ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 року м. Дніпро Справа № 912/61/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. - доповідач,

судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

при секретарі судового засідання Солодова І.М.

сторони не скористалися правом участі в судовому засіданні;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2024 (повний текст рішення складено 09.04.2024, суддя Тимошевська В.В.) у справі № 912/61/24 матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" про забезпечення виконання рішення у справі №912/61/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі", вул. Десятинна, 13-Б, м. Київ, 01001

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані", вул. Ельворті, 7, офіс 211, м. Кропивницький, 25002

про стягнення 7 411 510,15 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" (далі - ТОВ "Юнайтед Енерджі", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" (далі - ТОВ "Аваста Компані", відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 7 411 510,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті поставленого товару (нафтопродуктів) за договором поставки нафтопродуктів № ЮЕ-0024 від 01.12.2022.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 29.02.2024 у справі №912/61/24 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" заборгованість в сумі 7 411 510,15 грн, а також 111 172,65 грн судового збору.

05.04.2024 на адресу господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" про забезпечення виконання рішення, згідно якої позивач просить:

- накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" в межах стягнутої за рішенням суду суми в розмірі 7 411 510,15 грн;

- накласти арешт на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" в межах стягнутої за рішенням суду суми в розмірі 7 411 510,15 грн.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" про забезпечення виконання рішення у справі №912/61/24 задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 29.02.2024 у справі №912/61/24 шляхом: накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" (вул. Ельворті, 7, офіс 211, м. Кропивницький, 25002, ідентифікаційний код 44807654) та на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" (вул. Ельворті, 7, офіс 211, м. Кропивницький, 25002, ідентифікаційний код 44807654) в межах стягнутої за рішенням суду суми в розмірі 7 411 510,15 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, через систему Електронний суд до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані", в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2024 та скасувати заходи забезпечення. Ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ "Юнайтед Енерджі" у вжитті заходів забезпечення виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 29.02.2024 у справі № 912/61/24.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- беручи до уваги накладення арешту одночасно на майно та грошові кошти, вбачається, що такі заходи не можуть вважатись співмірними та адекватними;

- в оскаржуваній ухвалі суд дійшов висновку, що заходи забезпечення виконання рішення суду у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти ТОВ "Аваста Компані" у межах заявленої до стягнення в межах даної справи № 912/61/24 суми, є обґрунтованими, адекватними, відповідають предмету спору та спрямовані на запобігання виникненню можливих перешкод для виконання рішення суду про задоволення позову, у той час як невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. Разом з тим, господарський суд, звернув увагу позивача, що накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору (по 7 411510,15 грн), матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що суперечить вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами (постанова Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22), однак, в резолютивній частині ухвали про забезпечення виконання рішення суду суд все ж таки наклав арешт і на майно і на кошти ТОВ «Аваста Компані» в повній сумі спору. Таким чином, виконання заходів забезпечення виконання рішення суду шляхом накладення арешту окремо на майно та грошові кошти у повній сумі спору 7 411510,15 грн з урахуванням недоліків процедури виконання подібних судових рішень може призвести до ситуації, коли ТОВ «Аваста Компані» втратить право розпорядження майном та коштами у розмірі, що значно перевищуватиме суму заявленого до стягнення боргу;

- накладення арешту на майно та грошові кошти у межах суми 7 411 510,15 грн в умовах воєнного часу не тільки блокуватиме діяльність підприємства та негативно вплине на його фінансово-економічну діяльність, але й зробить неможливою виплату заробітних плат та інших асигнувань працівникам підприємства, а також негативно вплине на фінансово-економічну діяльність товариства;

- позивач не навів обставин на підтвердження вчинення апелянтом дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду, в тому числі і дій, спрямованих на реалізацію належного ТОВ «Аваста Компані» майна, безпідставного витрачання відповідачем коштів, приховування активів. Разом з тим, заява ТОВ «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ» не містила достатніх доказів, що невжиття таких заходів істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, а їх застосування є механізмом ефективного захисту або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів позивача. Посилання на неподання відповідачем під час розгляду справи в суді відзиву на позов, на зміст апеляційної скарги та на не додання до апеляційної скарги доказів сплати судового збору, не може слугувати підставами для висновку про ухилення ТОВ «Аваста Компані» від виконання своїх зобов`язань та від виконання рішення суду і отримання відповідачем часу для вільного розпорядження належним майном задля створення подальших перешкод у стягненні за рішенням суду, оскільки право на викладення обставин та надання доказів, якими апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу, належить саме апелянту, а оцінку доводам і обставинам, викладеним апелянтом в апеляційній скарзі має надавати суд апеляційної інстанції, а не суд першої інстанції, який вже розглядав справу та рішення якого переглядається в апеляційному порядку. При цьому процедура залишення апеляційної скарги без руху та надання судом апелянту часу на подання доказів сплати судового збору прямо передбачена ГПК України, що свідчить про правомірність дій відповідача при поданні апеляційної скарги;

- посилання на наявність ризиків невиконання відповідачем судового рішення, виходячи з аналізу відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, згідно з якими, починаючи з 11.01.2024 Господарським судом Кіровоградської області ухвалено 6 судових рішень та судових наказів про стягнення грошових коштів з відповідача (справи № 912/37/24, 912/2285/23, 912/2346/23, 912/2323/23, 912/2155/23), не може бути підставою для застосування до відповідача заходів забезпечення виконання рішення, оскільки всі рішення суду, які набрали законної сили, виконані ТОВ «Аваста Компані» в повному обсязі, про що свідчить аналіз відомостей Реєстру виконавчих проваджень - Автоматизованої системи виконавчих проваджень, доступ до якої є відкритим. За вказаних вище обставин, відсутні підстави для висновку про недобросовісну поведінку ТОВ «Аваста Компані» щодо належного виконання рішень суду та про необхідність вжиття судом заходів забезпечення виконання.

13.05.2024 від ТОВ «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ» до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Аваста Компані» без задоволення, а ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2024 без змін.

Відзив обґрунтований наступним:

- у поданій апеляційній скарзі відповідач стверджує, що «виконання заходів забезпечення виконання рішення суду шляхом накладення арешту окремо на майно та грошові кошти у повній сумі спору 7 411510,15 грн з урахуванням недоліків процедури виконання подібних судових рішень може призвести до ситуації, коли ТОВ «Аваста Компані» втратить право розпорядження майном та коштами у розмірі, що значно перевищуватиме суму заявленого до стягнення боргу» (мова оригіналу, абз. 6 стор. 5 апеляційної скарги). При цьому він посилається на правовий висновок у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22. Які саме недоліки процедури виконання подібних судових рішень має на увазі відповідач ним не пояснено, однак, як вбачається з відкритих джерел та документів виконавчого провадження, будь-якого майна, на яке можливо було б звернути стягнення у відповідача немає. Так згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ТОВ «Аваста Компані» у відповідача відсутнє права власності або інші речові права на нерухоме майно (інформація з реєстру додається). Також в матеріалах виконавчого провадження № 74737336 з примусового виконання оскарженої ухвали про забезпечення позову, що перебуває в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Роткевич Ірини Вікторівни відсутні відомості щодо наявності у ТОВ «Аваста Компані» будь-якого рухомого майна. При цьому доказів наявності у нього будь-якого іншого майна відповідач також не надав, що з урахуванням принципів змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства робить неспроможними відповідні доводи відповідача щодо порушення;

- стосовно викладених в скарзі доводів щодо начебто неможливості виплати заробітних плат та інших асигнувань працівникам підприємства, то згідно з п. 10-2 Розділу XIII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX юридичні особи - боржники, самозайняті особи (які використовують найману працю фізичних осіб), на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями можуть здійснювати видаткові операції з поточних рахунків виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти розмірів мінімальної заробітної плати на місяць на одного працівника такої юридичної особи чи самозайнятої особи, а також для сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Зазначені норми ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про виконавче провадження» стосуються виконання всіх виконавчих документів, у тому числі й ухвал про забезпечення позову, тож указані доводи відповідача також є неспроможними;

- позивач наголошує на тому, що скасування заходів забезпечення позову у цій справі може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак, й до порушення права позивача на до доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.04.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 912/61/24. Доручено Господарському суду Кіровоградської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 912/61/24.

29.04.2023 матеріали оскарження ухвали від 09.04.2024 у справі № 912/61/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2024 у справі № 912/61/24; розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 12.06.2024 о 11 год. 50 хв.

У судове засідання 12.06.2024 представники сторін не з`явилися, у т.ч. не вийшли на зв`язок в режимі відеоконференції, про що було складено Акт щодо відсутності можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 12.06.2024.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2024 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2024 у справі №912/61/24 відкладено на 31.07.2024 на 12:20 год.

26.07.2024 від ТОВ «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ» до ЦАГС надійшла заява, якою просить надати можливість представнику ТОВ «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ» Масол В.В. взяти участь у судових засіданнях 31 липня 2024 року об 12:00 год, 12:10 год та 12:20 год у справі №912/61/24 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судове засідання 31.07.2024 представники сторін не з`явилися, у т.ч. не вийшли на зв`язок в режимі відеоконференції, про що було складено Акт щодо відсутності можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 31.07.2024.

У судовому засіданні 31.07.2024 колегією суддів підписано вступну та резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 29.02.2024 у справі №912/61/24 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" заборгованість в сумі 7 411 510,15 грн, а також 111 172,65 грн. судового збору.

05.04.2024 на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" про забезпечення виконання рішення, згідно якої позивач просить:

- накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" в межах стягнутої за рішенням суду суми в розмірі 7 411 510,15 грн;

- накласти арешт на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" в межах стягнутої за рішенням суду суми в розмірі 7 411 510,15 грн.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу відповідача становить 1000,00 грн., що очевидно є недостатнім для виконання грошового зобов`язання перед позивачем.

На думку заявника, невиконання відповідачем претензії свідчить про те, що останній не має наміру добровільно виконувати взяті на себе зобов`язання та, отримавши позовну заяву, з метою подальшого ухилення від виконання зобов`язань може розпорядитись належним йому майном шляхом відчуження його будь-яким третім особам, а також вивести з рахунків належні йому грошові кошти.

Позивач вважає, що з метою забезпечення можливості виконання судового рішення, що може бути ухвалене за його позовом, слід накласти арешт та належне відповідачеві майно та грошові кошти на рахунках відповідача в межах суми позовних вимог.

Про наявність ризиків невиконання відповідачем судового рішення, на думку позивача, свідчить аналіз відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, згідно з якими, починаючи з 11.01.2024 Господарським судом Кіровоградської області ухвалено 6 судових рішень та судових наказів про стягнення грошових коштів з відповідача (справи № 912/37/24, 912/2285/23, 912/2346/23, 912/2323/23, 912/2155/23).

Також, на думку заявника, опублікована у відкритих джерелах фінансова звітність відповідача, згідно з якою за 2023 рік розмір активів відповідача є більшим за розмір його зобов`язань лише на 2 133,00 грн, свідчить про недостатність коштів для задоволення вимог позивача.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Іншими словами ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, накладення арешту в межах ціни позову на майно відповідача, що належать або підлягають передачі або сплаті цьому товариству і знаходяться у нього чи в інших осіб, є одним з визначених законом способів забезпечення позову.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Таким чином, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, на підставі поданих заявником доказів, має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №916/2364/20).

З огляду на те, що у даній справі позивач звернувся до суду з майновою вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 7411510,15 грн., судове рішення при задоволенні якої вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

За твердженням позивача, у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач матиме можливість розпорядитись належним йому майном шляхом відчуження його будь-яким третім особам, а також вивести з рахунків належні йому грошові кошти.

Можливість накладення арешту одночасно на грошові кошти та на майно відповідача в межах ціни позову узгоджується з правовою позицією, викладеною в п. 24 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, згідно з якою виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості.

Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду. Крім того, подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

До вжиття заходів забезпечення позову у відповідача було нічим не обмежене право розпоряджатись належним йому майном, що само по собі є доказом необхідності забезпечення позову з майновими вимогами.

Можливість відповідача будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Колегія суддів приймає до уваги правові висновки Верховного Суду щодо необхідності забезпечення позову про стягнення заборгованості шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно боржників.

Так у постанові від 09.06.2023 у справі № 37з-23 Верховний Суд зазначив:

«Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22)».

До того ж, за обставин звернення з позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 905/446/22).

Отже, у разі пред`явлення позову до боржника про стягнення грошових коштів, накладення арешту на грошові кошти та майно у межах ціни позову забезпечує у майбутньому виконання рішення суду.

Натомість, у разі незабезпечення такого позову, боржник має право у будь-який момент відчужити належні йому грошові кошти та майно.

Наявність такого необмеженого права боржника розпоряджатись своїм майном само по собі вже є доказом необхідності забезпечення майнового позову кредитора в межах ціни цього позову.

У постанові від 04.04.2023 у справі № 915/577/22 Верховний Суд зазначив:

«Посилання скаржника на те, що матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про намагання відповідача продати заставлене майно, знищити чи передати без згоди заставодержателя іншим особам, а також доказів, які б свідчили про нецільове використання відповідачем коштів, чи його намір взагалі не здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором колегією суддів відхиляються, оскільки умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення».

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 зазначено:

"Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно та грошові кошти в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача щодо того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог."

Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.06.2022 у справі №908/2382/21.

Бездіяльність відповідача, яка виражається у невиконанні взятих на себе зобов`язань, по суті є формою ухилення від виконання такого зобов`язання, яка свідчить про потенційну можливість ухилення останнього від виконання і судового рішення у разі задоволення позовних вимог позивача.

Колегія суддів зазначає, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

Позивач просить накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача в межах ціни позову, що є співмірним заявленим позовним вимогам.

Накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача в межах ціни позову не суперечить законодавству та не обмежує відповідача у праві володіння та користування даним майном, використання його у господарський діяльності.

Таким чином, з огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, встановивши безпосередній зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову та предметом позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість тверджень позивача щодо підстав вважати, що ТОВ "Аваста Компані" в будь-який момент може вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду у даній справі, у тому числі, відчужити майно та розпорядитись грошовими коштами, що призведе до ускладнення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Також, суд першої інстанції слушно зауважив, що арешт на кошти і майно відповідача позивач просить накласти лише в межах суми, що є предметом стягнення, а не всіх коштів і майна, які є у відповідача, а тому, таке обмеження не призведе до зупинення господарської діяльності підприємства відповідача. У будь-якому разі, предметом позову є стягнення лише основного боргу в розмірі вартості майна, що було поставлено, а отже - набуто у власність відповідачем.

При цьому, накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, окремо на те, і на інше - у повній сумі спору (по 7 411 510,15 грн.), матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що суперечить вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами (постанова Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22). Тому, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення виконання рішення та обґрунтовано вжив заходи забезпечення виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 29.02.2024 у справі №912/61/24 шляхом: накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" та на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" в межах стягнутої за рішенням суду суми в розмірі 7 411 510,15 грн.

Натомість, доводи апеляційної скарги про неспівмірність накладення арешту одночасно на майно та грошові кошти, що може призвести до ситуації, коли відповідач може втратити право розпорядження майном та коштами у розмірі, що значно перевищуватиме суму заявленого до стягнення боргу, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали та спростовуються вищенаведеним.

Доводи скаржника, зокрема, щодо відсутності достатності доказів укладення чи унеможливлення виконання рішення суду, колегією суддів відхиляються з огляду на заборону застосування завищеного чи навіть недосяжного стандарту доказування.

Інші аргументи апеляційної скарги взяті судом до уваги, проте, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 136-140, 269, 270, 271, 275, 276, 282-284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2024 у справі № 912/61/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2024 у справі № 912/61/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.08.2024.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін