СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Харків Справа № 5023/8920/11

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від апелянта - адвокат Данілюк О.В., на підставі ордера (в залі суду)

інші представники учасників справи не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Гошкова Владислава Володимировича (вх. № 1621 Х/1)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.06.2024 (повний текст судового рішення складений та підписаний 27.06.2024, суддя Шатерніков М.І.),

прийняту за результатом розгляду скарги Гошкова Владислава Володимировича (вх. № 15642) на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біляєва Б.Є.,

у справі № 5023/8920/11

за позовом Фізичної особи підприємця Гошкова Владислава Володимировича, м. Харків

до 1. Приватного підприємства "Регіональна Компанія "Тавріясервіс", м. Київ,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю"Байкал-26", м. Харків

про стягнення 95 364,55 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.06.2024 у справі №5023/8920/11 відмовлено у задоволенні скарги Гошкова Владислава Володимирович на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що у державного виконавця були відсутніми правові підстави для зняття арешту з майна боржника у випадку повернення стягувачу виконавчого документа без виконання на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність майна), що свідчить про правомірність дій останнього. У даному випадку, за висновками суду першої інстанції, зважаючи на неможливість та неефективність звернення зі скаргою на дії державного виконавця, боржник наділений правом звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно, на яке виконавцем було накладено арешт у ході виконавчого провадження, що забезпечить захист його порушених прав та інтересів.

Гошков Владислав Володимирович , не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 25.06.2024 у справі № 5023/8920/11 та задовільнити подану ним скаргу; визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біляєва Б.Є., який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, щодо незняття арешту та заборон з майна Гошкова Владислава Володимировича у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 23.03.2012 у справі № 5023/8920/11 про стягнення судового збору в розмірі 1108,10 грн; зобов`язати Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: зняти усі арешти та заборони, накладені на майно Гошкова Владислава Володимировича у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 23.03.2012 у справі № 5023/8920/11 про стягнення судового збору в розмірі 1108,10 грн; вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження на майно Гошкова Владислава Володимировича шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження від 03.05.2018 у ВП № НОМЕР_1.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення вимог скарги боржника на дії/бездіяльність державного виконавця, оскільки боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, а має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому господарським процесуальним законодавством України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 01.07.2024 для розгляду справи № 5023/8920/11 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 у справі №5023/8920/11 витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №5023/8920/11; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Гошкова Владислава Володимировича (вх.№1621Х) на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.06.2024 у справі №5023/8920/11, до надходження матеріалів справи.

10.07.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №5023/8920/11.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.07.2024 у справі №5023/8920/11 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Гошкова Владислава Володимировича (вх. № 1621 Х ) на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.06.2024 у справі № 5023/8920/11; призначено справу до розгляду на "03" серпня 2024 р. о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132; повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні; доведено до відома учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції; встановлено учасникам справи строк до 26.07.2024 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів апелянту в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України; встановлено учасникам справи строк до 26.07.2024 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 у справі №5023/8920/11 виправлено описку у п.2 резолютивної частини ухвали Східного апеляційного господарського суду від 11.07.2024 у справі №5023/8920/11, вірно зазначивши дату та час призначення справи до розгляду, а саме на - « 30» липня 2024 року о 12год 45 хв.

В судове засідання з`явився апелянт, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчить інформація про доставку ухвали про відкриття провадження у справі до електронного суду Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, а також повернуте направлене судом апеляційної інстанції поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження у справі, направлене відповідачу за його юридичною адресою, з відміткою оператора поштового зв`язку про відсутність адресата.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши представника апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Харківської області від 07.12.2011 у справі №5023/8920/11 стягнуто солідарно з ПП "РК "ТАВРІЯСЕРВІС" та ТОВ "БАЙКАЛ-26" на користь ФОП Гошкова В.В. 38700,00 грн. інфляційних втрат, 14527,12 грн. - 3% річних, 42137,43 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 4000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката, 102,00 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 1878,19 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.03.2012 апеляційну скаргу ПП "РК "ТАВРІЯСЕРВІС" задоволено; рішення господарського суду Харківської області від 07.12.2011 у справі № 5023/8920/11 скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові було відмовлено. Стягнуто з ФОП Гошкова Владислава Володимировича на користь ПП "Регіональна компанія "ТАВРІЯСЕРВІС" 1108,10 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України у цій справі касаційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.03.2012 - без змін.

На виконання наведеної постанови Харківського апеляційного господарського суду від 13.03.2012 у справі № 5023/8920/11 у встановленому порядку 23.03.2012 видано наказ про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гошкова Владислава Володимировича на користь Приватного підприємства "Регіональна компанія "ТАВРІЯСЕРВІС" 1108,10 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

На виконання наказу господарського суду Харківської області від 23.03.2012 у справі №5023/8920/11 про стягнення судового збору в розмірі 1108,10 грн постановою державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Клітенко Д.Ю. 11.06.2012 було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1.

Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біляєва Б.Є. від 03.05.2018 у ВП НОМЕР_1 накладено арешт на майно Боржника.

Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біляєва Б.Є. від 03.05.2018 у ВП НОМЕР_1 наказ № 5023/8920/11, виданий господарським судом Харківської області 23.03.2012 про стягнення судового збору в розмірі 1108,10 грн, повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

В цій постанові вказано право стягувача повторно пред`явити наказ для виконання в строк до 03.05.2021.

Вищевикладені відомості підтверджуються листом Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 73835 від 27.05.2024 (додаток 4), наданим у відповідь на клопотання боржника від 07.05.2024 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту на майно Боржника, накладене при виконанні ВП № НОМЕР_1.

Також в цьому листі відділу державної виконавчої служби вказано, що підстави для винесення постанови про зняття арешту з майна в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 відсутні, натомість арешт, накладений на майно боржника, може бути знятий за рішенням суду.

Зі змісту цього листа випливає, що виконавче провадження № НОМЕР_1 знищене через сплив строків для його зберігання.

Крім того, зі змісту наведеного листа вбачається, що відносно боржника були відкриті виконавчі провадження №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, однак 04.08.2018 та 15.05.2018 відповідно виконавчі документи були повернуті стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Інших підстав збереження арешту, накладеного на майно боржника у 2018 році, виконавцем не наводилося.

Посилаючись на те, що тривале (6 років) накладення в межах виконавчого провадження арешту на майно боржника після повернення стягувачу виконавчого документу порушує право особи-боржника на вільне володіння майном, 17.06.2024 Гошков Владислав Володимирович звернувся до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця, в якій просив суд:

1) Скаргу Гошкова Владислава Володимировича на бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській обл. Біляєва Б.Є. задовольнити.

2) Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській обл. Біляєва Б.Є., який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, щодо незняття арешту та заборон з майна Гошкова Владислава Володимировича у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської обл. від 23.03.2012 у справі № 5023/8920/11 про стягнення судового збору в розмірі 1108,10 грн.

3) Зобов`язати Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти усі арешти та заборони, накладені на майно Гошкова Владислава Володимировича у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської обл. від 23.03.2012 у справі № 5023/8920/11 про стягнення судового збору в розмірі 1108,10 грн.

4) Зобов`язати Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження на майно Гошкова Владислава Володимировича шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження від 03.05.2018 у ВП № НОМЕР_1.

Місцевий господарський суд з доводами заявника не погодився та відмовив у задоволенні скарги на дії виконавця, посилаючись на те, що у даному випадку, зважаючи на відсутність у Законі України «Про виконавче провадження» положення щодо обов`язку виконавця про зняття арешту з майна боржника у випадку повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», ефективним засобом відновлення порушених прав боржника є звернення останнього з окремим позовом до суду про визнання права власності на таке майно.

Надаючи власну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія з вказаним висновком місцевого господарського не погоджується в повній мірі, з огляду на наступне.

Статтею 339 ГПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За змістом підпункту а) частини 1 статті 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Відповідно до частин 2, 3 статті 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Частиною 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В свою чергу арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 у справі №712/12136/18 викладено висновок, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому процесуальним законодавством України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження.

У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 369/3757/20 зазначено, що установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій не врахували того, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця.

Наведене свідчить про те, що оскільки заявник у даній справі є боржником у виконавчому провадженні, останній не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та правомірно звернувся у межах даної справи зі скаргою на дії державного виконавця, що не було взято до уваги місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі.

В частині 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік підстав, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

Пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» регулює випадки, коли арешт з майна та коштів боржника знімається постановою державного виконавця чи постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Частиною четвертою цієї статті передбачено вичерпний перелік підстав для зняття арешту у виконавчому провадженні, що перебуває на виконанні, і повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, не є такою підставою.

Частиною п`ятої наведеної статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Водночас, Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біляєва Б.Є. від 03.05.2018 у ВП № НОМЕР_1 наказ № 5023/8920/11, виданий господарським судом Харківської області 23.03.2012 про стягнення судового збору в розмірі 1108,10 грн, повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність майна).

Отже, на момент повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що 03.05.2018 виконавчий документ було повернуто стягувачу, відповідно повторно пред`явити його до виконання стягувач міг у строк до 03.05.2021.

Станом на 07.05.2024 - день звернення боржника до виконавчої служби із заявою про зняття арешту з її майна, виконавчий лист відносно нього на виконанні не перебував, відомостей щодо повторного пред`явлення до виконання виконавчого документу (наказу) державним виконавцем надано не було.

В матеріалах справи відсутні будь-які документально підтверджені відомості про те, що в період з 03.05.2018 (повернення виконавчого документу стягувачу) до дня розгляду цієї справи у суді першої інстанції органами державної виконавчої служби проводились виконавчі дії з примусового виконання наказу №5023/8920/11, виданого господарським судом Харківської області 23.03.2012 у справі №5023/8920/11.

Матеріали виконавчого провадження НОМЕР_1 знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Беручи до уваги вищенаведене, оскільки станом на день розгляду цієї справи у суді першої інстанції наказ №5023/8920/11, виданий господарським судом Харківської області 23.03.2012 у справі №5023/8920/11 повторно не був пред`явлений до виконання, за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання не вирішувалось, а особа, яка є стягувачем та повідомлена про розгляд цієї справи в суді належним чином, не ініціювала продовження виконавчих дій, натомість вчинення будь-яких дій державним виконавцем за межами виконавчого провадження є неможливим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що збереження більше 6 (шести) років арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника Гошкова Владислава Володимировича .

Аналогічні правові висновки сформульовані у постанові Верховного Суду від 04.10.2023 у справі №161/7015/15-ц.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Верховний Суду у постанові від 12.10.2022 у справі №203/3435/21 висловив правову позицію, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 2-356/12, від 03.11.2021 у справі № 161/14034/20, від 22.12.2021 у справі № 645/6694/15.

Таким чином, незняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право боржника підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Водночас, оцінюючи заявлені вимоги скарги боржника, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що державним виконавцем, поряд із вжиттям заходів арешту майна та відмови у задоволенні заяви про його зняття, не було застосовано та відповідно не було відмовлено Гошкову Владиславу Володимировичу в знятті заборон щодо майна Гошкова Владислава Володимировича у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 23.03.2012 у справі № 5023/8920/11, тому у вказаних вимогах заявника слід відмовити.

Таким чином, доводи скаржника частково знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та є підставою для його скасування.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги правомірне звернення боржника за захистом своїх прав до суду першої інстанції зі скаргою на дії державного виконавця, збереження більше 6 років арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення за відсутності відкритого виконавчого провадження та претензій зі сторони стягувача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не надав встановленим обставинам справи належну оцінку в повному обсязі, у зв`язку з чим скаргу боржника слід задовольнити частково, визнавши протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біляєва Б.Є. щодо незняття арешту з майна Гошкова Владислава Володимировича , накладеного вказаним державним виконавцем постановою від 03.05.2018 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 23.03.2012 у справі №5023/8920/11, зобов`язавши Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт на майно Гошкова Владислава Володимировича , накладений постановою від 03.05.2018 у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 23.03.2012 у справі №5023/8920/11 та зобов`язавши Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження на майно Гошкова Владислава Володимировича шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження від 03.05.2018 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; в задоволенні інших вимог скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 269, 270, п.2 ч.1 ст. 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Гошкова Владислава Володимировича (вх. № 1621 Х ) на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.06.2024 у справі №5023/8920/11 - задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 25.06.2024 у справі №5023/8920/11 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу Гошкова Владислава Володимировича (вх. №15642) на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біляєва Б.Є. - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біляєва Б.Є. щодо незняття арешту з майна Гошкова Владислава Володимировича , накладеного вказаним державним виконавцем постановою від 03.05.2018 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 23.03.2012 у справі №5023/8920/11.

Зобов`язати Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт на майно Гошкова Владислава Володимировича , накладений постановою від 03.05.2018 у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 23.03.2012 у справі №5023/8920/11.

Зобов`язати Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження на майно Гошкова Владислава Володимировича шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження від 03.05.2018 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

В задоволенні інших вимог заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.08.2024

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко