відповідач вважає неналежними доказами, оскільки вони не входять до предмету доказування у даній справі.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли пояснення щодо заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 33463/24 від 12.07.2024), в яких він просить суд під час розгляду справи врахувати наступне:

- доказів звернення відповідача до органу місцевого самоврядування та завершення всієї процедури відокремлення (відключення) належних відповідачу приміщень від централізованого опалення (теплопостачання), передбаченої Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, матеріали справи не містять. Належних доказів встановлення індивідуального опалення в приміщенні АДРЕСА_1 відповідно до вказаних вимог чинного законодавства відповідачем не надано та матеріали справи не містять. Наданий відповідачем Технічний звіт про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації продовольчих товарів з кулінарією по АДРЕСА_2 , приміщення 26 ТОВ "Смарт-Інжиніринг" не є належним та достатнім доказом відключення від мереж централізованого опалення, та/або доказом встановлення індивідуального опалення (згідно з вимогами чинного законодавства) в приміщенні АДРЕСА_1;

- під час обстеження експерт керувався ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016 "Настанова відносно обстеження будівель і споруд для визначення та оцінки їх технічного стану". Інформацію про відсутність централізованого опалення зазначено в Розділі 4, який має назву "Загальні відомості про обстежуваний об`єкт", тобто дану інформацію експертом було вказано - загально, за результатом виключно візуального обстеження. Також, в Розділі 4 технічного звіту зазначено, що обстеженню підлягають будівельні конструкції а саме: стіни, колони, конструкції перекриття, перегородки підлоги покрівля. Отже, обстеження систем централізованого опалення (теплопостачання) в даному технічному звіті не здійснювалося, так як не було метою (ціллю) складання звіту. Щодо інформації, викладеної у Розділі 8 Технічного звіту, де вказано про "відсутність централізованого теплопостачання", то даний висновок (в частині висновків технічного звіту) не відповідає меті дослідження (як було з`ясовано), та не зрозуміло, яким чином експерт прийшов до висновку про відсутність централізованого теплопостачання (окрім візуального спостереження), так як відсутні будь-які узгодження з теплопостачальною організацією, відсутні відповідні дозволи та погодження з структурними підрозділами виконкому Криворізької міської ради тощо, та у розпорядженні таких документів та інформації для фахового висновку у експерта під час виготовлення звіту - не було. В матеріалах справи є лист Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради № 12/15/1371 від 23.04.2024, в якому зазначено, що Комісією з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води дозвіл на відключення квартири від системи централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_6 не надавався;

- відповідачем не доведено факту правомірного відключення від мереж централізованого опалення багатоквартирного будинку, а отже не спростовано факту отримання послуги. Також, на факт отримання послуги вказують конклюдентні дії відповідача, а саме: згідно з наказом Тернівського районного суду міста Кривого Рогу у справі № 215/2072/21, за заявою про видачу судового наказу КПТМ "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , який набрав законної сили 31.05.2024. Відповідач, знаючи про існування судового наказу у справі №215/2072/21 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу, не скасувала його. Враховуючи наявність факту свідомого не скасування судового наказу (а відповідач знала про існування судового наказу та не скасувала його) особою, відносно якої він видавався, вказує на те що особа визнала факт користування тепловою енергією у спірному приміщенні. Тобто, в даній справі при наявності вищевказаних фактів наявна преюдиція, тобто обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ;

- щодо Акту обстеження від 30.05.2023, то даний Акт складався з метою виявлення наявності/відсутності транзитних мереж, їх довжини тощо. Згідно з Актом встановлено, що в приміщенні опалювальні прилади відсутні (вписано за результатом візуального обстеження, документів правомірності демонтажу власником надано не було), є в наявності транзитні трубопроводи в кількості 4 штуки довжиною 8 метрів. Вказаний Акт є однією із складових нарахування на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (ЗБП) та на обсяг теплової енергії, що надходить від транзитних мереж (з 01.01.2022) відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 315 від 22.11.2018;

- стосовно неподання вчасно (разом із позовною заявою) доказів копій фасаду приміщення, дислокації об`єктів до договору купівлі-продажу теплової енергії із попереднім власником, відповіді ДРІМ тощо, слід зазначити що: по-перше: позивач зазначав в позовній заяві, що у зв`язку із необхідністю подання інших доказів, вони будуть подані, відповідно, пізніше. Під час підготовки та подання позовної заяви до суду позивач мав в наявності інформацію, яку й було додано до позовної заяви, та яку позивач вважав достатньою для належного розгляду справи судом, включаючи інформацію про наявність у відповідача статусу ФОП, що логічно вказувало на те, що відповідач веде підприємницьку діяльність, тобто особа відповідача систематично приймає самостійні рішення щодо здійснення операцій з приводу виробництва, реалізації товарів/продукції, виконання робіт або надання послуг, що мають цінову визначеність, спрямованих на отримання прибутку, що супроводжується прийняттям взятих на себе ризиків. За відсутності систематичності у відповідача не виникло б обов`язку реєстрації ФОП статусу.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення (вх. суду № 34782/24 від 22.07.2024), в яких він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- підтвердженням відсутності факту надання позивачем та користування відповідачем послугами із постачання теплової енергії є Технічний звіт про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації магазину продовольчих товарів з кулінарією за адресою: АДРЕСА_1 , а також Акт обстеження від 30.05.2023 в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з цими документами за вказаною адресою центральне опалення відсутнє, використання теплової енергії в приміщенні від труб не допускається, опалювальні прилади відсутні, а отже, взагалі відсутня система опалення. Таким чином, відповідач фактично не отримує послуги з постачання теплової енергії, а відтак, у позивача відсутні правові підстави для стягнення з ФОП Клєвакіної В.В. заборгованості за нібито отриману теплову енергію;

- позивач акцентує увагу на тому, що відповідач самостійно здійснив від`єднання від мереж централізованого опалення та в самостійний спосіб здійснив демонтаж приладів опалення в спірному приміщенні, що також свідчить про його обізнаність про відсутність системи опалення за вказаною адресою та робить всі доводи сторони позивача необґрунтованими;

- судовий наказ Тернівського районного суду міста Кривого Рогу у справі №215/2072/21 був виданий 21.04.2021, а набрав законної сили - 31.05.2024. Станом на сьогодні, 12.07.2024, Клєвакіній В.В. не було направлено копію судового наказу для можливості реалізувати своє право на його скасування при тому, що відповідач абсолютно не погоджується із заявленими вимогами КПТМ "Криворіжтепломережа".

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли клопотання (вх. суду № 34887/24 від 22.07.2024; вх. суду № 35066/24 від 23.07.2024), в яких він просить суд надати можливість представникам відповідача (Морозовій Н.Р. та ОСОБА_10 ) прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про долучення доказів щодо витрат на правову допомогу (вх. суду № 35276/24 від 23.07.2024), в якому він просить суд долучити дане клопотання до матеріалів справи та стягнути з позивача на користь відповідача 40 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу адвоката.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення проти вартості (неспівмірності) витрат на правову допомогу (вх. суду № 35858/24 від 26.07.2024), в яких він вказує на неспівмірність заявлених відповідачем витрат на правову допомогу та вважає заявлену відповідачем суму гонорару адвоката необґрунтованою, посилаючись на таке:

- маючи в матеріалах справи лише докази оплати витрат на правову допомогу у вигляді конкретних видів робіт згідно з рахунком: ознайомлення з матеріалами справи, написання та подання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, супровід судової справи (участь у судовому засіданні, позивач вважає суму у розмірі 4 000 грн. 00 коп. за 1 год. такою, що є суттєво завищеною та такою, що не відповідає (не співмірна) обсягу виконаних робіт (наданих юридичних послуг), а суму у розмірі 40 000 грн. 00 коп. необґрунтованою належним чином, тобто витраченим часом;

- згідно з даними офіційного веб-порталу Державної служби статистики України, режим посилання: https://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2017/gdn/snzp/snzp_ek/smzp_ek_u.htm, середньомісячна заробітна плати за видами економічної діяльності за квартал по виду діяльності "Професійна, наукова та технічна діяльність" до яких відносяться, зокрема, й адвокатська діяльність за І квартал 2024 року складає 26 316 грн. 00 коп. Враховуючи те, що робочий час встановлений на законодавчому рівні 8 годин в день (тобто 40 годин на тиждень): 40 год. на тиждень х 4 тижня в місяць = 160 робочих годин в місяць; 26 316, 00 : 160 годин = 164 грн. 48 коп. за 1 годину робочого часу, тобто 4 000 грн. 00 грн. за 1 годину роботи адвоката у звичайній, стандартній справі про стягнення боргу - є суттєво завищеним у порівнянні із середнім заробітком в даній галузі. Співставляючи інформацію про середній заробіток фахівців у даній галузі, а також обсяг витраченого часу фахівця, затрачений ним на виконання правової допомоги у вигляді вказаних робіт є неспівмірними із заявленою сукупною сумою у розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Судом було з`ясовано, що згідно з відомостями Відділу інформаційно-технічного забезпечення суду у Господарському суді Дніпропетровської області була наявна технічна можливість для проведення судового засідання 30.07.2024 в режимі відеоконференції.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 29.07.2024 клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів були задоволені судом.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на заперечення проти вартості (неспівмірності) витрат на правничу допомогу (вх. суду №36307/24 від 30.07.2024), в якій він просить суд стягнути з позивача на свою користь 40 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу адвоката та заперечує проти доводів позивача, викладених в його запереченнях.

У судове засідання 30.07.2024 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 30.07.2024 судом розглянуте клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду господарськими судами, з приводу якого судом зазначено наступне:

- у даному випадку спірна заборгованість виникла внаслідок споживання теплової енергії саме у нежитловому приміщенні;

- одним з співвласників цього нежитлового приміщення є Клєвакіна Валерія Валеріївна , яка з 21.05.2021 і по теперішній час зареєстрована як фізична особа - підприємець;

- спірна заборгованість виникла в період з 30.10.2021 по 28.03.2024, отже в період ведення відповідачем господарської діяльності;

- відповідно до розділу "Види діяльності" Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.74), одним з видів діяльності відповідача - Фізичної особи - підприємця Клєвакіної Валерії Валеріївни є "68.20. Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", що свідчить про високу ймовірність використання належного відповідачу нерухомого майне саме з комерційною (підприємницькою) метою;

- за положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. При цьому, чинне законодавство не передбачає можливість реєстрації майна за фізичною особою - підприємцем, будь-яке майно (призначене чи не призначення для ведення підприємницької діяльності) підлягає реєстрації виключно як за фізичною особою, незалежно від наявності у неї статусу підприємця, оскільки вона з моменту реєстрації як фізична особа - підприємець не перестає існувати як фізична особа та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном;

- з наданого самим відповідачем Акту обстеження від 30.05.2023, що складений у спірний період, в який утворилась заборгованість (а.с.130) вбачається, що він складений з боку власника - ФОП Цибінога С.В. При цьому, оскільки вказаний документ наданий саме відповідачем, суд приходить до висновку щодо визнання відповідачем правомірності перебування у спірному приміщенні ФОП Цибіноги С.В., а також правомірності його підпису з боку (в інтересах) власника. Суд також відзначає, що в наданому відповідачем Акті обстеження від 30.05.2023 зазначено найменування приміщення "Coffee Croissants", отже вказаний доказ свідчить про те, що станом на 30.05.2023 спірне приміщення використовувалось з комерційною метою - Фізичною особою - підприємцем Цибіногою С.В. для розміщення кав`ярні "Coffee Croissants", отже, з високою долею вірогідності можна стверджувати, що вказана особа орендувала спірне приміщення у відповідача, що також узгоджується з основним видом діяльності відповідача - Фізичної особи - підприємця Клєвакіної Валерії Валеріївни - "надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна";

- з наданого самим відповідачем Технічного звіту від 10.10.2019 про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації магазину продовольчих товарів з кулінарією за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.111-116) також вбачається, що станом на жовтень 2019 року у спірному приміщення знаходився магазин продовольчих товарів з кулінарією, отже спірне приміщення придбавалось відповідачем та з моменту його придбання (27.09.2019) використовувалось відповідачем з комерційною метою. Також вказане приміщення використовувалось з комерційною метою і попереднім власником ( Шуруповим Олександром Олександровичем ), що вбачається з додатку до договору купівлі-продажу теплової енергії №5028 від 26.10.2016 - Таблиці № 2 "Дислокація до договору № 5028 від 26.10.2016 по ФОП Шурупов О.О., в якому зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (а.с.157);

- всі перелічені вище докази свідчать про факт придатності та пристосування нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , для використання саме з комерційною метою та у підприємницькій діяльності;

- жодного доказу використання спірного нерухомого майна у спірному періоді саме для особистих (побутових) потреб фізичної особи - відповідача матеріали справи не містять.

Судом розцінюються критично посилання відповідача на Акт обстеження від 30.05.2023 та на Технічний звіт, складений у жовтні 2019 року, як на докази використання спірного приміщення саме фізичною особою ОСОБА_2 , з огляду на те, що судом навпаки встановлено, що вказані докази підтверджують факт використання спірного нежитлового приміщення з комерційною метою.

Посилання відповідача на виданий Тернівським районним судом міста Кривого Рогу судовий наказ про стягнення з фізичних осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за надані у попередній період послуги теплопостачання у спірному приміщенні судом відхиляються, з огляду на те, що специфікою наказного провадження є те, що суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (пункт 7 частини 1 статті 168 Цивільного процесуального кодексу України).

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, враховуючи низьку вірогідність використання придатного для ведення підприємницької діяльності нежитлового приміщення саме у побутових цілях фізичної особи, особливо за умови наявності у неї статусу підприємця та такого виду діяльності як здача в оренду нерухомого майна; відсутність відповідних доказів та наявність тільки усних пояснень та тверджень відповідача щодо невикористання спірного нежитлового приміщення у підприємницькій діяльності, а також перелічені вище обставини, докази та факти, суд приходить до висновку, що більш вірогідними є докази, які підтверджують використання відповідачем спірного нежитлового приміщення у спірний період саме з підприємницькою (комерційною, господарською) метою, отже у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку тим, що спір не підлягає вирішенню господарським судом, суд відмовляє.

У судовому засідання 30.07.2024 представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву та поясненнях.

У судовому засідання 30.07.2024 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву та поясненнях.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

При цьому, з приводу долучення до матеріалів справи доказів з порушенням строків, визначених нормами Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає таке.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даному випадку, суд керується завданням господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Під час розгляду справи суд зобов`язаний забезпечити повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи, оскільки обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В аспекті зазначеного господарський суд вважає за доцільне звернутись також до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, пункт 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, пункт 33, 08.12.2016). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/10965/17, 03.12.2018 у справі № 904/5995/16 та ухвалі Верховного Суду від 06.03.2020 у справі № 911/1974/18.

Таким чином, під час прийняття рішення у даній справі судом було враховано та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи на час прийняття рішення у справі доказам та поясненням.

У судовому засіданні 30.07.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю договору про надання послуг з постачання теплової енергії, строк дії договору, умови постачання теплової енергії та її оплати, факт постачання теплової енергії, факт надання послуг з абонентського обслуговування, їх загальна вартість, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати, правомірність заявлених до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - позивач) є надавачем послуги з постачання теплової енергії у місті Кривому Розі.

У свою чергу Фізична особа - підприємець Клєвакіна (Панченко) Валерія Валеріївна (далі - відповідач) є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , в якому має на підставі права власності 1/2 частину нежитлового приміщення НОМЕР_2, загальною площею 212, 2 кв. м., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 376531847 (а.с.23).

При цьому будинок АДРЕСА_4 є багатоквартирним, подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача (у відповідності до пункту 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18.05.2005 "Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005", де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05), які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку, в тому числі приміщення НОМЕР_2.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях, щодо відсутності підписаного договору про надання послуг з постачання теплової енергії між позивачем та відповідачем, судом відхиляються з огляду на таке.

Щодо заборгованості в сумі 914 грн. 55 коп., яка утворилась в період з 30.10.2021 по 04.11.2021, суд зазначає таке.

У офіційному виданні "Голос України" № 231 від 09.12.2017 був опублікований Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі - Закон).

Відповідно до пункту 1 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 10.12.2017), та вводиться в дію з 01.05.2019, крім окремих його положень, які вводяться в дію пізніше.

Згідно з частинами 1, 3 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ визначено, що житлово - комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до змісту положень статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з частинами 1-4 статті 19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Згідно із частиною 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання комунальних послуг здійснюються безперервно, зокрема, крім часу перерв на міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами.

Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (стаття 1, частина 2 статті 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (стаття 1 Закону).

За приписами пункту 1 частини 2 статті 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Отже, постачання теплової енергії є комунальною послугою (стаття 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Пунктом 1 частини 2 статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплюється обов`язок надання комунальної послуги виконавцем.

Відповідно до приписів статей 3, 4 Закону України "Про теплопостачання" від 02.05.2005 № 2633-IV відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Згідно зі статтею 1 цього Закону теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Окрім того, теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі (стаття 19 Закону України "Про теплопостачання"). Тобто надання послуги з постачання теплової енергії є обов`язком позивача як виконавця відповідної комунальної послуги.

Пунктами 36, 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Враховуючи вказане, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правовий висновок у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15).

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17-ц).

Отже, навіть за відсутності договору, на чому наполягає відповідач, втім, з належним підтвердженням факту надання послуг споживачу, останній не звільняється від їх оплати.

При цьому надання послуг за спірною адресою у спірний період не спростовано відповідачем.

Щодо заборгованості в сумі 151 603 грн. 58 коп., яка утворилась в період з 05.11.2021 по 31.03.2024, суд зазначає таке.

З 05.11.2021 договірні відносини між КПТМ "Криворіжтепломережа" та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором (який в силу законодавства є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті КПМ "Криворіжтепломережа", режим доступу http://spts.ap.ua/dogovorte.php) про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021, що укладений в порядку частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VII, (далі - індивідуальний договір). Індивідуальний договір згідно з частиною 2 договору набуває чинності після 30 днів з моменту розміщення його на офіційному веб-сайті Виконавця (КПТМ "Криворіжтепломережа"). Розміщення тексту договору на сайті виконавця було здійснено 05.10.2021.

Відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України, договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Як було зазначено вище, відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

В частині 1 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції Закону № 1060-IX від 03.12.2020) встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.08.2019, №830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 про затвердження "Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг" та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії та частини 1 статті 25 цього Закону, теплопостачальна організація має право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01.10.2021 Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, викладено в новій редакції.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до пункту 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Відповідно до частин 1-2 статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Статтею 25 Закону України "Про теплопостачання", закріплено права та основні обов`язки споживача теплової енергії, яка містить обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Частиною 1 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка самостійно обирається співвласниками багатоквартирного будинку, виключно, на підставі рішення прийнятого відповідно до закону.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною, першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 4 статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Частиною 5 статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії затверджено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів від 08.09.2021 № 1022) (далі - Правила № 830).

Як було зазначено вище, КПТМ "Криворіжтепломережа", як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, 05.10.2021 на своєму офіційному сайті http://spts.ap.ua/dogovorte.php було розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання (далі - типовий договір).

Доказів того, що співвласники багатоквартирного будинку, в якому розташоване приміщення відповідача, прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір про надання послуги з постачання теплової енергії з обраним виконавцем, матеріали справи не містять. У матеріалах справи такж відсутні докази, що відповідач протягом 30 днів повідомляв позивача про свою відмову від укладання договору (внесення змін), доказів наявності заперечень або протоколу розбіжностей до договору матеріали справи не містять.

Отже, враховуючи відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 (далі - договір, а.с.111-15) за адресою: АДРЕСА_7 між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та Фізичною особою - підприємцем Клєвакіною (Панченко) Валерією Валеріївною є укладеним з 05.11.2021.

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (пункт 1 договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця (пункт 2 договору).

Згідно з пунктом 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 5 індивідуального договору встановлено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з:

- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача;

- частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

- обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Згідно з пунктами 11, 12 індивідуального договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 (далі - Методика розподілу).

Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

У разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу.

Згідно з пунктом 3 розділу І Методики розподілу розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Пунктом 16 Індивідуального договору передбачено, що на час відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з його ремонтом, проведенням повірки засобу вимірювальної техніки, який є складовою частиною вузла обліку, ведення комерційного обліку здійснюється відповідно до Методики розподілу.

У пункті 30 Індивідуального договору зазначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

1) плати за послугу з теплопостачання, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 8 (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розподілу № 315, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

2) плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не від граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.dp.ua/.

У пункті 31 Індивідуального договору зазначено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті Виконавця http://www.kpts.dp.ua/.

Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

У пункті 34 Індивідуального договору зазначено, що споживач здійснює оплату за договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до пункту 45 договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з пунктом 47 договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

У пунктах 51, 52 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше, ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом 1 року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Нарахування за обсяги спожитої теплової енергії відповідно до положень індивідуального договору та приписів Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Методики розподілу № 315 (зі змінами) після опломбування лічильника (та або встановленого автономного опалення в приміщенні) проводяться з урахуванням:

- нарахування плати за місця загального користування (далі - МЗК - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень);

- нарахування плати на загальнобудинкові потреби (далі - ЗБП на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення);

- втрати від транзиту.

Згідно з частинами 32, 33 Правил 830 плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду) та умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

- плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором.

Свої договірні зобов`язання заявник виконав, а саме: постачання теплоносія, передбаченого договором, проводилось у відповідності до щорічних розпоряджень Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області "Про початок та закінчення опалювального періоду". Також протягом всього часу надання послу проводилось абонентське обслуговування.

Визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів".

Теплове навантаження на опалення об`єкту по АДРЕСА_8, становить 0,0128 Гкал./год., згідно з теплотехнічним розрахунком теплових навантажень, виконаним та затвердженим Лабораторією режимної наладки КПТМ "Криворіжтепломережа" за № 1843 від 06.09.2017.

Виходячи з вищенаведеного, теплове навантаження на опалення об`єкту за адресою: АДРЕСА_9, визначено розрахунковим методом, виходячи з опалювальної площі та теплового навантаження приміщення:

- 0,0128 Гкал/год - теплове навантаження нежитлового приміщення НОМЕР_2;

- 212,2 м2 - загальна площа нежитлового приміщення НОМЕР_2;

- 106,1 м2 - площа частини приміщення НОМЕР_2;

- 0,0064 Гкал/год - частина теплового навантаження на приміщення НОМЕР_2.

Тариф на послуги теплопостачання для нежитлових приміщень передбачений з 25.10.2021 за 1 Гкал - 5 065 грн. 99 коп. (з ПДВ) (згідно з рішенням Криворізької міської ради від 22.10.2021 № 530, пункт 1.1.2 для потреб категорії "інші споживачі" КПТМ "Криворіжтепломережа").

Згідно з додатком № 1 до рішення Криворізької міської ради від 18.10.2023 № 1272 тариф на теплову енергію без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів у період з 18.10.2023 по теперішній час складає 3 481 грн. 81 коп. (з ПДВ) за 1 Гкал.

Плата за абонентське обслуговування визначається відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІ від 09.11.2017, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг" із змінами згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.2021 № 928.

Плата за абонентське обслуговування, визначається відповідно до:

1) Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VII від 09.11.2017;

2) Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019;

3) Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг" із змінами згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.2021 № 928.

Відповідно до пунктів 36, 37 Постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач не виконав зобов`язань по повній та своєчасній оплати наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії, а саме не здійснив оплату: 1) за надані позивачем період з 30.10.2021 по 04.11.2021 послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 914 грн. 55 коп.; 2) за надані позивачем період з 05.11.2021 по 28.03.2024 послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 151 603 грн. 58 коп.; 3) за надані в період з 05.11.2321 по 31.03.2024 послуги абонентського обслуговування, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 548 грн. 95 коп. За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 45 договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 01.08.2023 по 14.05.2024 в сумі 347 грн. 47 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2023 року по квітень 2024 року в сумі 6 474 грн. 77 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 03.01.2023 по 14.05.2024 у сумі 4 365 грн. 66 коп.

Суд відзначає, що факт поставки теплової енергії у період з жовтня 2021 року по березень 2024 року до багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 у м. Кривому Poзi підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.47-58, 66-68).

Подача та припинення подачі теплоносія здійснювалась на виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону.

Відповідно до умов пункту 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахованого відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика розподілу). Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Згідно з приписами пункту 19 Правил № 830, комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до пункту 24 Правил № 830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Пунктом 2 Правил № 830 встановлено, що опалювана площа (об`єм) приміщення - це загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас.

Так, позивачем було долучено до матеріалів Звіти про споживання за відповідні періоди по багатоквартирному будинку АДРЕСА_4 у м. Кривому Poзi (а.с.47-58), які містять інформацію про загальний обсяг споживання послуги для всього будинку.

Слід відзначити, що позивачем було складено та долучено до матеріалів справи Розрахунки обсягу послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування у спірному періоді, відповідно до якого у період з 30.10.2021 по 04.11.2021 позивачем були надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії на суму 914 грн. 55 коп.; у період з 05.11.2021 по 28.03.2024 позивачем були надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії на суму 151 603 грн. 58 коп. та в період з 05.11.2021 по 31.03.2024 позивачем були надані відповідачу послуги абонентського обслуговування на суму 548 грн. 95 коп. (а.с.18-21).

Так, у період з жовтня 2021 року по березень 2024 року позивачем щомісяця складались та надсилались для оплати відповідачу рахунки-фактури, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме:

- рахунок-фактура № 12107 від 30.11.2022 на суму 68 903 грн. 69 коп. (а.с. 38);

- рахунок-фактура № 12107 від 31.12.2022 на суму 80 921 грн. 52 коп. (а.с. 38, на звороті);

- рахунок-фактура № 12107 від 31.01.2023 на суму 91 527 грн. 13 коп. (а.с. 39);

- рахунок-фактура № 12107 від 28.02.2023 на суму 100 967 грн. 58 коп. (а.с. 39, на звороті);

- рахунок-фактура № 12107 від 31.03.2023 на суму 104 075 грн. 53 коп. (а.с. 40);

- рахунок-фактура № 12107 від 30.04.2023 на суму 83 811 грн. 57 коп. (а.с. 40, на звороті);

- рахунок-фактура № 12107 від 31.05.2023 на суму 83 829 грн. 27 коп. (а.с. 41);

- рахунок-фактура № 12107 від 30.06.2023 на суму 83 846 грн. 97 коп. (а.с. 41, на звороті);

- рахунок-фактура № 12107 від 31.07.2023 на суму 84 112 грн. 55 коп. (а.с. 42);

- рахунок-фактура № 12107 від 31.08.2023 на суму 84 130 грн. 25 коп. (а.с. 42, на звороті);

- рахунок-фактура № 12107 від 30.09.2023 на суму 84 147 грн. 95 коп. (а.с. 43);

- рахунок-фактура № 12107 від 31.10.2023 на суму 84 165 грн. 65 коп. (а.с. 43, на звороті);

- рахунок-фактура № 12107 від 30.11.2023 на суму 87 580 грн. 95 коп. (а.с. 44);

- рахунок-фактура № 12107 від 31.12.2023 на суму 121 250 грн. 27 коп. (а.с. 43, на звороті);

- рахунок-фактура № 12107 від 31.01.2024 на суму 135 584 грн. 23 коп. (а.с. 45);

- рахунок-фактура № 12107 від 29.02.2024 на суму 144 333 грн. 73 коп. (а.с. 46);

- рахунок-фактура № 12107 від 31.03.2024 на суму 152 152 грн. 53 коп. (а.с. 46, на звороті).

Слід відзначити, що під час розгляду справи відповідач підтверджував отримання від позивача рахунків на оплату послуг, але вважав дії позивача по виставленню та надсиланню вказаних рахунків безпідставними, з огляду на відсутність договірних відносин та фактичне ненадання послуг теплопостачання до нежитлового приміщення відповідача.

Слід також відзначити, що відповідно до статті 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Суд відзначає, що доказів складання актів-претензій щодо ненадання у період з жовтня 2021 року по березень 2024 року послуг, надання їх не в повному обсязі або надання послуг неналежної якості в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", матеріали справи не містять. Жодного доказу на спростування наведених позивачем обставин чи контррозрахунку заявленої до стягнення суми відповідач суду не надав.

Згідно з нормами статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Також, законом визначений обов`язок споживача сплачувати за отриману теплову енергію саме теплопостачальній організації.

Більше того, враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку виконавця (теплопостачальної організації) за договором надати послуги з постачання теплової енергії відповідає обов`язок споживача оплатити вартість цих послуг.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Пунктом 31 типового договору передбачено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно з пунктом 32 типового договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до пункту 34 типового договору, споживач здійснює оплату за договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Як зазначає позивач, надані у спірний період послуги відповідач не оплатив; доказів іншого матеріали справи не містять. Вказане і є причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях, щодо відсутності системи централізованого опалення (відключення від мереж централізованого опалення) в спірному приміщенні, та як наслідок ненадання послуг з теплопостачання відповідачу у спірному періоді, судом відхиляються з огляду на таке.

Судом встановлено, що спірне нежитлове приміщення відповідач набув на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 27.09.2019 (а.с.109-110), при цьому, з матеріалів справи також вбачається, що у попереднього власника вказаного нежитлового приміщення ( Шурупова Олександра Олександровича ) був договір з позивачем щодо постачання теплової енергії до спірного приміщення, що вбачається з договору купівлі-продажу теплової енергії № 5028 від 26.10.2016 та додатку до вказаного договору - Таблиці № 2 "Дислокація до договору № 5028 від 26.10.2016 по ФОП Шурупов О.О. (а.с.157).

У той же час, з наданого відповідачем Технічного звіту від 10.10.2019 про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації магазину продовольчих товарів з кулінарією за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.111-115), складеного у жовтні 2019 року вбачається, що у спірному приміщенні відсутнє центральне опалення, труби (стояки) проходять через приміщення в ізольованому матеріалі Мерілон, що дозволяє повністю не допустити використання теплової енергії в приміщенні від труб (а.с.114 на звороті).

З вказаного можна прийти до висновку, що відповідачем в період вересень-жовтень 2019 року були вчинені дії по демонтажу системи центрального опалення у належному йому приміщенні, з приводу чого суд зазначає таке.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169 затверджений Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, яким унормована процедура відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від централізованого опалення (теплопостачання).

Підпунктом 12 пункту 42 Правил споживачу надано право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону № 169 від 26.07.2019. Це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Зокрема пунктом 3 розділу ІІІ вказаного Порядку визначено, що для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

Тобто для початку процедури відокремлення (відключення) належних відповідачу приміщень від централізованого опалення (теплопостачання) останній мав звернутися з відповідною письмовою заявою до органу місцевого самоврядування.

Доказів звернення відповідача до органу місцевого самоврядування та завершення всієї процедури відокремлення (відключення) належних відповідачу приміщень від централізованого опалення (теплопостачання), передбаченою Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, матеріали справи не містять.

Викладене також підтверджується наявним у матеріалах справи листом Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради № 12/15/1371 від 23.04.2024 (а.с.153).

Враховуючи вказане, заперечення відповідача щодо відсутності системи централізованого опалення (відключення від мереж централізованого опалення) в спірному приміщенні, та як наслідок ненадання послуг з теплопостачання відповідачу у спірному періоді, судом відхиляються.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В силу вимог статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, матеріалами справи підтверджується належне виконання своїх зобов`язань позивачем, в свою чергу відповідачем вони систематично порушувались - спожита у період з жовтня 2021 року по березень 2024 року теплова енергія оплачена відповідачем не була, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 152 518 грн. 13 коп. (914,55 + 151 603,58); також у період з 05.11.2021 по 31.03.2024 позивачем були надані послуги з абонентського обслуговування на суму 548 грн. 95 коп., які також відповідачем не оплачені.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження оплати спожитої у період з 30.10.2021 по 28.03.2024 теплової енергії на суму 152 518 грн. 13 коп., а також наданих у період з 05.11.2021 по 31.03.2024 послуг з абонентського обслуговування на суму 548 грн. 95 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

При цьому, господарський суд встановив, що строк оплати вказаних послуг є таким, що настав.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги в частині стягнення вартості спожитої у період з 30.10.2021 по 28.03.2024 теплової енергії в сумі 152 518 грн. 13 коп., а також наданих у період з 05.11.2021 по 31.03.2024 послуг з абонентського обслуговування на суму 548 грн. 95 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" установлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території; за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з пунктом 45 типового договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 45 договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 01.08.2023 по 14.05.2024 в сумі 347 грн. 47 коп.

З приводу вказаних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина 1 статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Суд зазначає, що за новою термінологією, запровадженою Законом України "Про житлово-комунальні послуги", терміну "постачальник" комунальних послуг відповідають терміни "виконавець" та "виробник", а терміну "замовник (абонент)" - термін "споживач".

Так, згідно з укладеним сторонами Договором, позивач є виконавцем послуги, а відповідач - споживачем зазначеної послуги.

Таким чином, дія підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 розповсюджується на відповідача.

Отже, враховуючи дату відміни карантину на території України та положення підпункту 4 пункту 3 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким визначено, що заборона на нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги діє і протягом 30 днів з дня відміни карантину, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно здійснено нарахування пені, починаючи з 01.08.2023.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем (а.с.18 на звороті), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди нарахування пені; розрахунок проведено арифметично вірно.

Отже, розрахунок пені, здійснений позивачем (а.с. 18 на звороті), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 347 грн. 47 коп.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2023 року по квітень 2024 року в сумі 6 474 грн. 77 коп.

З приводу вказаних вимог позивача суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Судом враховані положення Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", якою постановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

З цього приводу суд зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" регламентує заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги саме населенням. В даній справі відповідач у правовідносинах з позивачем виступає як господарюючий суб`єкт (спеціальний суб`єкт) - фізична особа - підприємець, отже пільги, передбачені законодавством для населення на нього не розповсюджуються.

Отже, суд дійшов висновку, що дія постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 не поширюється на правовідносини у даній справі, отже заперечення відповідача в цій частині судом відхиляються.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, зробленого позивачем (а.с.18), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди нарахування інфляційних втрат; розрахунок проведено з урахуванням вказаних вище положень, розрахована позивачем сума не виходить за межі суми, розрахованої судом.

Отже, розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем (а.с. 18), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 6 474 грн. 77 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України були заявлені до стягнення 3% річних за загальний період прострочення з 03.01.2023 по 14.05.2024 у сумі 4 365 грн. 66 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем (а.с.18), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди прострочення (за кожним рахунком окремо), арифметично розрахунок проведено також вірно.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 4 365 грн. 66 коп.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У той же час, згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовну заяву у даній справі було подано до суду через систему "Електронний суд", позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп. (з урахуванням застосованого коефіцієнту 0,8)

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Фізичної особи - підприємця Клєвакіної Валерії Валеріївни про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 164 254 грн. 98 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Клєвакіної Валерії Валеріївни ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (провулок Дежньова, будинок 9; м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50000; ідентифікаційний код 03342184) 152 518 грн. 13 коп. - заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії; 548 грн. 95 коп. - заборгованості за абонентське обслуговування; 347 грн. 47 коп. - пені; 6 474 грн. 77 коп. - інфляційних втрат; 4 365 грн. 66 коп. - 3% річних та 2 422 грн. 40 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 31.07.2024.

Суддя Ю.В. Фещенко