ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2024 р. Справа №926/4788/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів СКРИПЧУК О.С.

КРАВЧУК Н.М.

За участю секретаря судового засідання Телинько Я.П.

За участю представників сторін від:

позивача Фодчук О.В. (адвокат);

відповідача Гречин І.Б. (в порядку самопредставництва);

третьої особи не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесторг 2017» від 27.03.2024 (вх.ЗАГС №01-05/905/24 від 28.03.2024)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2024 ( повний текст 07.03.2024, суддя М.І. Ніколаєв)

у справі №926/4788/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесторг 2017», м. Чернівці

до Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства, м. Чернівці

третя особа, яка не заявляє самостійних

вимог щодо предмету спору

на стороні відповідача Комунальне підприємство Міський торгівельний комплекс Калинівський ринок, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 1 363 198,74 грн

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Чернівецької області звернулося ТОВ «Інвесторг 2017» із позовною заявою до Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства про стягнення заборгованості за договором підряду №102д від 08.05.2013 в сумі 1 363 198, 74 грн, з яких: 746 116, 00 грн - основний борг за виконані роботи, 264 963, 17 грн - пеня за період з 01.03.2019 по 01.03.2020, 290 089, 90 грн -інфляційні втрати та 62 029, 67 грн, що становить 3% річних за період з 01.03.2017 по 01.03.2020.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ПП «БК «Атріум-Сервіс», правонаступником якого з листопада 2018 року є ТОВ «Інвесторг 2017», виконано ремонтні роботи на суму 746 116,00 грн. Однак після отримання коштів від КП МТК «Калинівський ринок», відповідач не сплатив своєчасно кошти субпідряднику за виконані роботи по основному договору, тому у нього виникла заборгованість в сумі 746 116,00 грн. На вказану суму заборгованості нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Рішенням суду від 26.02.2024 в задоволенні позовних вимог відмовлено з покликанням на преюдиційне значення обставин щодо недоведення належними та допустимими доказами проведення субпідрядником робіт, що встановлено під час розгляду справи №926/1242/15 та які не потребують повторного доведення. На думку суду першої інстанції цей позов є спробою перегляду чинного рішення у справі №926/1242/15.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову через його безпідставність, доводи відповідача про сплив строку позовної давності та позивача про поновлення строку позовної давності судом не розглядалися.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Позивачем подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на таке:

- суд першої інстанції, покликаючись на обов`язковість судових рішень у справі №926/1242/15, послався саме на правову оцінку обставин справи судами у вказаній справі, що не має преюдиційного значення. Більше того, у межах розгляду цієї справи позивачем подано нові докази, на підставі яких можливо встановити факт проведення робіт субпідрядником та які мають оцінюватися судом в сукупності з іншими обставинами у справі;

- поза увагою суду першої інстанції залишилися висновки суду касаційної інстанції у справі №926/1242/15, згідно яких позивач не позбавлений можливості подати новий позов до суду із поданням нових доказів, з яких вбачатимуться обставини, які усуватимуть невизначеність у погодженні місця проведення субпідрядних робіт та доводитимуть факт проведення узгоджених робіт;

- суд безпідставно відхилив висновок судового експерта через нечіткість висновків, при цьому суд не навів мотивів непогодження із висновком експерта; не призначив додаткової експертизи у справі; не викликав експерта для надання пояснень; не дослідив описову частину висновку експерта, в якій містяться ґрунтовні і чіткі дослідження по суті поставлених питань;

- судом не застосовано стандарт доказування «вірогідність доказів», згідно якого висновок експерта підтверджує вірогідність того, що підрядні роботи виконувалися саме на ділянці дороги по 1-му провулку Рокитнянському в м. Чернівці, а не на вул. Рокитнянській.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, який ухвалою суду від 23.05.2024 залишено без розгляду у зв`язку із ненаданням належних доказів на підтвердження надіслання копії вказаного відзиву іншим учасникам у справі.

Інших додаткових заяв чи клопотань, в порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, сторонами подано не було.

20.06.2024 в судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача, які навели свої доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Водночас таким 22.05.2024 в системі «Електронний суд» сформовано заяву про розгляд справи без участі третьої особи. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2013 між КП «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» (замовник) та Чернівецьким міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством (підрядник) укладено договір підряду №102д та угоду № 1/221д про внесення змін до цього договору, згідно яких підрядник зобов`язався на свій ризик власними і залученими силами та засобами виконати комплекс робіт відповідно до затвердженої кошторисної документації, а саме: ремонт асфальтобетонного покриття: 1-ий провулку Рокитянського в м. Чернівці, а також ремонт розділової смуги по вул. Калинівській, а замовник, в свою чергу, зобов`язався прийняти й оплатити виконані роботи. Договірна ціна робіт на момент підписання договору склала 1 929 500, 00 грн. При цьому, кошторису сторонами складено не було.

В п. 4.1, 4.2, 5.1 договору сторони домовились про те, що замовник приймає у підрядника виконані роботи шляхом підписання акту здачі-приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), які надаються підрядником замовнику щомісячно, не пізніше 25 числа. По закінченню всього комплексу робіт підрядник направляє замовнику загальний акт здачі-приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт.

До початку виконання робіт замовник перераховує підряднику аванс у розмірі 750 000,00 грн. на придбання матеріалів, виробів тощо. Замовник здійснює проміжні і кінцевий платежі за фактично виконані роботи на підставі актів приймання-здачі виконаних робіт (форма КБ-2в) і довідок про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 15.6 договору встановлено, що він набирає сили з дня його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами, взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до п. 15.8 договір закінчує свій термін дії з моменту підписання сторонами акту приймання-здачі виконаних робіт всього комплексу робіт та довідки про вартість виконаних робіт відповідно до п.4.2 та повного розрахунку за виконані роботи.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.06.2016, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2016 у справі №926/1242/15 встановлено, що протягом травня-червня 2013 року замовник перерахував на рахунок підрядника аванс в розмірі 750 000, 00 грн., використаний підрядником на придбання матеріалів на суму 749 600 грн. (згідно довідки підрядника № 51 від 22.02.2016).

16.08.2013 між КП «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» (замовник), Чернівецьким міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством (генпідрядник) та ПП «Будівельна компанія «Атріум-сервіс» (субпідрядник) укладено договір № 171д, згідно якого генпідрядник доручає (за погодженням з замовником), а субпідрядник приймає на себе обов`язки по ремонту асфальтобетонного покриття частини пров. Рокитнянського у м. Чернівці. (п. 1.1 договору)

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору його вартість визначена з договірної ціни на основі ДБН 1.1-1-2000, є динамічною та уточнюється відповідно до фактично виконаних обсягів робіт.

Згідно п. 5.6 вищевказаного договору початок виконання робіт серпень 2013, а завершення - серпень 2013 року.

Пунктом 8.3 договору встановлено, що договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2013.

Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.08.2014 №389/13 вирішено затвердити перелік уточнених назв площ, вулиць, провулків, завулків та проїздів в місті Чернівці, згідно з переліком, що додається.

Відповідно до витягу з переліку вул. міста Чернівці (до рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.08.2014 №389/13) в м. Чернівці, окрім вул. Рокитнянська, наявні Рокитнянський провулок 1, Рокитнянський провулок 2, Рокитнянський провулок 3.

В матеріалах справи наявна надана позивачем копія акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року по договору № 171д від 16.08.2013 щодо капітального ремонту дорожнього покриття вул. Рокитнянської у м. Чернівці на суму 746 116 грн, який підписаний представниками трьох сторін договору. При цьому, в наданому примірнику акту відомості щодо сторін договору та місяця зазначені ручкою.

Представником відповідача, в свою чергу, надано копію акту приймання виконаних будівельних робіт 2013 року, в графі «договір» якого відсутні відповідні відомості та містяться лише відомості, що будівельні роботи здійснювалися на об`єкті Капітальний ремонт вул. Рокитнянської у м. Чернівці. При цьому, дата складання та підписання акту в обох примірниках сторін відсутня.

Крім того, п. 1.1 договору №102 д від 08.05.2013 передбачено «ремонт асвальтобетонного-покриття», в той час, як в наданому позивачем акті приймання виконаних будівельних робіт зазначено «ремонт дорожнього покриття».

Оригіналу акту суду для огляду не надано жодною із сторін.

Позивачем надано довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року по договору № 171д від 16.08.2013 щодо капітального ремонту дорожнього покриття вул. Рокитнянська в м. Чернівці на суму 746 116 грн., в якій наявні печатки трьох сторін договору, проте відсутній підпис субпідрядника ПП «Будівельна компанія «Атріум-сервіс».

У наданій представником відповідача довідці про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, яка підписана всіма сторонами договору, в графі «договір» відсутнє посилання на договір №171д від 16.08.2013, а в графі «найменування будівництва та його адреса» вказано: капітальний ремонт частини дорожнього покриття пров. Рокитнянська в м. Чернівці.

При цьому, дата складання та підписання довідки в обох примірниках сторін відсутня.

Оригіналу довідки суду для огляду не надано жодною із сторін.

06.10.2014 ПП «Будівельна компанія «Атріум-сервіс» звернулося до КП «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» та Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства із претензією, в якій просило терміново, протягом десяти календарних днів провести оплату у розмірі 746 116,00 грн.

Листом від 08.10.2014 КП «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» повідомило ПП «Будівельна компанія «Атріум-сервіс», що роботи по асфальтобетонному покриттю вул. Рокитнянська в цілому згідно договору №102 д від 08.05.2013 повністю оплачені. Роботи по ремонту асфальтобетонного покриття частини пров. Рокитнянського в м. Чернівці були частиною робіт, які виконувалися та були оплачені повністю по договору №102д від 08.05.2013.

15.12.2014 між ПП «Будівельна компанія «Атріум-сервіс» (цедент), ТОВ «Українська торгівельна компанія «Александрія-АН» (цесіонарій) та Чернівецьким міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством (боржник) укладено договір № 246 про відступлення права вимоги, яким врегульовано відносини, пов`язані із заміною кредитора у зобов`язаннях, що виникли за договором №171д, укладеним 16.08.2013 між первісним кредитором та боржником, а сума заборгованості складає 746 116, 00 грн.

Вказаний договір підписано представниками ПП «Будівельна компанія «Атріум-сервіс» та ТОВ «Українська торгівельна компанія «Александрія-АН», а представником боржника (Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства) договір про відступлення права вимоги не підписано.

Згідно із п. 4.7 цього договору до цесіонарія переходить право вимагати (замість цедента) від боржника належного виконання зобов`язань, викладених в акті звірки. В момент підписання договору цедент зобов`язується передати цесіонарію всі відповідні документи про право вимоги, яке відступлено за договором.

Надалі ПП «Будівельна компанія «Атріум-сервіс» повідомило боржника про відступлення права вимоги у сумі 746 116, 00 грн., яке залишено останнім без задоволення. Зазначене стало підставою звернення ТОВ «Українська торгівельна компанія «Александрія-АН» до господарського суду з позовом до Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства про стягнення 746 116 грн. основного боргу, 197 669,64 грн. пені, 303 722,78 грн. інфляційних витрат та 3 % річних в сумі 11 161,08 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області у справі №926/1242/15 від 22.02.2016 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Українська торгівельна компанія «Александрія-АН» до Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства про стягнення 746 116, 00 грн. основного боргу, 197 669,64 грн. пені, 303 722,78 грн. інфляційних витрат та 3 % річних в сумі 11 161,08 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.06.2016, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2016 у справі №926/1242/15 рішення Господарського суду Чернівецької області від 22.02.2016 скасовано з процесуальних підстав повністю та прийнято нове таке ж рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким в цій частині погодився апеляційний господарський суд та Вищий господарський суд України, послався на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту виконання субпідрядником (ПП «Будівельна компанія Атріум-сервіс») робіт (по ремонту асфальтобетонного покриття частини пров. Рокитнянський) за договором підряду № 171д від 16.08.2013, зокрема:

- судами не прийнято до уваги акт приймання виконаних будівельних робіт 2013 року щодо капітального ремонту дорожнього покриття вул. Рокитнянської у м.Чернівці на суму 746 116, 00 грн. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року щодо капітального ремонту частини дорожнього покриття пров. Рокитнянського у м. Чернівці з огляду на суперечливість місця проведення робіт по ремонту дорожнього покриття, в той час як договором № 171д від 16.08.2013 передбачалось виконання робіт по ремонту асфальтобетонного покриття частини пров. Рокитнянського в м. Чернівці;

- вказав на необхідність позивачу надати кошторисну документацію, докази про наявність у субпідрядника відповідної техніки, необхідної для ремонту асфальтобетонного покриття або докази її оренди у інших осіб, наряди на виконання робіт, накази про направлення відповідних працівників у відрядження для виконання певних робіт, табелі обліку робочого часу, відомості про нарахування та виплати заробітної плати особам, які безпосередньо виконували роботи, вартість яких є предметом вказаного спору;

- в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано кошторисів, складених підрядником та погоджених замовником на виконання договорів підряду №102д від 08.05.2013 та №171д від 16.08.2013;

- на підставі довідки Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин (за вих. № 04/01-08/1-3406 від 24.09.2015) судами встановлено, що у м. Чернівці існує вулиця Рокитянська, Перший провулок Рокитянський, Другий провулок Рокитянський та Третій провулок Рокитянський, в той час як надані позивачем акт приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт також містять у собі суперечності щодо зазначення об`єкта, на якому виконувались роботи, зокрема, в акті зазначено вул. Рокитнянську, а у довідці - пров. Рокитнянський;

- надані примірники актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт відрізняються між собою та містять суперечності, а саме: у примірнику акту позивача зазначено посилання на договір №171д від 16.08.2013 (дописано вручну), в той час як у примірнику відповідача такі дані відсутні. У примірнику наданої позивачем довідки зазначено про ремонт частини дорожнього покриття пров. Рокитнянського в м. Чернівці та міститься посилання на договір №171д від 16.08.2013 (дописано вручну), в той час у наданому відповідачем примірнику відсутнє посилання на вказаний договір, а в графі найменування будівництва та його адреса вказано: капітальний ремонт дорожнього покриття вул. Рокитнянської в м. Чернівці.

Надалі, 27.11.2018 між ТОВ «Українська торгівельна компанія «Александрія-АН» (первісний кредитор) та ТОВ «Інвесторг -2017» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги.

Пунктом 1 вказаного договору передбачено, що первісний кредитор відступає право вимоги, яке раніше ним було набуто згідно укладеного з ПП «Будівельна компанія «Атріум-Сервіс» договору про відступлення права вимоги №246 від 15.12.2014, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором субпідряду №171д від 16.08.2013 (основний договір), укладеним між КП «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» - замовник, Чернівецьким міським комунальним підрядним «шляхово-експлуатаційним підприємством» - генпідрядник (боржник) та ПП «Будівельна компанія «Атріум-Сервіс» - субпідрядник.

За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором у сумі 746 116,00 грн. Крім права вимоги основної суми, до нового кредитора також переходить право нарахування, вимоги та стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми (п. 2 договору про відступлення права вимоги)

Пунктом 5 вказаного договору передбачено, що одночасно з підписанням цього договору первісний кредитор передає новому кредитору повідомлення для боржника про відступлення права вимоги за основним договором. Обов`язок направлення повідомлення боржнику протягом 10 календарних днів з дня укладення цього договору покладається на нового кредитора.

Відповідно до п. 13 договору, він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Листом від 06.12.2018 ТОВ «Інвесторг-2017» повідомило Чернівецьке міське комунальне підрядне шляхово-експлуатаційне підприємство, що є новим кредитором на підставі договору відступлення права вимоги, укладеного 27.11.2018 з ТОВ «Українська торгівельна компанія «Александрія-АН» та набуло права вимоги за договором №171 д.

Під час підготовчого провадження у цій справі було призначено та проведено судову будівельно-технічну експертизу, за результатами проведеної якої складено висновок судового експерта Гайди Богдана Ярославовича №44/22 від 14.10.2023. Висновком у такій експертизі встановлено, що найбільш ймовірним місцем виконання робіт, які зазначені в акті приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, щодо капітального ремонту дорожнього покриття вул. Рокитнянська в м. Чернівці, згідно договору 171 д від 16.08.2013, є ділянка дороги по 1-му Рокитнянському провулку в м. Чернівці.

Обсяги робіт, внесені до акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, щодо капітального ремонту дорожнього покриття вул. Рокитнянська в м. Чернівці, згідно договору 171д від 16.08.2013, можуть відповідати обсягам робіт, виконаних на ділянці дороги по 1-му Рокитнянському провулку в м. Чернівці.

При цьому експертом також зазначено, що площа ділянки влаштованого покриття, визначена по факту, є близькою до площі робіт, зазначеної в акті приймання виконаних будівельних робіт (розбіжність в значеннях площі може бути через знаходження окремих ділянок під ґрунтом, піщаними і гравійними сумішами, що не надавало можливості точно визначити межі влаштованого покриття). Однак, експерту не є можливим встановити / підтвердити спосіб виконання робіт та товщину влаштованого шару.

Згідно зробленої експертом примітки, не категоричність висновків пояснюється відсутністю в експерта виконавчої документації щодо виконаних робіт, яка запитувалась у клопотанні про надання додаткових документів; неруйнівними методами досліджень; значною давністю виконання робіт; станом дорожнього покриття.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Згідно із ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Договір підряду є відплатним договором, при цьому право підрядника вимагати оплати виконаних робіт, якому кореспондується відповідний обов`язок замовника, обумовлене виконанням робіт належним чином та у погоджений строк і виникає після їх остаточної здачі, якщо інший порядок оплати не погоджений сторонами у договорі.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 ЦК України).

Так, у п.п.2.1, 2.2 договору підряду №102д від 08.05.2013 року сторони погодили, що договірна ціна робіт, що виконується підрядником, є твердою і на момент підписання договору складає 1 023 960,00 грн.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, після виконання ремонтних робіт, між сторонами було підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року щодо капітального ремонту дорожнього покриття вул. Рокитнянської у м. Чернівці на суму 746 116 грн, який підписаний представниками трьох сторін договору.

Колегія суддів звертає увагу, що вказаний акт приймання виконаних робіт був підписаний трьома сторонами без жодних зауважень щодо якості робіт, їх вартості або місця виконання. Вказане свідчить про беззаперечне прийняття відповідачем виконаних ПП «Будівельна компанія «Атріум-сервіс», правонаступником якого є позивач, робіт та виникнення у такого обов`язку щодо їх оплати.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на судові рішення у справі №926/1242/15, які на його думу, мають преюдиційне значення у цій справі.

Однак вказані висновки суду першої інстанції апеляційний господарський суд вважає помилковими з огляду на таке.

Згідно п.4 ст.75 ГПК України - обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (п.5 ст. 75 ГПК України).

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу.

Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (правовий висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №922/643/19).

Не потребують доказування преюдиційні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова КГС ВС від 19.12.2019 по справі №916/1041/17).

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова КГС ВС від 10.10.2019 по справі №910/2164/18, постанова КГС ВС від 08.07.2019 по справі №908/156/18).

Так, під час розгляду справи №926/1242/15, предметом якої було стягнення з відповідача 746116,00 грн основного боргу за виконані за договором підряду №171д від 16.08.2013 роботи, суди дійшли висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на не доведення позивачем наданими доказами факту виконання обумовлених договором робіт.

Вказані висновки, зроблено судами на підставі доказів, які були подані в межах справи №926/1242/15, провадження у яґкій здійснювалося за процесуальними нормами ГПК України у редакції до 15.12.2017, у якому на відміну від редакції яка стала діяти з 15.12.2017 з`явилися такі новітні процесуальні підходи, механізми та обов`язки як: подавати сторонам усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п.4 ч.2 ст. 42 ГПК); кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 13 ГПК); вірогідність доказів (ст. 79ГПК), яким змінено стандарт доказування "достатність доказів" з 20.09.2019.

Тобто, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, повинна надати докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі №910/23428/17.

Тому правомірними вважалися дії позивача за старими процесуальними нормами ГПК України про подання нового позову після уже існуючого попереднього рішення про відмову у його задоволенні у зв`язку із недоведенністю позовних вимог між тими ж сторонами та з того ж предмету, проте з інших підстав (у зв`язку із наявністю нових доказів).

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що встановлені у означеній вище справі обставини, не є преюдиційними у цій справі, оскільки обгрунтовуються новими доказами, відповідальності (негативних наслідків) за неподання яких, у позивача згідно старих норм ГПК України, не існувало.

Натомість у цій справі позивачем подано нові докази у справі, зокрема, висновок судового експерта Гайди Б.Я. №44/22 від 14.10.2023.

Вказаний вище стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до згадуваної вище ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанова Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 917/996/20.

Виходячи з викладеного вище, обставини, встановлені судами в межах справи №926/1242/15, на які послався суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій справі, не є преюдиційними під час розгляду цієї справи.

Щодо доводів відповідача про те, що з урахуванням дефектів акту приймання виконаних робіт в частині зазначення/не зазначення номера договору, позивачем не підтверджено, що виконані роботи, про стягнення оплати за яку останній просить, виконанні саме в межах договору №171Д від 16.08.2013, колегія суддів зазначає таке.

В судовому засіданні представниками сторін підтверджено, що між ПП «Будівельна компанія «Атріум-сервіс» та Чернівецьким міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством існував лише один договір на виконання робіт. В матеріалах справи також відсутні будь-які докази на спростування зазначено.

Висновки суду першої інстанції, що акт приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт за 2013 рік, незважаючи на їх підписання сторонами, не є належними та достатніми доказами, оскільки, суперечать один одному щодо визначення місця проведення підрядних робіт, а також не відповідають примірникам, наданим суду відповідачем, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

За загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, що відповідають вимогам закону, зокрема ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту виконання робіт, сторони не позбавлені можливості доводити виконання робіт іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення / не здійснення цих робіт.

В матеріалах справи наявний висновок судового експерта №44/22 від 14.10.2023, який судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги лише з підстав, що експерт не надав обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на усі без виключення поставлені йому питання, а на окремі з них надав не ствердну відповідь.

Так, враховуючи положення ст. 73 ГПК України, висновок експерта належить до засобів доказування.

Відповідно до ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Згідно із ч. 1 ст. 107 ГПК України, якщо висновок експерта є неповним або неясним, за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити додаткову експертизу, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Всупереч зазначеному, відхиливши вказаний висновок експерта як незрозумілий чи неповний, суд першої інстанції не призначив додаткової експертизи у справі.

Згідно вказаного висновку судового експерт:

- найбільш імовірним місцем виконання робіт, які зазначені в акті приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року … є ділянка дороги по 1-му Рокитнянському провулку в м. Чернівці;

- обсяги робіт, внесені до акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року… можуть відповідати обсягам робіт, виконаних на ділянці дороги по 1-му Рокитнянському провулку у м. Чернівці.

Згідно із ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

В противагу такому висновку, відповідачем не подано доказів, що підтверджували б виконання ПП «Будівельна компанія «Атріум-сервіс» робіт згідно умов іншого договору, на іншій ділянці дороги чи виконання таких робіт іншими особами.

З урахуванням зазначеного вище, беручи до уваги стандарт доказування «вірогідність доказів», колегія суддів дійшла висновку, що докази, надані позивачем, на відмінну від доказів наданих відповідачем, у більшій мірі підтверджують, що обставини щодо виконання ПП «Будівельна компанія «Атріум-сервіс» робіт по ремонту частини дорожнього покриття пров. Рокитнянського в м. Чернівці та згідно договору №171д від 16.08.2013 скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором №171д від 16.08.2013 у розмірі 746 116, 00 грн підлягають задоволенню.

Разом з тим, в суді першої інстанції представником відповідача було подано заяву про застосування строку позовної давності, оскільки загальна позовна давність триває 3 роки, в той час як у цій справі пройшло майже 8 років.

Натомість, представником позивача було подано заяву про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності. Вказана заява обґрунтована тим, що у період з 22.07.2015 по 29.11.2016 тривав судовий розгляд справи №926/1242/15, а тому позивач мав правомірні очікування, що його право буде захищене в межах цього провадження. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, а також відступленням 27.11.2018 права вимоги від субпідрядника за спірним договором до позивача у цій справі, останній 18.06.2019 звернувся із позовом до суду, однак ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 24.10.2019 такий було залишено без розгляду. Надалі 25.11.2021 позивач вдруге знову звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Щодо позовної давності, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

За визначенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Відповідно до ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Так, 22.07.2015 Господарським судом Чернівецької області було порушено провадження у справі №926/1242/15, а 29.11.2016 постановлено остаточне рішення у цій справі.

Відтак після переривання позовної давності з 30.11.2016 розпочався новий перебіг позовної давності, який за загальним правилом тривав до 30.11.2019.

Разом з тим, 27.11.2018 позивач у цій справі отримав право вимоги до відповідача за умовами договору про відступлення права вимоги. Після цього, 18.06.2019 ухвалою Господарського суду Чернівецької області було відкрито провадження у справі №926/1395/19 за позовом ТОВ «Інвестторг 2017», однак ухвалою суду від 24.10.2019 такий залишено без розгляду.

25.11.2021 ТОВ «Інвестторг 2017» повторно звернулося до суду із позовом до Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства про стягнення заборгованості за договором підряду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Водночас згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц).

За змістом ст. 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому, так і в позасудовому порядку.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Очевидно, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів, заяв про закриття провадження у справі, тощо. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 року у справі № 922/1467/19.

Крім того, за змістом п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України наявність у провадженні суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є підставою для залишення позову без розгляду.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовна давність в період з 01.12.2019 по 25.11.2021 була пропущена позивачем з поважних причин, а тому існують підстави для захисту порушеного права позивача в судовому порядку.

Згідно із ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена ст. 625 ЦК України, відповідно до положень якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.4.2.-4.3. договору №171д від 16.08.2013 замовник зобов`язується провести проплату генпідряднику протягом десяти робочих днів. Генпідрядник зобов`язується протягом доби з моменту надходження коштів від замовника розрахуватися із субпідрядником.

Із листа-відповіді №896 від 08.10.2014 КП «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» на претензію ПП «Будівельна компанія «Атріум-сервіс» від 06.10.2014 вбачається, що роботи повністю оплачені замовником генпідряднику. Зазначене не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні.

Отже, з урахуванням наведеного, беручи до уваги відсутність інформації про дату перерахування замовником коштів генпідряднику, суд дійшов висновку про початок перебігу строку, з якого обліковувалася у відповідача перед позивачем заборгованість, починаючи із 09.10.2014.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки суд визнав поважними причин пропуску позовної давності до вимог про стягнення основної суми заборгованості, то зазначене має наслідком і визнання поважними причин пропуску позовної давності до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач просив стягнути із відповідача 290 089, 90 грн інфляційних втрат. Разом з тим, позивачем надано детальний обґрунтований розрахунок суми інфляційних втрат у розмірі 186 678, 22 грн за період з 01.03.2017 по 01.03.2017, який є доведеним та арифметично правильним, а тому підлягає стягненню із відповідача.

В той час, як вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 103 411, 68 грн є необґрунтованими, а з позовної заяви та апеляційної скарги не вбачається за можливе визначити період та формулу розрахунку цієї суми. Відтак вказані позовні вимоги у цій частині не підлягають до задоволення.

В прохальній частині позовної заяви та апеляційної скарги позивач просив стягнути із відповідача 62 029, 67 грн 3% річних. Натомість в детальному розрахунку відсотків за користування грошовими коштами, позивач зазначає, що сума 3% річних становить 67 262, 87 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 3% річних саме у заявленому до стягнення розмірі 62 029, 67 грн.

Згідно зі ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розділом 5 договору №171д від 16.08.2013 передбачено відповідальність сторін.

Так, відповідальність сторін постає у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань по цьому договору, є підставою для стягнення з винної сторони пені.

У випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання генпідрядником, до нього застосовуються штрафні санкції в розмірі 10% від суми невиконаного зобов`язання або неналежно виконаного зобов`язання.

За невиконаного або неналежне виконання зобов`язання замовником, останній сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочки від суми заборгованості.

За невиконаного або неналежне виконання субпідрядником своїх зобов`язань по п.3.3 останній сплачує неустойку не нижче облікової ставки НБУ з дня отримання бюджетних коштів.

Із системного аналізу умов договору №171д вбачається, що відповідальність генпідрядника за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у вигляді стягнення штрафних санкцій (пені) з останнього на користь субпідрядника вказаним договором не передбачена.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 264 963, 17 грн пені.

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено позовні вимоги у розмірі, що відповідає 72, 98%, то в цій частині судові витрати у розмірі 14 922, 94 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 22 384, 41 грн за розгляд справи в апеляційному господарському суді покладаються на відповідача.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, що становить 27,02%, то в цій частині судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 129, 269-270, 275, 277, 281-284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інвесторг 2017 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2024 у справі №926/4788/21 частково скасувати і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог частково.

3. Стягнути з Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства (58010, м. Чернівці, вул. Ореста Криворучка, 41-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інвесторг 2017 (58000,м. Чернівці, вул. Богдана Хмельницького, 30; ) 746 116, 00 грн основного боргу, 186 687, 22 грн інфляційних втрат та 62 029, 67 грн 3 % річних.

4. В решті позовних вимог оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

5. Стягнути Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства (58010, м. Чернівці, вул. Ореста Криворучка, 41-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інвесторг 2017 (58000,м. Чернівці, вул. Богдана Хмельницького, 30; ) 14 922, 94 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 22 384, 41 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Чернівецької області.

У зв`язку із перебуванням у відпустці колегією суддів, повний текст постанови складено 02.08.2024.

Головуючий-суддя О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК