ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024м. ХарківСправа № 922/1158/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хруслової А.К.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ"
простягнення коштів
та
за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ"
простягнення коштів

за участю представників:

позивача (відповідача за зустрічним позовом) Кириченко Ю.Ю.

відповідача (позивача за зустрічним позовом ) Тітов І.Б.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача попередню оплату в розмірі 1.496.000,34грн та судові витрати.

Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки від 14.03.2024 №141/24 в частині поставки товару в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.04.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі №922/1158/24.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.04.2024 у справі №922/1158/24 відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.05.2024 у справі №922/1158/24 продовжений строк підготовчого провадження на 30 днів.

ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" звернулося до Господарського суду Харківської області із зустрічним позовом до ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ", в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог, просить суд стягнути з позивача за первісним позовом суму не сплаченої передоплати за поставлений товар за договором 141/24 від 14.03.2024 року в розмірі 704.000,16 грн, 3% річних у сумі 1.327,21 грн та пеню в розмірі 12.675,85 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.05.2024 у справі №922/1158/24 зустрічний позов ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом у межах даної справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.06.2024 закрито підготовче провадження у справі №922/1158/24 та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні від 09.07.2024 у справі №922/1158/24 була оголошена перерва на 23.07.2024 о 12:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні по суті 23.07.2024 підтримує первісний позов та просить суд його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

Присутній у судовому засіданні по суті 23.07.2024 представник відповідача проти первісного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити.

Заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісні та зустрічні позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

Між ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" (постачальник) та ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" (покупець) був укладений Договір поставки від 14.03.2024 №141/24 (надалі - Договір). Згідно з його умовами постачальник зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим Договором передати у власність покупця товар для використання у його господарській діяльності, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим Договором прийняти та оплатити товар.

Сторони домовились, що товар поставляється партіями. Найменування, асортимент, ціна та кількість товару в кожній партії визначаються сторонами в окремих специфікаціях до цього Договору, що є невід`ємними частинами. На кожну окрему партію товару сторони складають окрему специфікацію (пункти 2.2., 2.3. Договору).

Згідно з пунктом 3.1. Договору ціна товару визначається у специфікаціях за погодженням сторін.

У відповідності до пункту 4.3. Договору, якщо сторони не погодять інших строків оплати, покупець зобов`язаний сплатити поставлений його товар протягом 3 банківських днів з моменту поставки товару.

Цей Договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами, дата якого зазначені в преамбулі Договору, та діє до 01.01.2025, а в частині невиконаних зобов`язань, які виникли протягом дії цього Договору, до повного їх виконання сторонами (пункт 12.1. Договору).

На виконання пункту 2.3. Договору між позивачем та відповідачем була підписана Специфікація від 14.03.2024 №1 до Договору, згідно якої сторони погодили поставку наступного товару - добрива рідкі азотні марки КАС-52 у кількості 200 т вартістю 3.520.000,80 грн з ПДВ.

Також у пункті 3 Специфікації від 14.03.2024 №1 погоджено, що оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку: 80% від загальної вартості товару, що становить 2.816.000,64грн до 15.03.2024; 20% загальної вартості товару, що становить 704.000,16 грн - після реєстрації податкової накладної протягом 2 банківських днів.

На виконання умов пункту 3 Специфікації від 14.03.2024 №1 до Договору ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" була здійснена попередня оплата товару на суму 2.816.000,00грн, про що свідчить платіжна інструкція в національній валюті від 14.03.2025 №635.

Після отримання попередньої оплати ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" був поставлений товар на загальну суму 1.320.000,30 грн, про що свідчать видаткові накладні від 20.03.2024 №№275, 276, 277, які підписані представниками підприємств без зауважень.

Враховуючи те, що умовами Договору не передбачений строк поставки товару ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" звернулося до ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" з листом-вимогою про поставку товару від 27.03.2024 вих. №322-Ч, в якому вимагало у строк до 03.04.2024 включно здійснити поставку добрива рідкого азотного марки КАС-52 у кількості 85 т на загальну суму 1.494.000,34 грн відповідно до умов Договору та Специфікації від 14.03.2024 №1 до нього.

У відповідь на вимогу ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" у своєму листі від 29.03.2024 №б/н зазначило, що існує ризик виникнення затримки з відгрузки замовленого товару в зазначені строки, у зв`язку із затримкою виробником відвантаження товару своїм клієнтам. Також запропонувало розглянути питання про можливість здійснення поставки іншого товару орієнтовно з 12 по 15 квітня 2024 року або продовжити строки поставки замовленого за Договором товару.

Листом від 01.04.2024 №333-Ч ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" повторно вимагало від ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" у строк до 03.04.2024 включно здійснити поставку добрива рідкого азотного марки КАС-52 у кількості 85 т на загальну суму 1.494.000,34грн відповідно до умов Договору та Специфікації від 14.03.2024 №1 до нього, а в разі відсутності такої можливості - повернути попередню оплату за недопоставлений товар у розмірі 1.494.000,34 грн.

Як зазначає позивач за первісним позовом ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" у встановлений строк не поставило залишок сплаченого товару та не повернуло попередню оплату за Договором, у зв`язку з чим ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" звернулося з даним позовом до Господарського суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів, щодо стягнення попередньої оплати.

Заперечуючи проти первісного позову ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" зазначає, що пунктом 5.5. Договору передбачено, що у випадку порушення покупцем строків виконання зобов`язань по Договору, покупець підписанням цього Договору надає постачальнику право на розсуд останнього або притримати виконання своїх зобов`язань до моменту виконання Покупцем його зобов`язань, або збільшити строк виконання своїх зобов`язань на кількість днів порушення Покупцем строків виконання зобов`язань. Також, ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" зазначає про те, що позивач не виконавши умови Договору в частині повної оплати вартості товару вимагає повернення коштів, сплачених в якості передоплати за непоставлений товар, тобто в односторонньому порядку відмовляється від виконання умов Договору під час строку його дії. Такі дії позивача за первісним позовом є протиправними та такими, що суперечать умовам чинного законодавства і Договору, які забороняють односторонню відмову від Договору та/або одностороннє розірвання Договору крім випадків, коли це прямо передбачено чинним законодавством та/або самим Договором.

Крім того, останній зазначає, що відповідачем за первісним позовом не був порушений строк поставки товару, адже ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" не було здійснено оплату товару на умовах, визначених у Договорі, у зв`язку з тим, що ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" не було доплачено вартість товару на суму 704.000,16 грн, ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" було прийнято рішення про притримання поставки товару до моменту повного виконання позивачем за первісним позовом його грошових зобов`язань за Договором.

У зустрічному позові ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" зазначає, що після реєстрації податкової накладної ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" не було сплачено залишку вартості товару в розмірі 704.000,16 грн у встановлений Специфікацією від 14.03.2024 №1 до Договору строк, чим порушило виконання своїх зобов`язань, що є підставою для стягнення відповідної суми на користь ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" та нараховані відсотки та пеню.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов`язків.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 693 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору та Специфікації від 14.03.2024 №1 до нього позивач за первісним позовом здійснив попередню оплату в розмірі 2.816.000,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція в національній валюті від 14.03.2025 №635.

Відповідач за первісним позовом частково виконав свій обов`язок щодо поставки обумовленого товару за Договором, а саме здійснив поставку товару на загальну суму 1.320.000,30 грн, про що свідчать видаткові накладні від 20.03.2024 №№275, 276, 277, які підписані представниками підприємств без зауважень.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Враховуючи те, що ані умовами Договору, ані Специфікацією від 14.03.2024 №1 до Договору сторонами не був погоджений строк передачі товару ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ", останній звернувся до ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" з листом-вимогою про поставку товару від 27.03.2024 вих. №322-Ч, в якому вимагало у строк до 03.04.2024 включно здійснити поставку добрива рідкого азотного марки КАС-52 у кількості 85 т на загальну суму 1.494.000,34 грн.

У відповідь на вимогу ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" у своєму листі від 29.03.2024 №б/н зазначило, що існує ризик виникнення затримки з відгрузки замовного товару у зазначені строки, у зв`язку із затримкою виробником відвантаження товару своїм клієнтам. Також запропонувало розглянути питання про можливість здійснення поставки іншого товару орієнтовно з 12 по 15 квітня 2024 року або продовжити строки поставки замовленого за Договором товару.

У подальшому листом від 01.04.2024 №333-Ч ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" повторно вимагало від ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" у строк до 03.04.2024 включно здійснити поставку добрива рідкого азотного марки КАС-52 у кількості 85 т на загальну суму 1.494.000,34грн, а в разі відсутності такої можливості - повернути попередню оплату за недопоставлений товар у розмірі 1.494.000,34 грн.

Так, за загальними правилом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що товар (добрива рідкого азотного марки КАС-52 у кількості 85 т) як станом на 03.04.2024, так і на даний час поставлений не був.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 615 ЦК України).

За частиною першою статті 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина друга).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі №910/3611/23, від 09.02.2023 у справі №910/5041/22, від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17).

З матеріалів справи слідує, що ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" як покупцем обраний такий варіант поведінки, як повернення суми попередньої оплати товару. Проте, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем за первісним позовом залишку попередньої оплати.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (стаття 44 ГК України).

Невиконання контрагентами зобов`язань становить один із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, уклавшого з ним цей договір.

Отже невиконання контрагентами (виробниками) ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" своїх зобов`язань перед ним є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є не прогнозованою обставиною, а тому відповідач за первісним позовом мав врахувати ймовірне настання таких обставин при укладенні Договору.

Крім того, відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Виходячи з принципу справедливості та добросовісності, постачальник, отримавши від покупця кошти на виконання умов Договору, мав вжити заходів для виконання свого договірного зобов`язання, оскільки гроші не були покупцем постачальнику подаровані, і постачальник мав певні обов`язки перед платником.

З огляду на викладені вище обставини, а саме на те, що ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" не виконало своїх зобов`язань щодо поставки товару на повну суму попередньої оплати, що відповідно до приписів частини другої статті 693 ЦК України дало покупцю право вимагати повернення суми попередньої оплати.

При цьому посилання відповідача за первісним позовом на пункт 5.5. Договору суд вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5.5. Договору у випадку порушення покупцем строків виконання зобов`язань по Договору, покупець підписанням цього Договору надає постачальнику право на розсуд останнього або притримати виконання своїх зобов`язань до моменту виконання покупцем його зобов`язань, або збільшити строк виконання своїх зобов`язань на кількість днів порушення Покупцем строків виконання зобов`язань.

У відповідності до статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

За загальним правилом при зустрічному зобов`язанні сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно.

Практичне значення одночасного виконання обов`язків при зустрічному виконанні полягає в тому, що у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконати його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитись від його виконання частково або в повному обсязі.

У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 615 ЦК України).

В даному випадку позивачем за первісним позовом не були порушені строки виконання зобов`язань за Договором у частині сплати 20% попередньої оплати, як помилково вважає відповідач за первісним позовом, оскільки реєстрація податкової накладної була здійснена ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" 04.04.2024, коли вже розпочалося прострочення виконання зобов`язання останнього щодо повернення попередньої оплати ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" за його вимогою. А отже, ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" в силу положень частини третьої статті 538 ЦК України мало право не виконувати свого обов`язку (відмовитися від нього) щодо сплати 20% попередньої оплати в розмірі 704.000,16 грн у строк до 08.04.2024, внаслідок невиконання ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" свого обов`язку щодо не поставки товару та повернення попередньої оплати.

Також суд відхиляє заперечення відповідача за первісним позовом про те, що будь-які зміни та доповнення до Договору повинні бути викладені в письмовій формі та підписані повноваженими представниками сторін, оскільки право ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" як покупця вимагати поставку товару або повернення попередньої оплати передбачено положеннями статті 693 ЦК України, а встановлення строку виконання зобов`зання, у випадку його непогодження в договорі, передбачено статтею 530 ЦК України. Тобто, такі права прямо передбачені умовами ЦК України та не потребують додаткового узгодження шляхом внесення відповідних змін до договору.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що матеріалах справи відсутні як докази поставки відповідачем за первісним позовом обумовленого Договором товару в повному обсязі на суму попередньої оплати в розмірі 2.816.000,00 грн, так і докази повернення залишку попередньої оплати за непоставлений товар.

Суд зазначає, що відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач за первісним позовом належних та допустимих доказів на спростування викладених обставин не надав. Заперечення останнього не спростовують встановлених фактів, оскільки не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, умовах Договору та фактичних обставинах справи, а по суті являють собою їх довільне тлумачення, спрямоване на виправдання ухилення від виконання вимог закону.

Разом із тим суд зазначає, що арифметична правильна вартість недопоставленого відповідачем за первісним позовом товару за Договору становить 1.495.999,70 грн (2.816.000,00 грн - 1.320.000,30 грн), а отже саме цю суму ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" повинно було повернути ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ", а не 1.496.000,34 грн як помилково зазначено в первісному позові позивачем.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені положення законодавства, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази повернення ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" попередньої оплати , суд дійшов висновку, що вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом попередньої оплати в сумі 1.496.000,34 грн є частково обґрунтованою та підлягає задоволенню в розмірі 1.495.999,70 грн. В частині стягнення попередньої оплати в розмірі 0,64 грн позовна вимога є безпідставною, недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо зустрічного позову, суд зазначає наступне.

Предметом зустрічного позову є стягнення з ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" суми не сплаченої передоплати за поставлений товар у розмірі 704.000,16 грн, а також пені та відсотків річних.

Позивач за зустрічним позовом стверджує, що ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" в порушення умов Договору своєчасно не перерахувало залишок попередньої оплати, як було передбачено в Специфікації від 14.03.2024 №1 до Договору.

Суд не погоджується з даними твердженнями позивача за зустрічним позовом з наступних підстав.

Частиною першою статті 693 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Попередня оплата - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).

Оплата за товар є попередньою, якщо відповідно до договору вона має бути здійснена до моменту виконання продавцем свого обов`язку з передачі товару саме у власність, тобто до моменту переходу права власності на товар від продавця до покупця. Це випливає з визначення договору купівлі-продажу, наведеного у частині першій статті 655 ЦК України, яка встановлює обов`язок продавця передати товар саме у власність покупця.

Як було встановлено судом у відповідності до пункту 4.3. Договору, якщо сторони не погодять інших строків оплати, покупець зобов`язаний сплатити поставлений його товар протягом 3 банківських днів з моменту поставки товару.

В пункті 3 Специфікації від 14.03.2024 №1 до Договору погоджено, що оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку: 80% від загальної вартості товару, що становить 2.816.000,64грн до 15.03.2024; 20% загальної вартості товару, що становить 704.000,16 грн - після реєстрації податкової накладної протягом 2 банківських днів.

Після здійснення ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" попередньої оплати в розмірі 2.816.000,00 грн, ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" 04.04.2024 зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 14.03.2024 №67 на суму 2.816.000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 469.333,33 грн.

А отже, останнім днем для здійснення оплати 20% загальної вартості товару (704.000,16 грн) є 08.04.2024, а не 06.04.2024 (як помилково зазначено в зустрічному позові), котре було вихідним днем, оскільки по-перше в спеціфікаціі передбачено два банківські дня та по-друге в силу положень частини п`ятої статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Згідно з частиною першою статті 664 ЦК обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання (частина перша статті 538 ЦК України).

Правилами зустрічного виконання зобов`язання, встановленими статті 538 ЦК України, передбачено одночасне виконання кожною із сторін свого обов`язку.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (частина третя статті 538 ЦК України).

Відповідно до наведених вище приписів чинного законодавства, продавець, який не отримав попередню оплату за товар, який ще не перейшов у власність покупця, має право скористатися одним із наступних способів захисту: 1) стягнути суму попередньої оплати, відповідно з умовами договору і продовжувати виконувати договір; 2) розірвати договір та вимагати компенсації збитків.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у своїй постанові від 18.08.2023 у справі №927/211/22 дійшов висновку про наявність підстав для відступу (уточнення) висновків щодо застосування статті 538 ЦК України, викладених в постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №908/523/18, від 29.01.2020 у справі №903/154/19, від 25.02.2020 у справі №922/1705/19 та зазначив, що Системне тлумачення статті 538, частини другої статті 625, частини першої статті 655, статті 692, частини першої статті 697 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати від покупця оплати товару, сплати процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат, навіть якщо товар ще не був переданий продавцем у власність покупця.

При цьому суд повинен враховувати заперечення іншої сторони (покупця) щодо невиконання продавцем своїх інших зустрічних зобов`язань, передбачених договором (не виставлення рахунку-фактури, неповідомлення інформації про готовність товару до відправки, передбаченої договором, недопуск представників покупця для огляду та перевірки товару тощо). Покупець, заперечуючи проти вимоги продавця про стягнення попередньої оплати, також може доводити очікувану неможливість виконання продавцем свого зобов`язання з передачі товару в натурі (знищення, втрату товару) або істотну затримку у виконанні продавцем своїх обов`язків з передачі товару (очікуване істотне порушення).

Також у вказаній постанові зазначено, що якщо сторона втратила інтерес до виконання договору, зокрема до придбання товару, або не вносить попередню оплату через порушення своїх обов`язків продавцем, то така сторона може скористатися правом розірвання договору. Без здійснення відповідних дій її обов`язки з внесення попередньої оплати, передбачені договором, не є припиненими або виконаними, і відповідно інша сторона може звернутися до суду для стягнення відповідних сум заборгованості за договором в примусовому порядку.

З огляду на вищезазначені правові норми, суд зазначає, що відповідачем за зустрічним позовом 14.03.2024 була здійснена передоплата на суму 2.816.000,00 грн, що свідчить про намір останнього на здійснення зобов`язань за Договором.

Натомість, ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" отримавши суму попередньої оплати у розмірі 2.816.000,00 грн лише частково поставило обумовлений товар за Договором, залишок недопоставленого товару за попередньою оплатою становив 1.495.999,70грн.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), а тому усі дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загальноприйнятих уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться (див. пункти 217-219 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі №917/1212/21).

В даних правовідносинах, під час розгляду первісного позову судом встановлено, що ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" на вимогу ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" не здійснило в повному обсязі поставку товару на суму одержаної попередньої оплати в розмірі 2.816.000,00 грн.

У зв`язку із закінченням строку на поставку товару 03.04.2024, котрий був визначений у листах-вимогах ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" від 27.03.2024 вих. №322-Ч та від 01.04.2024 №333-Ч, фактично виникло зобов`язання з повернення суми попередньої оплати товару.

Таким чином, звертаючись до ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" із вимогою поставити обумовлений товар у строк до 03.04.2024, а у випадку неможливості поставки товару - повернути залишок попередньої оплати, ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" вчинило дії, які свідчать про те, що в разі неможливості поставити товар, відповідач за зустрічним позовом фактично втрачає інтерес до Договору в частині подальшої поставки позивачем за зустрічним позовом залишку товару на суму 1.495.999,70 грн.

А отже, подальше звернення ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" із вимогою (зустрічним позовом) щодо стягнення з покупця суму не сплаченої передоплати в розмірі 704.000,16 грн у сукупності не відповідають засадам добросовісної поведінки сторони договору, в котрої вже виник обов`язок щодо повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар за Договором.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" не були порушені строки виконання зобов`язань за Специфікацією від 13.04.2024 №1 до Договору в частині сплати 20% попередньої оплати, оскільки, вимагаючи повернення залишку попередньої оплати за товар, останній фактично відмовився від Договору внаслідок невиконання ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" в повному обсязі свого зобов`язання з поставки обумовленого товару в строк до 03.04.2024.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, з урахуванням вищевикладеного особа має право на власний розсуд обрати будь-який з можливих способів захисту, які передбачені законом або договором, за виключенням випадків, коли законом встановлено імперативний характер щодо застосування конкретного способу захисту.

Разом з тим, наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Таким чином, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

З огляду на положення процесуального закону суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові (аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 910/1255/20 та від 21.04.2021 у справі № 904/5480/19).

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача за зустрічним позовом на одержання не сплаченої передоплати в сумі 704.000,16 грн, а також нарахованих відсотків річних у сумі 1.327,21 грн та пені в розмірі 12.675,85 грн. Відповідно цьому правові та фактичні підстави для задоволення зустрічного позову відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє в його задоволенні в повному обсязі.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" зі сплати судового збору за первісним позовом у розмірі 22.440,00 грн покладаються на ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ", в іншій частині (0,01 грн) залишаються за ТОВ "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ"; витрати ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" зі сплати судового збору в розмірі 10.770,05 грн залишаються за останнім.

Керуючись статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову відмовити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" (Україна, 61098, Харківська обл., м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ" (Україна, 14005, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Київська, буд. 11, поверх 7, ) попередню оплату в розмірі 1.495.999,70 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 22.440,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

5. Судові витрати за зустрічним позовом залишити за позивачем за зустрічним позовом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "31" липня 2024 р.

Суддя Н.С. Добреля