РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/501/24

Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика",

б. Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133;

до відповідача: фізичної особи - підприємця Паски Галини Віталіївни ,

АДРЕСА_1 ;

предмет спору: про стягнення 63934,87 грн

без виклику (повідомлення) сторін

14.03.2024, Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - ТОВ "Бізнес позика") поданий позов до фізичної особи - підприємця Паски Галини Віталіївни (далі - ФОП Паска Г.В. ) про стягнення 63934,87 грн заборгованості по кредиту, виданого на підставі договору № 138384-КС-001 про надання кредиту від 06.10.2020, з них: 30000,00 грн заборгованості за нарахованим та неповернутим кредитом та 33934,87 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за кредитом.

Позов мотивований порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними.

Позивач у прохальній частині позовної заяви заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, просив забезпечити участь його представника в судових засідання в режимі відеоконференції, поза межами приміщення.

29.05.2024, судом здійснений витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації та місцезнаходження відповідача (код ), за яким місцезнаходження фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_2 .

Суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; установив сторонам строки для подачі письмових заяв по суті позовних вимог (ухвала від 03.06.2024). Суд відхилив, як необґрунтоване, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з проведенням судових засідань, про що зазначено в ухвалі суду від 03.06.2024.

За клопотанням позивача суд витребував в Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" () (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) інформацію, що містить банківську таємницю, а саме:

- чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я Паски Галини Віталіївни (РНОКПП - НОМЕР_2 );

- інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 06.10.2020 по 26.01.2021 включно.

Ухвала про відкриття провадження в справі від 03.06.2024 доставлена позивачу та АТ "КБ "Приватбанк" до їх електронних кабінетів в ЄСІТС 03.06.2024 о 14:46, що підтверджується довідками про доставку електронного листа; відповідачу направлена засобами поштового зв`язку за адресою його місцезнаходженням, згідно з відомостями з ЄДРПОУ, а саме: АДРЕСА_2 , проте під час доставки адресату не вручена, повернута за зворотною адресою, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (поштове відправлення 317).

Листом № 20.1.0.0.0/7-240604/12176 від 09.06.2024 АТ "КБ "Приватбанк" повідомило суд про збір інформації з різноманітних програмних джерел та архівів банку.

Запитувані документи надійшли від АТ "КБ "Приватбанк" в установлений строк з супровідним листом від 10.06.2024 та залучені до матеріалів справи.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про відкриття провадження в справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

За приписами статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В разі якщо ухвала про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлені судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей в суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та / або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернутий підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення в справі (близький за змістом висновок викладений в постановах Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20).

Заяв про зміну місцезнаходження, місця проживання чи перебування від відповідача не надходило.

З наведеного слідує, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження в справі № 927/501/24, проте правом на подання відзиву на позов в установлений судом строк не скористався, проти заявлених вимог не заперечив.

За частиною 2 статті 178 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

Суд також врахував, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Суд констатує, що сторонами не заявлені клопотання щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, в порядку визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснене при відкритті провадження в справі в ухвалі суду від 03.06.2024.

Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:

06.10.2020, між ТОВ "Бізнес Позика" (далі - позивач, кредитодавець) та ФОП Паскою Г.В. (далі - відповідач, позичальник) підписаний, у порядку визначеному Законом України "Про електронну комерцію", Договір № 138384-КС-001 про надання кредиту (далі - Договір).

За умовами Договору від 06.10.2020 (пункти 1, 2) кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 30000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Строк кредиту 16 тижнів. Процентна ставка: в день 1,04035000, фіксована. Загальний розмір наданого кредиту - 30000,00 грн. Термін дії Договору - до 26.01.2021. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 53200,00 грн.

Протягом строку кредитування процента ставка за кредитом (далі - проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів.

Сторони, в п. 3 Договору, узгодили графік платежів за користування кредитом.

Позичальник, у п. 5 підтвердив, що він ознайомлений з Договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям, текст яких розміщений на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх.

Укладення Договору підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного Договору від 06.10.2020 № 138384-КС-001, яка містить відмітку про його підписання клієнтом 06.10.2020 о 14:32:56 одноразовим ідентифікатором G5367.

Договір та Правила кредитування відправлені клієнту на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв?язку з позичальником, 06.10.2020 о 15:05:00.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором від 06.10.2020 № 138384-КС-001, перерахував ФОП Пасці Г.В. кошти в розмірі 30000,00 грн на банківський рахунок, який обслуговується за допомогою банківської картки № НОМЕР_1 , відкритої АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача, про що свідчать: платіжне доручення №20876 від 06.10.2020 (призначення платежу: перерахування коштів згідно кредитного договору № 138384-КС-001 від 06.10.2020), виписка по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 06.10.2020 по 26.01.2021.

Як зазначає позивач, в рахунок виконання грошових зобов?язань за Договором від 06.10.2020 № 138384-КС-001, в рамках виконавчого провадження № 66913058 із виконання виконавчого напису № 14571, боржником - Паскою Галиною Віталіївною , перераховано позивачу 1333,56 грн, платник: ОСОБА_2 приватний виконавець, що підтверджується платіжною інструкцією № 19869 від 30.09.2021 (а. с. 45).

Разом з тим, позивачем зазначено, що відповідно до рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.03.2023 у справі №742/4461/21 (набрало законної сили), виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом з метою стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Після закінчення терміну дії Договору (26.01.2021) відповідачка своїх зобов`язань не виконала, отриманий кредит не повернула, за користування кредитом у вигляді процентів, розмір яких узгоджений сторонами на момент підписання Договору, не розрахувалася.

Наразі за відповідачкою обліковується прострочена заборгованість за Договором № 138384-КС-001 про надання кредиту від 06.10.2020, розрахована станом на 27.05.2024 в розмірі 63934,87 грн, з якої: 30000,00 грн заборгованості за неповернутим кредитом та 33934,87 грн несплачених процентів за період з 06.10.2020 по 26.01.2021 (за фіксованою процентною ставкою 1,04035000 в день, по дату закінчення терміну кредитування).

Суд перевірив правомірність нарахування процентів за користування кредитом у межах терміну кредитування за фіксованою ставкою та встановив, що наявний в матеріалах справи розрахунок є арифметично вірний.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом наведеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за якою підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлена обов`язковість виконання договору сторонами.

Господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (стаття 181 ГК України).

За частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлене законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований в кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксований шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачене законом. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається в випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином урегульовується порядок його використання сторонами.

Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений в будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 ЦК України).

За змістом п. 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з частиною 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частин 3 - 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснений в інформаційній системі, в якій розміщена така пропозиція, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" врегульоване використання підпису в сфері електронної комерції, зокрема, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з пунктами 6 та 12 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі в вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Водночас, одноразовим ідентифікатором є алфавітно - цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно - комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації в його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля - ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та / або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Суд установив, що договір № 138384-КС-001 про надання кредиту від 06.10.2020 підписаний 06.10.2020 о 14:32:56 одноразовим ідентифікатором G5367, що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта Паски Г.В. щодо укладення електронного Договору.

Одноразовий ідентифікатор, яким підписаний договір, складається з комбінації цифр і літер, що відповідає нормам Закону України "Про електронну комерцію", а тому належними й допустимими доказами підтверджений факт укладення договору № 138384-КС-001 про надання кредиту від 06.10.2020 між ФОП Паскою Г.В. та ТОВ "Бізнес позика".

Договір та Правила кредитування відправлені клієнту на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв?язку з позичальником, 06.10.2020 о 15:05:00.

За доводами позивача, викладеними в позові, в рахунок виконання грошових зобов?язань за Договором від 06.10.2020 № 138384-КС-001, платник: ОСОБА_2 приватний виконавець, перераховано позивачу в рамках виконавчого провадження № 66913058 із виконання виконавчого напису № 14571, боржник Паска Галина Віталіївна 1333,56 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 19869 від 30.09.2021 (а. с. 45). Проте, як зазначає позивач, відповідно до рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.03.2023 у справі № 742/4461/21 (набрало законної сили), виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом з метою стягнення із відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Після закінчення терміну дії договору (26.01.2021) відповідачка своїх зобов`язань не виконала, отриманий кредит не повернула, за користування кредитом у вигляді процентів, розмір яких узгоджений сторонами на момент підписання Договору, не розрахувалася.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010).

У п. 5 Договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщений на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх та відповідно, укладає договір.

З урахуванням принципів добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) мають тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17).

Суд здійснив аналіз умов укладеного правочину та дійшов висновку, що між сторонами склались відносини з кредитування, врегульовані §1, §2 Глави 71 ЦК України. ТОВ "Бізнес Позика" є фінансовою установою (свідоцтво від 06.04.2017 ФК № 880, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сфері ринків фінансових послуг).

На момент вирішення спору договір № 138384-КС-001 про надання кредиту від 06.10.2020 припинив свою дію (26.01.2021), у зв`язку з закінченням строку на який був укладений.

За частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення врегульовані §1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України).

За приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає в власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленими договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частини 1, 3 статті 1049 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Отже, за умовами договору позики та кредитного договору обов`язку позикодавця (кредитодавця) надати позичальнику грошові кошти кореспондує обов`язок позичальника повернути позикодавцю (кредитодавцю) грошові кошти або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплатити проценти та комісію за надання кредиту, якщо це передбачене договором.

Таким чином, договір позики та кредитний договір вважаються виконаними в момент повернення позичальником грошових коштів, такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплати відсотків та комісії, якщо це передбачене договором.

За наявними в справі доказами позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, а саме, перерахував на банківську картку відповідачки кредитні кошти, в той час як відповідачка умови кредитного договору порушила, кредитні кошти в установлені договором (зокрема графіком погашення) строки не повернула, в зв`язку з чим станом на 27.05.2024 за договором № 138384-КС-001 про надання кредиту від 06.10.2020 за нею обліковується прострочена заборгованість у розмірі 63934,87 грн, з якої: 30000,00 грн заборгованості за неповернутим кредитом та 33934,87 грн несплачених процентів за період з 06.10.2020 по 26.01.2021 (за фіксованою процентною ставкою 1,04035000 в день, по дату закінчення терміну кредитування).

За частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

За статтею 610 ЦК України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Матеріали даної господарської справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості за користування кредитом за договором № 138384-КС-001 про надання кредиту від 06.10.2020, тобто взяті на себе зобов?язання за договором він не виконав.

Вказані обставини відповідач під час вирішення цього спору не спростував.

За приписами частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Оскільки відповідач, у порушення статей 525 - 527, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України та статті 193 ГК України, договірних зобов`язань не виконав, в установлений строк позивачу кредит не повернув, нараховані в межах терміну кредитування проценти за його користування не сплатив, відтак позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 63934,87 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, до яких зокрема, належать судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

За статтею 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Таким чином, з огляду на те, що позов підлягає задоволенню, за рахунок відповідача відшкодовуються судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76 - 79, 91, 123, 129, частиною 2 статті 178, статтями 233, 236, 238, 241, 247 - 252 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (б. Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ) до фізичної особи - підприємця Паски Галини Віталіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення 63934,87 грн, задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Паски Галини Віталіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (б. Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ) 30000,00 грн заборгованості за кредитом, 33934,87 грн заборгованості за процентами та 2422,40 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду, в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до приписів частин 5-8 статті 6 та частин 5, 6 статті 242 ГПК України, пунктів 5.6, 5.8, 10, 16, 17, 29, 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, учасникам справи (їх представникам), які є користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, судові рішення в паперовій формі не надсилаються і не вручаються. Суд надсилає такі рішення в електронній формі до електронного кабінету таких осіб, і вони вважаються врученими в день отримання повідомлення про доставку копії судового рішення на офіційну електронну адресу учасника справи (його представника), з якого і починається перебіг процесуального строку, встановленого законом або судом. Обмін процесуальними документами в електронній формі між судом та/або особами, що є (повинні бути) користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, мають здійснюватися виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua/ або у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко