ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2024 р. Справа№ 927/77/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Тіток Д.О.

від відповідача: Леонов О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

на рішення господарського суду Чернігівської області від 26.03.2024 (повне рішення складено 05.04.2024)

у справі № 927/77/24 (суддя Шморгун В. В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Переробне підприємство "Біомас"

до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

про стягнення 384 581,60 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Переробне підприємство "Біомас" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про стягнення 384 581,60 грн, з яких 99 058,09 грн 3 % річних та 285 523,51 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням господарського суду Чернігівської області від 20.09.2022 у справі № 927/211/22 з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" до ТОВ "Переробне підприємство "Біомас" було стягнуто основну заборгованість у розмірі 2 386 548,11 грн, 3 % річних у розмірі 165 227,59 грн та інфляційні втрати у розмірі 819 195,35 грн. Зазначене рішення було виконано в примусовому порядку лише 20.12.2023, а тому позивач просив стягнути 3% річних за період з 13.07.2022 по 30.11.2023 та інфляційні втрати за період з 13.07.2022 по 30.11.2023.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 26.03.2024 у справі №927/77/24 позов задоволено повністю та стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Переробне підприємство "Біомас" 99 058,09 грн 3 % річних, 285 523,51 грн інфляційних втрат, 5 768,73 грн витрат зі сплати судового збору та 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду обґрунтовано тим, що з ухваленням рішення про стягнення боргу у справі № 927/211/22 зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за спірним Договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 14.12.2023.

Наявність такого судового рішення не припинило правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Чернігівської області від 26.03.2024 у справі № 927/77/24, Державне спеціалізоване господарське підприємство "Лічи України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст.ст. 123, 124, 126 ГПК України, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При цьому скаржник посилається на те, що фактично і реально відповідальним за невиконання грошових зобов`язань є юридична особа, існування якої припинено, таким чином, у даному випадку відсутня вина відповідача. Судом першої інстанції не було досліджено та враховано висновки Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу скаржник зазначає, що позивачем не надано відомостей, з чого складаються такі витрати, потречений адвокатом час, опрацьовані документи тощо.

Позиції інших учасників справи

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача зі сплати боргу не припиняється до моменту фактичної сплати коштів, відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за весь період прострочення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 (колегія суддів: головуюча Ходаківська І.П., судді Демидова А.М., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення господарського суду Чернігівської області від 26.03.2024 у справі № 927/77/24 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 24.07.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 за клопотанням ТОВ "Переробне підприємство "Біомас" та Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" розгляд даної справи, призначений на 24.07.2024, постановлено здійснювати в режимі відеоконференції у системі ВКЗ.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції 24.07.2024 взяв участь представник відповідача, який надав свої пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги.

На стадії дослідження доказів зв`язок із представником відповідача перервався.

Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції (ч. 5 ст. 197 ГПК України).

Також у судовому засіданні в режимі відеоконференції 24.07.2024 взяв участь представник позивача, який надав свої пояснення, просив в задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, рішенням господарського суду Чернігівської області від 20.09.2022 у справі №927/211/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 та постановою Верховного Суду від 18.08.2023, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Переробне підприємство "БІОМАС" до Державного підприємства "Новгород-Сіверське лісове господарство" та стягнуто на користь позивача заборгованість за договором купівлі-продажу від 20.03.2019 № 15 у розмірі 2 386 548 грн 11 коп, 3% річних у сумі 165 227 грн 59 коп, інфляційні нарахуванння у сумі 819 195 грн 35 коп, витрати на послуги адвоката у сумі 30 000 грн 00 коп та судовий збір у сумі 50 564 грн 57 коп.

Під час розгляду зазначеної вище справи судами встановлено, відповідно до умов договору купівлі-продажу товару з розстрочкою платежу від 20.03.2019 №15, укладеного між Державним підприємством "Новгород-Сіверське лісове господарство" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Переробне підприємство "Біомас", останнім мала бути здійснена поставка товару, а саме спеціалізованого вантажного лісовозу MAN TGS 33.483 у кількості 1 штука загальною вартістю 2 541 548,11 грн з ПДВ.

На виконання умов договору покупцем (відповідачем) частково сплачено за товар 155 000 грн, решта вартості товару у сумі 2 386 548,11 грн сплачена не була.

Наведений факт переговорів та часткової сплати вартості товару за договором було встановлено в іншому провадженні між цими ж сторонами про розірвання спірного договору, що підтверджується постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 у справі №927/824/20.

27.12.2019 між позивачем та відповідачем підписано додаткову угоду №1 до договору №15 (далі додаткова угода №1), відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до договору та викласти п. 3.1, 4.1.1 в наступній редакції:

п. 3.1. Розрахунок за товар згідно цього договору, відповідно до загальної вартості, зазначеної у цьому договорі та Специфікації, здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом перерахування коштів у безготівковій формі оплати на поточний рахунок Продавця, з розстрочкою платежу до 06.06.2020.

п. 4.1.1. Передати у користування спеціалізований вантажний лісовоз MAN TGS 33.483 без маніпулятора, до моменту повної оплати його вартості за договором. Маніпулятор, після сервісного обслуговування, буде встановлено продавцем протягом 30 днів з моменту повної оплати суми у розмірі 2 541 548,11 грн. з ПДВ.

27.12.2019 сторонами підписано графік платежів (додаток №1 до додаткової угоди №1), відповідно до якого оплата за лісовоз здійснюється наступним чином: не пізніше 06.01.2020 - 397758,02 грн, 06.02.2020 - 397758,02 грн, 06.03.2020 - 397758,02 грн, 06.04.2020 - 397758,02 грн, 06.05.2020 - 397758,02 грн, 06.06.2020 - 397758,01 грн.

27.12.2019 сторонами підписано акт прийому-передачі спеціалізованого вантажного лісовозу MAN TGS 33.483 без маніпулятора загальною вартістю 2 241 548,11 грн з ПДВ. У вказаному акті зазначено, що лісовоз знаходиться в технічно справному стані. Акт підписаний відповідачем без зауважень та заперечень.

Вказане підтверджується постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 у справі №927/824/20.

22.03.2023, на виконання постанови Північного апеляційного суду від 14.04.2023 та рішення господарського суду Чернігівської області від 20.09.2022 у справі №927/211/22 видано наказ про стягнення з Державного підприємства "Новгород-Сіверське лісове господарство" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Переробне підприємство "БІОМАС" заборгованості у розмірі 2 386 548 грн 11 коп, 3% річних у сумі 165 227 грн 59 коп, інфляційних нарахувань у сумі 819 195 грн 35 коп, витрат на послуги адвоката у сумі 30 000 грн 00 коп та судового збору у сумі 50 564 грн 57 коп.

17.07.2023 державним виконавцем Новгород-Сіверського відділу державної виконавчої служби в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Целіщевим А.О., на підставі наказу господарського суду Чернігівської області від 22.03.2023 у справі № 927/211/22, відкрито виконавче провадження (ВП) № 72235087.

На підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 863 від 28.10.2022, відповідно до Закону України "Про управління об`єктами державної власності", постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.2022 № 1003 "Деякі питання реформування управління лісової галузі, з метою удосконалення структур управління та підвищення ефективності ведення лісового господарства" припинено Державне підприємство Новгород-Сіверське лісове господарство () шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України (), та визначено, що останнє є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства Новгород-Сіверське лісове господарство.

Ухвалою суду від 11.12.2023 у справі №927/211/22 замінено у виконавчому провадженні (ВП) № 72235087 боржника за наказом Господарського суду Чернігівської області від 22.03.2023 у справі № 927/211/22 - Державне підприємство Новгород-Сіверське лісове господарство (вул. Губернська,15А, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16600; ) на його правонаступника Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України (вул. Шота Руставелі, 9-А, м. Київ, 01023; ).

Боржник у листі, адресованому Новгород-Сіверському відділу державної виконавчої служби в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, повідомив про фактичне виконання наказу господарського суду Чернігівської області від 22.03.2023 у справі №927/211/22, що підтверджується платіжною інструкцією від 14.12.2023 №3994 на суму 3 451 535,62 грн.

01.01.2024 Новгород-Сіверським відділом державної виконавчої служби в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №72235087) з примусового виконання наказу господарського суду Чернігівської області від 22.03.2023 у справі №927/211/22.

Звертаючись з позовом у даній справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Переробне підприємство "БІОМАС" з посиланням на те, що рішення господарського суду Чернігівської області від 20.09.2022 у справі №927/211/22 було виконано в примусовому порядку лише 20.12.2023, просило суд стягнути з відповідача грн 3% річних за період з 13.07.2022 по 30.11.2023 та інфляційні втрати за період з 13.07.2022 по 30.11.2023.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

За змістом ст. ст. 509, 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18) та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постановах від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18), наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ЦК України за увесь час прострочення.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням господарського суду Чернігівської області від 20.09.2022 у справі №927/211/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 та постановою Верховного Суду від 18.08.2023, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Переробне підприємство "БІОМАС" до Державного підприємства "Новгород-Сіверське лісове господарство" та стягнуто на користь позивача, зокрема, заборгованість за договором купівлі-продажу від 20.03.2019 № 15 у розмірі 2386548 грн 11 коп.

Обставини щодо розміру та обґрунтованості зазначеної заборгованості не є предметом розгляду у даній справі.

Як обґрунтовано встановлено місцевим господарським судом, зазначену заборгованість було сплачено відповідачем 14.12.2023 згідно з платіжною інструкцією від 14.12.2023 №3994 на суму 3 451 535,62 грн, про що зазначено у листі відповідача, адресованому Новгород-Сіверському відділу державної виконавчої служби в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яким повідомлено про фактичне виконання наказу господарського суду Чернігівської області від 22.03.2023 у справі № 927/211/22.

Відповідно до інформації про виконавче провадження №72235087, 19.12.2023 було винесено постанову про зняття арешту з майна на підставі того, що сума боргу, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачені повністю.

З урахуванням зазначеного вище правомірним є висновок суду про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат за період, після ухвалення рішення суду до дати фактичного погашення заборгованості.

В частині посилання скаржника на те, що що фактично і реально відповідальним за невиконання грошових зобов`язань є інша юридична особа - Державне підприємство "Новгород-Сіверське лісове господарство", суд апеляційної інстанції зважає на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 863 від 28.10.2022, відповідно до Закону України "Про управління об`єктами державної власності", постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.2022 № 1003 "Деякі питання реформування управління лісової галузі, з метою удосконалення структур управління та підвищення ефективності ведення лісового господарства" припинено Державне підприємство Новгород-Сіверське лісове господарство () шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України (), та визначено, що останнє є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства Новгород-Сіверське лісове господарство.

Ухвалою суду від 11.12.2023 у справі №927/211/22 замінено у виконавчому провадженні (ВП) № 72235087 боржника за наказом Господарського суду Чернігівської області від 22.03.2023 у справі № 927/211/22 - Державне підприємство Новгород-Сіверське лісове господарство (вул. Губернська,15А, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16600; ) на його правонаступника Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України (вул. Шота Руставелі, 9-А, м. Київ, 01023; ).

Відповідно до частини першої статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно з частиною першою статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 107 цього Кодексу після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

У статтях 104 і 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 14.09.2020 у справі № 296/443/16-ц.

Таким чином, Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства "Новгород-Сіверське лісове господарство" та належним відповідачем у даній справі.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних не враховано висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 щодо підстав зменшення, зокрема сум, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що цей висновок Великої Палати Верховного Суду сформульований, виходячи з інших фактичних обставин справи, які є відмінними від справи, що розглядається, оскільки в спірних правовідносинах відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку, встановлена в розмірі 3% річних, як це передбачено статтею 625 ЦК України, а не залежить від процентів встановлених договором. Вирішуючи питання, зокрема, про зменшення судом розміру процентів річних у справі № 902/417/18, Велика Палата Верховного Суду врахувала конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві та дотримання розумного балансу між інтересами боржника та кредитора.

У справі № 902/417/18 встановлено обставини погодження сторонами в договорі зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК і встановили її у розмірі 40 % річних від несплаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути оплачений, та 96 % річних від несплаченої ціни товару з моменту спливу дев`яноста календарних днів до дня повної оплати, тому Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 дійшла висновку про те, що фактично визначені договором 96 % річних є саме способом отримання кредитором доходу, а тому з метою запобігання такому безпідставному збагаченню розмір належної до стягнення з відповідача у зазначеній справі суми відсотків річних було обмежено.

Отже, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що сума неустойки, штрафу і процентів річних у справі № 902/417/18 перевищують майже в два рази суму прострочення та очевидно є неспівмірними, оскільки наслідки невиконання боржником зобов`язань вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. За таких обставин, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 дійшла висновку щодо обмеження розміру санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовила у стягненні процентів річних саме з цих підстав.

Натомість у справі, що розглядається, позивач заявив до стягнення з відповідача відсотки річних у розмірі, передбаченому законом, а саме частиною 2 статті 625 ЦК України - 3 %.

При цьому, у цій справі не встановлено відповідних до справи № 902/417/18 обставин очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних.

У зв`язку з наведеним суд апеляційної інстанції зазначає, що справа № 902/417/18 не є подібною зі справою, що розглядається, з огляду на конкретні обставини справ.

Щодо розподілу судових витрат суд апеляційної інстанції зважає на те, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

В даному випадку суд вважає за доцільно звернутись до правової позиції, викладеної у додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 та постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 873/26/20, від 01.02.2022 у справі №873/213/21, зокрема до таких правових висновків Верховного Суду у згаданій постанові: "Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково".

Місцевим господарським судом з урахуванням положень ст.ст. 123, 124, 126, 129 ГПК України взято до уваги надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що адвокатом позивача виконано умови додаткової угоди (доручення) №3 від 12.01.2024 до договору про надання правової допомоги №13-07/22 від 13.07.2022, у якій визначено фіксовану суму гонорару, щодо подання позовної заяви про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань на заборгованість, що підтверджена рішенням суду у справі №927/211/22 за весь час прострочення до моменту фактичного виконання рішення, також адвокат позивача процесуально прийняв участь у розгляді справи даної справи.

Отже, судом обґрунтовано визнано доведеними та співмірними зі складністю справи витрати на професійну правничу допомогу та стягнуто їх з відповідача.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги в порядку статті 129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 26.03.2024 у справі №927/77/24 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови підписано - 29.07.2024.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова