ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024м. ХарківСправа № 922/4417/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Христенко І.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10)
до Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" (61108, м. Харків, вул. Академічна, буд. 1)
про стягнення 154861,78 грн.
за участю представників:

позивача - Товстик А.О.;

відповідача - Сошина О.А.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" про стягнення 907876,49 грн., з яких: пеня у розмірі 753014,71 грн., 3% річних у розмірі 45180,91 грн. та інфляційні втрати у розмірі 109680,87 грн.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, витрати складаються з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 13618,15 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії №0207/1 від 27.01.2023 в частині здійснення повної та своєчасної сплати вартості спожитої електричної енергії.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.10.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

06.11.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" зареєстровано клопотання про об`єднання справ в одне провадження (вх. №30133).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.11.2023 у задоволенні клопотання Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" про об`єднання справ в одне провадження (вх. №30133 від 06.11.2023) відмовлено.

13.11.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області зареєстровано відзив на позовну заяву (вх. №30952), в якому викладено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Разом з відзивом на позовну заяву було подано заяву про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву.

17.11.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області зареєстровано відповідь на відзив (вх. №31558), яку досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.11.2023 заяву Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву задоволено. Поновлено Національному науковому центру "Харківський фізико-технічний інститут" строк для подання відзиву на позову заяву. Відзив на позовну заяву (вх. №30952 від 13.11.2023) прийнято до розгляду та подальший розгляд справи вирішено здійснювати з його урахуванням. Разом з тим, клопотання Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" про розгляд справи з повідомленням сторін задоволено. Здійснено перехід від спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання до розгляду справи №922/4417/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 05.12.2023 об 11:00.

20.11.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано клопотання про зупинення розгляду справи (вх. №31685).

27.11.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано заперечення на відповідь на відзив (вх. №32385), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

27.11.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №32386).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.11.2023 заяву Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №32386 від 27.11.2023) задоволено та призначено проведення підготовчого судового засідання на 05.12.2023 об 11:00 у режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.12.2023 клопотання Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" про зупинення провадження у справі (вх. №31685 від 20.11.2023) задоволено. Провадження по справі зупинено до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №911/1359/22 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Верховного Суду у справі №911/1359/22.

24.05.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано клопотання про поновлення провадження у справі (вх. №13516), в якому повідомляє про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі та просить суд поновити провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.05.2024 клопотання Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про поновлення провадження у справі (вх. №13516 від 24.05.2024) задоволено. Провадження у справі №922/4417/23 поновлено. Призначено підготовче судове засідання на 18.06.2024 о 12:15.

03.06.2024 в системі діловодства господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано заяву про зміну предмету позову (вх. №14351).

03.06.2024 в системі діловодства господарського суду Харківської області від відповідача зареєстровано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №14251), в якій просить суд надати можливість участі представника ННЦ ХФТІ Сошиної Оксани Анатоліївни у всіх судових засіданнях по справі №922/4417/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.06.2024 заяву Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №14251 від 03.06.2024) задоволено. Призначено проведення підготовчого судового засідання на 18.06.2024 о 12:15 та усіх наступних судових засідань у режимі відеоконференції.

17.06.2024 в системі діловодства господарського суду Харківської області від відповідача зареєстровано пояснення (вх. №15559), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.06.2024 заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про зміну предмета позову (вх. №14351 від 03.06.2024) прийнято до розгляду та подальший розгляд справи вирішено здійснювати з її врахуванням.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 18.06.2024 враховуючи, що у справі виконані усі завдання підготовчого засідання, визначені частиною 1 статті 177 ГПК України, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.07.2024 о 12:40 на підставі пункту 3 частини 2 статті 185 ГПК України.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 02.07.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 23.07.2024 о 12:00 на підставі статті 201, 216, 232, 233 ГПК України.

Представник позивача в призначене судове засідання з`явився, позовну заяву підтримав та просив суд задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання з`явився, проти задоволення позовної заяви заперечив та просив суд відмовити в задоволенні.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Водночас судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Відтак, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та вирішення господарського спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши вступне слово представників сторін, суд встановив наступне.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017, з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 19.06.2018 №505.

Між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (надалі - позивач, постачальник) та Національним науковим центром "Харківський фізико-технічний інститут" (надалі - відповідач, споживач) укладено та двосторонньо підписано договір про закупівлю (постачання) електричної енергії №0207/1 від 27.01.2023 за вказаними у додатку №1 до договору про закупівлю (постачання) електричної енергії №0207/1 від 27.01.2023 об`єктами, що приєднані до електричних мереж оператора системи розподілу АТ "Харківобленерго" на умовах Комерційної пропозиції №1/23 Ф-Р/ від 27.01.2023 "Оплата електричної енергії один раз за фактично спожиту електричну енергію". Порядок розрахунків за договором визначається відповідно до Комерційної пропозиції №1/23 Ф-Р/ від 27.01.2023.

Із матеріалів справи також убачається, що 13.02.2023 між постачальником та споживачем було укладено додаткову угоду №1 до договору №0207/1 від 27.01.2023, предметом якої є зміна умов договору у частині "Місцезнаходження та банківські реквізити сторін".

Умовами пунктів 1.1 та 1.2 договору передбачено, що договір про закупівлю (постачання) електричної енергії встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статтей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКГІ від 14.03.2018 №312 та Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 №922-VIII (із змінами).

Відповідно до пункту 2.1 договору постачальник продає електричну енергію (код за ДК 021:20-5- електрична енергія) як різновид товару для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 5.1. договору визначено, що ціна договору згідно з обсягами державного бюджетного фінансування становить 6779267,32 грн. в тому числі ПДВ - 1129877,89 грн.

Згідно пункту 5.6 договору № 0207/1 від 27.01.2023 розрахунковий період за договором зазначений у комерційній пропозиції та становить календарний місяць і відповідає розрахунковому періоду за договором споживача з оператором системи розподілу/передачі.

Відповідно до пункту 5.7 договору оплата вартості електричної енергії за договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору.

Пунктом 5.8 договору передбачено, що оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору. На період дії воєнного стану в Україні та веденням активних бойових дій на території м. Харкова та Харківської області, надання рахунка за електричну енергію та акту приймання-передачі електричної енергії здійснюється відповідно до комерційної пропозиції та/або іншими засобами комунікації, а саме: шляхом відправлення зазначених документів на електронну адресу, зазначену у п. 13.8 договору або надісланням за допомогою системи електронного документообігу (за умови укладення відповідної додаткової угоди до Договору).

Умовами пункту 5.11 договору погоджено, що споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії або через постачальника, або безпосередньо оператору системи. Спосіб оплати за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

Згідно пункту 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Пунктом 5 Комерційної пропозиції №1/23 Ф-Р/ від 27.01.2023 передбачено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 10 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника, або направляються через систему електронного документообігу у разі укладення відповідної додаткової угоди до договору. В разі неотримання споживачем рахунків у відповідних структурних підрозділах постачальника за відсутності укладеної додаткової угоди щодо електронного документообігу, постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Умовами пункту 5.10 договору передбачено, що у разі виникнення у споживача заборгованості за електричну енергію за цим договором споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність (обмежену платоспроможність) споживача. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим договором. У разі недотримання графіка погашення заборгованості або прострочення оплати поточних платежів постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному цим договором.

Пунктом 13 Комерційної пропозиції №1/23 Ф-Р/ від 27.01.2023 передбачено, що договір укладається на термін з "01" січня 2023 року по "28" лютого 2023 року. Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до "28" лютого 2023 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Дія договору розповсюджується на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2023 на підставі часини З статті 631 ЦК України.

Згідно з переданими даними від АТ "Харківобленерго" відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунок за спожиту електричну енергію за січень 2023 року на суму 6610676,43 грн., ПДВ 20% 1322135,29 грн., разом з ПДВ 7932811,72 грн. Відповідачем за січень 2023 року спожито 1605289 кВт*год. згідно фактичних даних, а саме: відомостей реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок за січень 2023 р. та Акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2023 р. було отримано 07.02.2023 уповноваженою особою споживача відповідно до листа №72-00/01-799 від 03.09.2020 "Про призначення осіб відповідальних за отримання документації від ПрАТ "Харківенергозбут" за договором №207. Строк оплати рахунку до 21.02.2023 р.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог в заявах по суті справи та у судових засіданнях зазначено про належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії №0207/1 від 27.01.2023. Разом тим, позивач зазначає, що відповідачем умови договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки не виконано, що стало підставою для нарахування до стягнення з урахуванням зміни предмету позову 3% річних та інфляційних втрат, які залишаються не сплаченими.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог в заявах по суті справи та у судових засіданнях відповідач зазначає, що останнім на суму 6779267,32 грн. проведено оплату спожитої електроенергії за січень 2023 р. згідно платіжних інструкцій: №95 від 21.02.2023 на суму 2000000,00 грн., №393 від 27.04.2023 на суму 279267,32 грн., №406 від 03.05.2023 на суму 1000000,00 грн., №445 від 18.05.2023 на суму 1000000,00 грн., №513 від 04.06.2023 на суму 2000000,00 грн., №536 від 11.06.2023 на суму 500000,00 грн. Зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено договір реструктуризації заборгованості юридичної особи, фізичної особи-підприємця за електричну енергію №0207-Р від 08.03.2023 та оплату за договором №0207/1 від 27.01.2023 відповідачем проведено з дотриманням графіку погашення заборгованості, а тому підстав для нарахування штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних витрат не має. Звертає увагу на статус відповідача як державної бюджетної неприбуткової наукової установи, яка повністю фінансується з Державного бюджету України. Відповідач проводить видатки в межах бюджетних асигнувань. В зв`язку із нерівномірним розподілом асигнувань з Державного бюджету, відповідач не мав можливості повністю розрахуватися до жовтня 2023 р., але зробив це як тільки надійшли кошти з Державного бюджету. Вказує, що справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи, які мають юридичне значення є зменшення пені та 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як зазначено в статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 714 ЦК України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" унормовано, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Відповідно до статті 181 ГК України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Згідно п.п. 4.12, 4.13 "Правил роздрібного ринку електричної енергії" розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п. 10 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

Згідно п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Пунктом 9.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

З огляду на викладене, розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем ПрАТ "Харківенергозбут" проводить на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу в порядку передбаченому умовами договору.

Статтею 525 ЦК України та частини 7 статті 193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною 1, 4 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

З наведених вище норм права слідує, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

При цьому коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним, що є порушенням умов договору.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц зазначив, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з переданими даними від АТ "Харківобленерго" відповідачу за результатами розрахункового періоду сформовано та виставлено рахунок за спожиту електричну енергію за січень 2023 р. на суму 6610676,43 грн., ПДВ 20% 1322135,29 грн., разом з ПДВ 7932811,72 грн.

При цьому матеріали справи свідчать, що відповідачем за січень 2023 спожито електричну енергію в обсязі 1605289 кВт*год. згідно відомостей витягу з реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам електропостачальника ПрАТ "Харківенергозбут" за 01/2023-04/2023 року. Оператор системи розподілу АТ "Харківобленерго". Вказаний обсяг споживання електричної енергії за січень 2023 р. відповідачем не оспорюється. Будь-якого листування претензійного характеру з боку відповідача щодо обсягів споживання електричної енергії за спірний період матеріали справи також не містять. Окрім того, відповідач у заявах по суті справи не заперечує, що розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем позивач проводить на підставі переданих даних у відповідності до вимог показів приладу обліку від Оператора системи розподілу, яким є АТ "Харківобленерго".

Разом з тим, вказаний рахунок за електричну енергію нараховану в січні 2023 р. по споживачу ННЦ "ХФТІ" за договором про постачання електричної енергії №0207/1 від 27.01.2023 та Акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2023 р. було отримано 07.02.2023 уповноваженою особою споживача відповідно до листа №72-00/01-799 від 03.09.2020 "Про призначення осіб відповідальних за отримання документації від ПрАТ "Харківенергозбут" за договором №207", що вбачається з книги реєстрації та видачі рахунків та актів прийому-передачі за спожиту електричну енергію за січень 2023 р. Строк оплати рахунку до 21.02.2023 р. Наведені обставини відповідачем також не заперечуються та не спростовуються.

Згідно пункту 6 Комерційної пропозиції №1/23 Ф-Р/ від 27.01.2023 звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії здійснюється шляхом оформлення між споживачем та постачальником "Акту прийому-передачі електричної енергії", сформованого згідно з даними адміністратора комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку на останній день розрахункового періоду споживача. Постачальник надає споживачу два примірники "Акту прийому-передачі електричної енергії", які споживач протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання підписує, скріплює печаткою (за наявності) та передає один з них постачальнику особисто або надсилає на адресу його місцезнаходження, визначену в договорі. Акти прийому-передачі електричної енергії надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника, або направляються через систему електронного документообігу у разі укладення відповідної додаткової угоди до договору. В разі неотримання споживачем Актів прийому-передачі електричної енергії у відповідних структурних підрозділах постачальника за відсутності укладеної додаткової угоди щодо електронного документообігу, постачальник направляє Акти прийому-передачі електричної енергії споживачу поштовим зв`язком рекомендованим або цінним листом. У разі неповернення споживачем Акту прийому-передачі електричної енергії протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання, він вважається погодженим сторонами та вважається підписаним.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивачем належним чином виконано взяті на себе зобов`язання перед відповідачем та поставлено останньому електричну енергію за січень 2023 р. в обсязі 1605289 кВт*год., який відповідачем спожито на суму 7932811,72 грн.

Разом з тим, суд враховує, що пунктом 4 Комерційної пропозиції №1/23 Ф-Р/ передбачається, що у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності в платіжному документі в реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

З метою оплати вартості спожитої електричної енергії за січень 2023 року відповідачем здійснено платежі згідно платіжних доручень та платіжних інструкцій: №95 від 23.02.2023 на суму 2000000,00 грн., №163 від 14.03.2023 на суму 2000000,00 грн., №1cf997е939 від 01.05.2023 на суму 279267,32 грн., №cdd9858582 від 04.05.2023 на суму 1000000,00 грн., №b4adfdf0f8 від 19.05.2023 на суму 1000000,00 грн., №d7e93cdae0 від 06.06.2023 на суму 2000000,00 грн., № від 12.06.2023 на суму 500000,00 грн.

Окрім того, з урахуванням наданих сторонами пояснень у судових засіданнях та наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що кошти, які було сплачено відповідачем відповідно до платіжного доручення №154 від 27.06.2023 на суму 2300000,00 грн. за спожиту електричну енергію у лютому 2023 зараховано на погашення заборгованості за спожиту електричну енергію, а саме: 2000000 грн. відповідачем було остаточно сплачено за спожиту електричну енергію у лютому 2023. При цьому решта грошових коштів у сумі 300000 грн. позивачем з метою розрахунку відповідача за спожиту електричну енергію в січні 2023 року обґрунтовано було зараховано як погашення існуючої заборгованості з найдавнішим терміном її виникнення, що відповідає умовам пункту 4 Комерційної пропозиції №1/23 Ф-Р/.

Щодо тверджень відповідача у заявах по суті справи про укладення договору реструктуризації заборгованості юридичної особи, фізичної особи, фізичної особи -підприємця за електричну енергію №0207-р від 08.03.2023, суд зазначає наступне.

Статтею 181 ГК України передбачено, що сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Натомість матеріали справи свідчать, що доданий до відзиву на позовну заяву договір №0207-р від 08.03.2023 не підписаний з боку позивача, а підписаний лише з боку відповідача, що спростовує твердження відповідача про укладення з позивачем вказаного договору та погодження його істотних умов.

Згідно з приписами статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 ЦК України).

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Окрім того, судом взято до уваги правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі №924/532/19, відповідно до якої розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

За порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц).

Відповідно до пункту 5.9. договору якщо споживач не здійснив оплату за договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати за договором, постачальник має право вимагати сплату пені, 3% річних та інфляційних в термін та в розмірах, встановлених комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до договору.

Згідно пункту 8 Комерційної пропозиції у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 5 комерційної пропозиції постачальник нараховує за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Матеріали справи свідчать, що позивачем оформлено та скеровано засобами поштового зв`язку на адресу відповідача рахунки на оплату 3% річних, індексу інфляції за договором про постачання електричної енергії №0207/1 від 27.01.2023.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку 3% річних у розмірі 45180,91 грн. за період з 22.02.2023 по 27.06.2023 та інфляційних втрат у розмірі 109680,87 грн. за період квітень-червень 2023 суд зазначає, що вказані нарахування є обґрунтованими, правомірними, розрахунок з огляду на прострочення сплати відповідачем основної заборгованості виконано арифметично вірно, з урахуванням чого, позовна вимога про стягнення 3% річних у розмірі 45180,91 грн. та інфляційних втрат у розмірі 109680,87 грн. визнається судом обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у заявах по суті справи також просить суд зменшити розмір пені та 3% річних.

Відповідач зазначає, що основні об`єкти споживання електричної енергії ННЦ ХФТІ знаходяться на території с. П`ятихатки у м. Харкові, з 24.02.2022 тривалий час перебували в зоні обстрілів, по даному факту здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000053. В результаті військових дій пошкоджено всі будівлі ННЦ ХФТІ, системи електро-,тепло-,водопостачання та водовідведення, орієнтовна загальна вартість та обсяги відновлювальних робіт складають 205470,187 тис. грн. Крім того, з 01.03.2022 згідно наказу від 28.02.2022 №1вп ННЦ ХФТІ переведений в режим простою, фактично не функціонує та не має можливості повноцінно вести господарську діяльність, частина працівників працює в дистанційному режимі, що також впливає на оперативність роботи.

Згідно з частиною 1 статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами частини 4 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо вони значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Разом з тим, суд наголошує, що зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (позиція Верховного Суду в постановах від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19).

При цьому в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Суд звертає увагу, що проценти та інфляційні втрати, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто вони є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, мають компенсаційний, а не штрафний характер, тоді як статтями 551 ЦК України та 233 ГК України передбачена можливість зменшення виключно штрафних санкцій, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо можливості зменшення 3% річних.

Щодо посилання відповідача у відзиві на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/471/18 в якості обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру 3% річних та пені, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи №902/471/18, а саме встановлення такої процентної ставки в умовах договору на рівні 40% та 96%, і її явної невідповідності принципу справедливості, в той час як у даній справі відсотки річних розраховані за встановленою у статті 625 ЦК України ставкою у розмірі 3%. Наведене свідчить про нерелевантність обставин справи №902/471/18 та сформованих у вказаній справі правових висновків до фактичних обставин цієї справи. Також, у справі №902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду не було викладено висновків щодо можливості зменшення розміру інфляційних втрат. При цьому матеріали справи свідчать, що позивачем змінено предмет позову в частині пені та заявлено до стягнення лише 3% річних та інфляційні втрати.

Водночас суд звертає увагу відповідача, що позивач, як господарюючий суб`єкт також вимушений здійснювати свою господарську діяльність в умовах воєнного стану та має правомірні очікування на виконання контрагентом своїх господарських зобов`язань, що сприятиме здійсненню позивачем господарської діяльності в умовах воєнного стану.

З огляду на вище вказане, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру 3% річних як необґрунтованого та безпідставного.

Щодо обґрунтувань відповідача у відзиві на позовну заяву про нерівномірний розподіл асигнувань з державного бюджету та тверджень про відсутність можливості своєчасно розрахуватися за спожиту електричну енергію, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 218 ГК України та статті 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, відсутність у боржника необхідних коштів, погіршення фінансового стану, відсутність необхідних бюджетних асигнувань не звільняє його від обов`язку своєчасно виконати господарські зобов`язання, а також не є безумовною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2018 у справі №904/6252/17, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17, від 07.11.2019 у справі №916/1345/18, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд звертається до практики Європейського Суду з прав людини у рішенні по справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, суд звертається до практики Європейський суд з прав людини, який зазначив, що відсутність грошових коштів не може бути підставою відмови або затримки виконання грошових зобов`язань (справа "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 (заява №59498/00), Справа "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 (заява № 18357/91).

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на істотні та вагомі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому, судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок зазначених вище судом доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України та враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" (61108, м. Харків, вул. Академічна, буд. 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10, ) 3% річних у розмірі 45180,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 109680,87 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене в порядку та строки, що передбачено ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "02" серпня 2024 р.

Суддя Г.І. Сальнікова