ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

30.07.2024 Справа №905/2265/17 (905/1728/20)

Суддя Господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Одинець Е.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс", м.Маріуполь,

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області,

відповідача-2: керуючого санацією Затворницької О.М., м.Маріуполь

відповідача-3: Товарної біржі "Міжрегіональна Українська Біржа", м.Київ,

відповідача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітязь 2010", м.Маріуполь Донецької області,

про зобов`язання вчинити певні дії,

в межах справи №905/2265/17:

за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс", м.Маріуполь,

до боржника: Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь (),

про банкрутство

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідачів: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/2265/17 (905/1728/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь, до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд"; відповідача-2: керуючого санацією Затворницької О.М.; відповідача-3: Товарної біржі "Міжрегіональна Українська Біржа"; відповідача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітязь 2010", у якій позивач просить суд: визнати недійсним та скасувати свідоцтво на право власності №5604, видане 29.10.2019 приватним нотаріусом Маріупольського міського округу Саховою М.А.; скасувати запис про право власності/довірчої власності 33894067 в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" як основного кредитора у справі про банкрутство №905/2265/17 та наявність підстав для захисту своїх прав у судовому порядку, у зв`язку з тим, що незважаючи на скасування рішенням від 14.05.2020 по справі №905/2265/17 підстав набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітязь 2010" права власності на нерухоме майно (комплекс нежитлових будівель за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул.Набережна, 1), при намаганні внести достовірні відомості в Держаний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на вказане нерухоме майно щодо власника - Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" від державного реєстратора отримано відмову у зв`язку з наявністю Свідоцтва про право власності №5604 від 29.10.2019 виданого нотаріусом Саховою М.А. Товариству з обмеженою відповідальністю "Вітязь 2010".

Ухвалою суду від 22.10.2020 зупинено провадження у справі з розгляду вказаної позовної заяви до закінчення розгляду Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду справи №905/2265/17, зобов`язано учасників справи інформувати господарський суд про результати закінчення Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду розгляду касаційних скарг на рішення господарського суду Донецької області від 14.05.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 року у справі №905/2265/17.

Постановою Верховного Суду від 16.12.2020 касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітязь 2010» та керуючої санацією Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» Затворницької О.М. задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 та рішення Господарського суду Донецької області від 14.05.2020 у справі №905/2265/17 скасовано; справу №905/2265/17 в скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Донецької області. Для розгляду даної справи визначено суддю Господарського суду Донецької області Аксьонову К.І.

15.02.2021 ухвалою суду поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання.

30.03.2021 ухвалою суду зупинено провадження з розгляду позовної заяви про зобов`язання вчинити певні дії до закінчення розгляду та набрання законної сили рішення по справі №905/2265/17.

Ухвалою суду від 15.04.2024 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 07.05.2024, запропоновано учасникам справи у строк до 06.05.2024 подати через канцелярію суду письмові пояснення по суті спору, з урахуванням прийнятої 05.12.2022 Східним апеляційним господарським судом постанови у справі №905/2265/17.

Жодних заяв, пояснень та клопотань від сторін на виконання вказаної ухвали не надходило

Ухвалою від 07.05.2024 відкладено підготовче судове засідання на 13.06.2024, явка позивача була визнана обов`язковою; повторно запропоновано учасникам справи у строк до 31.05.2024 подати через канцелярію суду письмові пояснення по суті спору з урахуванням прийнятої 05.12.2022 Східним апеляційним господарським судом постанови у справі №905/2265/17.

У зв`язку із наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці працівників апарату суду та головуючого у справі судді, судове засідання 13.06.2024 не відбулося.

Ухвалою суду від 14.06.2024 призначено підготовче судове засідання на 30.07.2024 року, визнано явку позивача у судове засідання обов`язковою; втретє запропоновано учасникам справи у строк до 12.07.2024 (з урахуванням часу пересилання засобами зв`язку) подати через канцелярію суду письмові пояснення по суті спору, з урахуванням прийнятої 05.12.2022 Східним апеляційним господарським судом постанови у справі №905/2265/17. Вказаною постановою, за результатами нового розгляду, апеляційною інстанцією рішення господарського суду Донецької області від 12.05.2021 року у справі №905/2265/17 (суддя Аксьонова К.І.) залишено без змін.

У підготовчому судовому засіданні 30.07.2024 представники сторін участь не приймали, про причини неявки суд не повідомили, будь-які заяви на адресу суду від учасників справи не надходили.

Про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи учасники судового процесу в силу ч.7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд не повідомляли.

Відповідно до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час винесення даної ухвали ТОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» () значиться за наступною адресою: 87500, Донецька обл, м.Маріуполь, пр. Миру 68-а.; ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" () значиться за наступною адресою: 87505, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Я.Гугеля, буд.3; ТОВ "Вітязь 2010" (код ЄДРПОУ 3737958) знаходиться за наступною адресою: 87555, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Соборна, 9.

Остання відома суду адреса арбітражного керуючого Затворницької О.М - 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Харлапієвська, буд.20.

Враховуючи, що останнім відомим місцезнаходженням позивача, відповідачів-1,2,4 є м.Маріуполь, яке відповідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, є тимчасово окупованим, відділення поштового зв`язку там тимчасово не функціонують та послуги поштового зв`язку не надаються, суд не мав можливості направити копій ухвал суду засобами поштового зв`язку на адресу зазначених учасників справи.

Відповідно до довідок, сформованих у системі «Діловодство спеціалізованого суду», ухвала суду від 14.06.2024 була доставлена до електронної поштової скриньки ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" (відповідач-1) 17.06.2024, додатково ухвала направлялась ліквідатору у справі про банкрутство Гайдукову С.П. на електрону адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно наявної інформації у системі «Діловодство спеціалізованого суду», у відповідача-2 відсутній зареєстрований електронний кабінет в системі «Електронний суд», у зв`язку з чим ухвала суду від 14.06.2024 про призначене підготовче засідання була направлена на електрону адресу зазначену у позові - @mail.gov.ua та додатково судом було здійснено телефонограму на номер телефону , однак зв`язок не було встановлено.

Відповідачам-3,4 ухвала суду від 14.06.2024 була доставлена 18.06.2024 до їх зареєстрованих електронних кабінетів, в матеріалах справи наявні відповідні підтверджуючі довідки.

Крім того, судом відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» здійснювалося повідомлення відповідачів про призначене судове засідання шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному веб-сайті судової влади України, відтак учасники справи вважаються таким, що повідомлені про розгляд справи.

Щодо повідомлення позивача про підготовче судове засідання, суд зазначає, що відповідно до наявної інформації у системі «Діловодство спеціалізованого суду» у позивача відсутній зареєстрований електронний кабінет в системі «Електронний суд», у зв`язку з чим ухвала суду від 14.06.2024 була направлена на зазначену в позовній заяві електрону адресу ТОВ "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" , та електронної адреси , що міститься на веб-сайті інформаційного агентства «ЛІГА:ЗАКОН», у розділі Аналіз контрагентів, у підрозділі досьє., однак відповідно до сформованих довідок у системі «Діловодство спеціалізованого суду» документ не доставлено з повідомленням про помилку.

Судом були вжиті також додаткові заходи для належного інформування позивача про розгляд справи шляхом направлення телефонограми за наявними в матеріалах справи та в Єдиному державному реєстрі номерами телефонного зв`язку, однак зв`язок не був встановлений.

Разом з цим, копії ухвал суду від 07.05.2024 та 14.06.2024 були направлені засобами поштового зв`язку одному із засновників та бенефіціару ТОВ "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" Таруті С.О., відомості про якого містяться у Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштові відправлення були повернуті оператором поштового зв`язку Укрпошта на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Частинами 1-4 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Положеннями ч. 4 ст. 202 ГПК України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.03.2023 у справі №910/17906/21 зазначено, що аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування, передбачених частиною четвертою статті 202, пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України, процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, нормами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Водночас ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України не містять вимог про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду.

Положення ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Однак, наведене не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом в постановах від 07.08.2019 у справі №916/81/17, від 13.09.2019 у справі №916/3616/15.

Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №904/272/22 якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом; це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них; з огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно та добросовісно; тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення, а тому самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію; суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними; попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки.

Цей висновок застосував Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 08.06.2023 року у справі №237/2273/14-ц (провадження №61-522св23), від 07.08.2023 року у справі № 641/8079/20 (провадження № 61-516св23). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.06.2023 у справі №757/48467/21-ц.

Вчинення дій з повідомлення учасника про ухвалення рішень і можливість їх отримання альтернативними засобами комунікації - телефоном, електронною поштою, месенджерами мають ту ж саму мету - проінформувати учасника справи.

Крім цього суд ураховує, що в умовах воєнного стану надсилання судових рішень всіма відомими засобами зв`язку, повідомленими учасником процесу в поданих ним документах, є доцільним і спрямованим на досягнення мети, яка полягає у повідомленні учасника процесу про ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають електронного кабінету, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади України з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Господарським судом відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» було повідомлено позивача про призначення підготовчого судового засідання шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному веб-сайті судової влади України, відтак в силу закону позивач вважається таким, що повідомлений про підготовче судове засідання.

Cуд також зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

На виконання приписів чинних нормативно-правових актів всі процесуальні документи по справі були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Таким чином, сторони у справі не були позбавлені можливості своєчасно ознайомитись з відповідним процесуальними документами в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Отже, судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення позивача про призначений розгляд справи №905/2265/17 (905/1728/20).

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (пункт 3 статті 13 ЦПК України).

Для принципу диспозитивності характерним є визначальний вплив волевиявлення сторін та їх процесуальних ініціатив на детермінацію процесуальної діяльності суду та її результатів.

Слід зазначити, що саме позивачі є ініціатором судового процесу, тому вони мали проявляти активну поведінку, використовувати свої процесуальні права, визначальними серед яких є забезпечення представництва власних інтересів під час розгляду спору у суді, отже мали вчасно повідомляти суд про причини своєї неявки та заявляти відповідні клопотання, у тому числі про розгляд справи за їх відсутності.

Проаналізувавши положення ч.4 ст.202 та п. 4 ч.1 ст. 226 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.11.2022 у справі №905/458/21 вказав про те, що у цих нормах законодавець не застосував слова "може", "має право", "за власної ініціативи" та інші подібні у своєму значенні слова. Зазначені норми процесуального права не передбачають можливості інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. Формулювання "суд залишає позов без розгляду", що міститься у частині четвертій статті 202 ГПК України, та формулювання "суд залишає позов без розгляду", що міститься у пункті 4 частини першої статті 226 ГПК України, виражає імперативну вказівку суду (судді) щодо заборони продовження розгляду справи, щодо завершення судового провадження без винесення рішення. З огляду на викладене, суд зазначає про те, що повноваження суду залишити позов без розгляду, передбачені цими нормами процесуального права, відносяться до імперативних.

За таких обставин, з огляду на те, що про дату, час та місце підготовчого засідання позивач повідомлявся всіма можливими засобами, в силу ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вважаються таким, що отримав ухвалу суду від 14.06.2024, однак у підготовче засідання 30.07.2024 ні позивач, ні його повноважний представник не з`явився, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, а також не направив заяву/клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, Господарський суд дійшов висновку про залишення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс", м.Маріуполь, без розгляду на підставі ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно з ч.4 ст.226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, мають право звернутися до суду повторно.

Керуючись ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс", м.Маріуполь до Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області, керуючого санацією Затворницької О.М., м.Маріуполь, Товарної біржі "Міжрегіональна Українська Біржа", м.Київ, Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітязь 2010", м.Маріуполь Донецької області про: визнання недійсним та скасувати свідоцтво на право власності №5604, видане 29.10.2019 приватним нотаріусом Маріупольського міського округу Саховою М.А.; скасувати запис про право власності/довірчої власності 33894067 в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що згідно з ч.4 ст.226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала складена та підписана 30.07.2024.

Суддя Ю.В. Макарова