ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"31" липня 2024 р. Справа№ 910/11902/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

розглянувши заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В.

у справі за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2023 (повний текст складено 22.12.2023)

у справі № 910/11902/23 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до 1) ОСОБА_1 ,

2) ОСОБА_2 ,

3) ОСОБА_3 ,

4) ОСОБА_4 ,

5) ОСОБА_5 ,

6) ОСОБА_6 ,

7) ОСОБА_7 ,

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк",

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національний банк України

про солідарне стягнення 241 100 943,50 грн

УСТАНОВИВ:

У провадженні Північного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В. перебуває апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2023 у справі №910/11902/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2024 призначено справу до розгляду на 01.08.2024.

23.07.2024 до Північного апеляційного господарського суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшла заява, сформована в системі "Електронний суд" 23.07.2024, про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., суддів: Гончарова С.А., Тарасенко К.В. від розгляду апеляційної скарги у справі №910/11902/23.

Подана заява обґрунтована тим, що, на думку заявника, існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів, оскільки при здійсненні авторозподілу даної справи було порушено порядок визначення суддів в частині їх спеціалізації, оскільки предметом розгляду у справі №910/11902/23 є відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі пов?язаними з банком особами, що належить до спеціалізації суддів судової палати для розгляду справи щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів.

Також позивач зазначив, що у справі №910/268/23, що є подібною з предметом розгляду у справі №910/11902/23, колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю. заявлено самовідвід від розгляду справи, оскільки відповідно до Персональної спеціалізації суддів судових палат Північного апеляційного господарського суду, затвердженої рішенням зборів суддів, колегія суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р., входять до складу першої судової палати, до спеціалізації якої віднесено, зокрема, розгляд спорів, що виникають із земельних відносин.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2024 визнано заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В. від розгляду справи №910/11902/23 необґрунтованою. Матеріали справи №910/11902/23 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою щодо розгляду заяви про відвід судді, відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2024 для розгляду заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В. від розгляду справи №910/11902/23 сформовано колегію суддів, головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Буравльов С.І., Шапран В.В.

Згідно п.п. 7, 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Розглянувши заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В. від розгляду справи №910/11902/23 колегія суддів установила наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачає, що "суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України".

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Принцип об`єктивності судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх посадових обов`язків. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію розумного спостерігача. У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (по різним причинам) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади, тому судді належить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні фактори, зокрема такі, як заінтересованість у вирішенні конкретної справи.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23).

Як установлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Як убачається із матеріалів справи, позивач, як на підставу для відводу колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В. від розгляду заяви, посилається на те, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 20.12.2023 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №910/11902/23 була постановлена в рамках розгляду позовної заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (посадових осіб ПАТ "Український професійний банк") про відшкодування шкоди в порядку ч. 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому спір саме в даній категорії належить до спеціалізації суддів судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів.

Розглянувши заяву позивача колегія суддів зазначає, як слідує з матеріалів справи, позивачем у справі є Фонд гарантування, який на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в межах наданих законом повноважень звернувся з позовом до відповідачів, як колишніх керівників (посадових осіб ПАТ "Український професійний банк", які своїми рішеннями при виконанні службових обов`язків заподіяли шкоду ПАТ "Український професійний банк" у сфері організації та здійснення господарської діяльності), з вимогами про стягнення шкоди, нормативно обґрунтовуючи свої вимоги ст. ст. 22, 92, 1190, 1166 ЦК України. Отже, переданий на розгляд суду спір не є спором, який стосується прав особи щодо участі в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) від діяльності даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а отже не є корпоративним в розумінні приписів п 3-5 ч.1 ст. 20 ГПК України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у справі № 910/268/23 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про відшкодування, стягнення шкоди з відповідача, як учасника банку, пов`язаної з Акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" особи, що мала вирішальний вплив на діяльність банку, дії якої призвели до заподіяння шкоди кредиторам такого банку, що є ознаками корпоративного спору.

Тому на переконання суду, посилання заявника на ухвалу суду Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 у справі № 910/268/23 є недоречним, оскільки, справа № 910/268/23 є відмінною від даної справи №910/11902/23 та не відноситься до корпоративних спорів.

Відтак, розглянувши заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В. від розгляду справи №910/11902/23, суд не убачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи в її обґрунтування, у розумінні ст. ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути підставою для відводу колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В. від розгляду справи №910/11902/23.

Заява позивача про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В. від розгляду справи №910/11902/23 не містить даних про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів.

За таких обставин, керуючись ст. 35, 36, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В. від розгляду справи №910/11902/23 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили у порядку статті 235 ГПК України, та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст. 287 Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран