ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року

м. Київ

cправа № 925/1314/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Малашенкової Т.М., Ємця А.А.,

за участю секретаря судового засідання - Пасічнюк С.В.,

представників учасників справи:

позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" - не з`явились, відповідача - акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" - адвокат Беленкова В.В., дов. від 20.02.2024 № б/н,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" (далі - Оператор ГРМ)на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 (суддя Кучеренко О.І.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 (головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Барсук М.А. і Пономаренко Є.Ю.)

у справі № 925/1314/23

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Оператор ГТС)

до Оператора ГРМ

про стягнення 6 160 553,53 грн.

Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 29.07.2024 № 32.2-01/1632 у зв`язку з відпусткою суддів Колос І.Б. і Жайворонок Т.Є. призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 925/1314/23, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Булгакова І.В. (головуючий), Малашенкова Т.М. і Ємець А.А.

За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд

ВСТАНОВИВ:

Оператор ГТС звернувся до суду з позовом до Оператора ГРМ про стягнення 6 160 553,53 грн заборгованості за замовлену (договірну) потужність та перевищення замовленої (договірної) потужності, у тому числі: 4 628 091,16 грн основної заборгованості, 1 090 197,95 грн пені, 97 959,41 грн 3% річних та 344 305,01 грн "інфляційних втрат".

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором транспортування природного газу № від 31.12.2019 (далі - Договір) в частині сплати за замовлену (договірну) потужність та перевищення замовленої (договірної) потужності у період протягом січня 2022 року - січня 2023 року. На підтвердження вартості наданих послуг позивач направив відповідачу акти наданих послуг замовленої (договірної) потужності та акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, проте у строки, визначені пунктом 8.4 Договору, відповідач не оплатив вартість послуг з транспортування та розподілу природного газу замовленої (договірної) та за перевищення замовленої потужності на загальну суму 4 628 091,16 грн, у зв`язку з чим спірна сума заборгованості з урахуванням нарахованих пені, 3% річних та "інфляційних втрат" підлягають стягненню в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2024, позов задоволено.

Судові рішення мотивовано тим, що надані позивачем докази, включаючи акти наданих послуг замовленої (договірної) потужності та перевищення замовленої (договірної) потужності, звіти про використання замовленої потужності та рахунки на оплату за період січень-грудень 2022 року та січень 2023 року, підтверджують існування основної заборгованості за замовлену (договірну) потужність та перевищення замовленої (договірної) потужності за спірний період. У зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань, з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню пеня, 3% річних та "інфляційні втрати", розрахунок яких судами перевірено та визнано правильним.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанції, Оператор ГРМ звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій:

- на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема, статей 73-80, 86, 236-238, 269 ГПК України без урахування висновків Верховного суду щодо застосування зазначених норм, викладених у постановах від 19.01.2023 у справі № 914/2441/21, від 03.10.2023 у справі № 926/3570/21, від 15.07.2022 у справі № 921/184/21, від 26.07.2022 у справі № 921/183/21, від 24.11.2022 у справі № 910/20806/21, щодо перевірки при дослідженні доказів формули і порядку, застосованих Оператором ГТС для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності, як необхідного критерія для визнання рішення законним та обґрунтованим;

- на обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник посилається на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування положень пункту 15 глави 1 розділу ІХ Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2493, у їх взаємозв`язку з абзацом п`ятим пункту 8.4 Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497 (в редакції зі змінами згідно з постановою від 29.10.2021 № 1909) та абзацу п`ятого пункту 8.4 Договору у разі відсутності додатка 1 до договору та визначених в такому додатку замовлених точок входу і точок виходу як складової формули обрахунку добової вартості перевищення замовленої потужності, вказаної в договорі у подібних правовідносинах.

Просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оператор ГТС у відзиві на касаційну скаргу просить закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Оператора ГРМ, а судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін, з посиланням, зокрема, на їх законність та обґрунтованість.

Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, відповідно до встановлених ними обставин справи, враховуючи підстави відкриття касаційного провадження, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представника відповідача, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31.12.2019 Оператор ГТС (оператор) та публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (замовник) уклали Договір, за умовами якого:

- оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (пункт 2.1);

- послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуг є доступ замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті Оператора. Підписанням цього договору замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених Правил позбавляє його права пред`являти претензії до оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю замовника (пункт 2.2);

- обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (пункт 2.3 договору);

- приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГТС (пункт 2.4);

- замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (пункт 2.5);

- взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу ГТС. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом ГТС. Після набуття права доступу до інформаційної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом ГТС (пункт 2.8);

- оператор має право, зокрема, своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги та стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, та/або плату за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями в порядку, визначеному цим договором (пункт 3.2);

- замовник, серед іншого, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями, та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним у газотранспортну систему, у порядку, визначеному цим договором та Кодексом ГТС (пункт 4.1);

- порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу ГТС та з урахуванням цього договору (пункт 5.1);

- вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом (пункт 7.1);

- оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.tsoua.com (пункт 7.2);

- тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору (пункт 7.3);

- вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності замовника згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби (пункт 8.1);

- вартість замовленої потужності замовника (суб`єкта, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) на період газового місяця (Р) визначається як сума вартості замовлених потужностей за кожен день газового місяця. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Замовник який є оператором газорозподільної системи, здійснює остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг. У випадку якщо розрахунковий обсяг використання потужності замовником (суб`єктом, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператором газорозподільної системи), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Вартість перевищення замовленої потужності за кожний день газового місяця розраховується для кожного дня перевищення за формулою, наведеною у пункті 8.4 договору. Звіт оператора про використання замовленої потужності замовником, який надається до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу, містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату або повідомлення про зарахування надмірно сплачених коштів у рахунок плати за використання договірної потужності на наступні періоди. Розбіжності щодо вартості перевищення замовленої потужності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений у цьому пункті цього договору, визначається за даними оператора (пункт 8.4);

- послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг (пункт 11.1);

- оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора (пункт 11.2);

- замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора (пункт 11.3);

- у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 13.5);

- цей договір набирає чинності з дня його укладання. а в частині транспортування природного газу з 7:00 години 1 січня 2020 року (включно) у разі настання таких відкладальних обставин: надання оператору остаточного рішення про сертифікацію Регулятором, прийнятого з урахуванням висновку Секретаріату Енергетичного Співтовариства; наявності у оператора права на провадження діяльності з транспортування природного газу. Цей договір діє до 31 грудня 2022 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 17.1);

- будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою (пункт 19.2).

16.04.2020 сторонами підписано додаткову угоду №1 до Договору, за якою у тексті Договору та в тексті додатка до Договору слова "публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" замінити словами "акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз", скорочене найменування ПАТ "Черкасигаз" змінити на АТ "Черкасигаз".

На виконання умов Договору позивач у період з січня 2022 року до січня 2023 року надавав, а відповідач приймав послуги розподілу природного газу. За результатами остаточної алокації відборів відповідачем газу, позивачем були виявлені обсяги перевищення договірних потужностей.

Відповідно до звітів про використання замовленої потужності, із зазначенням перевищення замовленої потужності, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, становить: за січень 2022 року у розмірі 95,73458 тис.м3/добу; за лютий 2022 року у розмірі 67,90127 тис.м3/добу; за березень 2022 року у розмірі 3894,72072 тис.м3/добу; за квітень 2022 року у розмірі 2898,70168 тис.м3/добу; за травень 2022 року у розмірі 0,63023 тис.м3/добу; за червень 2022 у розмірі 40,80932 тис.м3/добу; за липень 2022 року у розмірі 318,35824 тис.м3/добу; за серпень 2022 у розмірі 225,99325 тис.м3 /добу; за вересень 2022 у розмірі 1183,16532 тис.м3/добу; за жовтень 2022 у розмірі 58,02194 тис.м3/добу; за листопад 2022 року у розмірі 73,80255 тис.м3/добу; за грудень 2022 року у розмірі 3108,90995 тис.м3/добу; за січень 2023 року у розмірі 4539,66138 тис.м3/добу.

У період з січня 2022 року до січня 2023 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги з розподілу замовленої (договірної) потужності на період на добу наперед в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та послуги перевищення замовленої (договірної) потужності в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи на загальну суму 4 628 091,16 грн, що підтверджене актами наданих послуг, підписаними уповноваженою особою оператора шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису.

Позивач направляв на адресу відповідача вищевказані акти наданих послуг для їх підпису та повернення на адресу оператора, що підтверджене відповідними описами-вкладення, списками згрупованих відправлень, що містяться у матеріалах справи. Відповідач ці акти наданих послуг не підписав та не повернув їх позивачу.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату наданих послуг з розподілу замовленої (договірної) потужності та послуги перевищення замовленої (договірної) потужності в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи на загальну суму 4 628 091,16 грн. На підтвердження надсилання рахунків та звітів про використання замовленої потужності позивач надав суду реєстр файлів, відправлених з інформаційної платформи Оператора ГТС.

Відповідач не розрахувався з позивачем за надані послуги. Відсутність надходжень грошових коштів від відповідача на поточні рахунки позивача, які відкриті в акціонерному банку "Укргазбанк", відсутні, що підтверджується довідками банку № 15932/17973/2023 від 11.05.2023, № 15932/21633/2023 від 09.06.2023 та № 15932/28113/2023 від 01.08.2023.

Матеріали справи містять підписані лише зі сторони позивача акти приймання-передачі природного газу за січень-серпень 2022 року, зведені акти приймання передачі природного газу за період січень 2022 року - січень 2023 року та докази їх направлення на адресу відповідача. Згідно з цими актами оператор передав, а замовник прийняв на пунктах приймання-передачі природного газу природний газ у відповідному обсязі, а також зведені акти приймання-передачі природного газу за січень-грудень 2022 року та січень 2023 року.

На зверненням позивача до НКРЕКП із листом № ТОВВИХ-23-5998 від 11.05.2022, комісія разом з листом № 5616/16.2.1/7-23 від 26.05.2023 надала можливість позивачу ознайомитися із звітами відповідача про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків (звіти форми 8в), у тому числі і за період січень-грудень 2022 року, січень 2023 року.

З цих форм слідує, що відповідачем самостійно подано до НКРЕКП звіти, у яких відповідач у повному обсязі визнає обсяги переданого позивачем природного газу з газотранспортної системи та обсяги використаної потужності за спірний період. Обсяги переданого природного газу у цих звітах повністю співпадають із даними, що містяться у даних, які внесені позивачем до Інформаційної платформи.

Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення коштів за перевищення заявленої (договірної) потужності за Договором, а також пені, "інфляційних втрат" та 3 % річних за порушення строків оплати заборгованості за такі послуги.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Колегія суддів враховує, що процесуальний кодекс та інші законодавчі акти не містять визначення поняття «подібні правовідносини», а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів звертається до правових висновків, викладених у судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін «подібні правовідносини» може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і в разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Враховуючи наведені висновки щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), Велика Палата Верховного Суду визнала за потрібне конкретизувати раніше викладені Верховним Судом висновки щодо цього питання та зазначила, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Обґрунтовуючи наявність передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження судових рішень, скаржник зазначив, що висновки апеляційного суду у справі, яка розглядається, суперечать правовим висновкам, наведеним у постановах Верховного Суду від 15.07.2022 у справі № 921/184/21, від 26.07.2022 у справі № 921/183/21, від 24.11.2022 у справі № 910/20806/21, від 19.01.2023 у справі № 914/2441/21, від 03.10.2023 у справі № 926/3570/21 щодо перевірки при дослідженні доказів формули і порядку, застосованих Оператором ГТС для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності.

На думку скаржника, у цій справі, розрахунок вартості перевищення замовленої потужності позивачем здійснено не вірно, а судами вказаний розрахунок не перевірено.

Проте обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, не підтвердилися з огляду на таке.

Предметом розгляду цієї справи, як і справ, перелік яких наведено скаржником для обґрунтування пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, є стягнення заборгованості з оплати перевищення замовленої (договірної) потужності за договором транспортування природного газу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Позовні вимоги, на неврахування яких посилається скаржник, а також цього спору, обґрунтовані підставою неналежного виконання відповідачем (замовником) грошового зобов`язання за договором транспортування природного газу за умов спільного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин (зокрема, Кодекс ГТС у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, Типовий договір) - змістовий критерій.

Отже, Верховний Суд виходить з того, що справи: № 921/184/21, № 921/183/21, № 914/2441/21, № 926/3570/21 і ця справа (№ 925/1314/23) - є схожими у частинах, які стосуються предмета позову, підстави виникнення спірних правовідносин та їх нормативно-правового регулювання.

У всіх постановах Верховного Суду, на які посилається позивач у касаційній скарзі на обґрунтування пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, колегіями суддів застосовано при розгляді справ, зокрема, положення Кодексу ГТС під час перевірки формули і порядку, застосованих оператором для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності та наведено висновок, що до предмета доказування у таких спорах входять, зокрема, обставини стосовно визначення вартості і порядку розрахунку зазначеної заборгованості.

Між тим, позовні вимоги у справах: № 921/184/21, № 921/183/21, № 914/2441/21, № 926/3570/21 та у цій справі обґрунтовані тим, що відповідачем не надано номінацію на точку входу/виходу, на яку йому розподіллено у спірний період потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу, а вся потужність, яка надана є перевищенням замовленої договірної потужності, а тому є підстави для нарахування позивачем оплати.

При цьому, як у цій справі, так і у справах: № 921/184/21, № 921/183/21, № 914/2441/21, № 926/3570/21 - суди встановили, що обсяг послуги, що надається за Договором, визначається підписанням додатка № 1 до Договору (розподіл потужності) та/або додатка № 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби. Договір транспортування не встановлює спеціальний порядок визначення вартості щодобового небалансу, яку має сплатити замовник, а також не містить відсилок до жодних додатків до Договору транспортування, як-то до додатків 1, 2. Сторонами не укладено додаток №1 до Договору. Попередні судові інстанції виснували, що відсутність укладених Додатків 1, 2 до Договору не свідчить про непогодження сторонами умов надання послуг із замовлення добової потужності, а вона є такою, що дорівнює нулю (нульова номінація). При цьому суди визначили, що оскільки вся потужність, яка була надана замовнику, за вказаних обставин, є перевищенням замовленої договірної потужності, то оператор, з метою виконання покладених на нього обов`язків щодо уникнення можливих перевантажень на газотранспортну систему, стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату, яка розраховується за формулою, передбаченою Кодексом ГТС, та пунктом 8.4. Типового договору, що відповідає пункту 8.4. Договору у кожній із зазначених справ.

Між тим, скасовуючи судові рішення у справах: № 921/184/21, № 921/183/21, № 914/2441/21, № 926/3570/21 - щодо стягнення вказаної плати за перевищення замовленої потужності, а також пені, інфляційних втрат та 3 % річних за порушення строків оплати заборгованості за такі послуги та направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив про передчасність висновків щодо задоволення позову, оскільки судами попередніх інстанцій не перевірено, який тариф застосовано позивачем для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності, а також не перевірено формулу та порядок здійснення відповідного розрахунку.

Втім, по-перше, висновки Верховного Суду у наведених справах не є остаточними, а скасування судових рішень про задоволення позову та направлення цих справ на новий розгляд, ураховуючи обставини кожної з цих справ, зумовлено порушенням судами норм процесуального права щодо дослідження та надання об`єктивної оцінки аргументам учасників справи і всім зібраним у справі доказам, всебічного і повного з`ясування фактичних обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

А, по-друге, суди попередніх інстанцій у справі, яка розглядається, (№ 925/1314/23), задовольняючи позовні вимоги встановили, що тариф плати за перевищення замовленої потужності був застосований і наданий позивачем за формулою та порядком здійснення відповідного розрахунку, визначеними положеннями пунктом 8.4. Договору, який відповідає пункту 8.4. Типового договору та положенням Кодексу ГТС. Вказана формула перевірена судами попередніх інстанцій і є вірною, як і розрахунок пені, "інфляційних втрат" та 3% річних, надані позивачем та наведені у рішенні суду першої інстанції й перевірені судом апеляційної інстанції. Тому судами попередніх інстанцій у цій справі цілком дотримано норми процесуального права щодо дослідження та надання об`єктивної оцінки аргументам учасників справи, всім зібраним у справі доказам, всебічного і повного з`ясування фактичних обставин справи для правильного вирішення спору.

Правовідносини у справі, яка розглядається, і в зазначених скаржником у касаційній скарзі справах (№ 921/184/21, № 921/183/21, № 914/2441/21, № 926/3570/21) хоча і містять частково схожі критерії, які стосуються предмета позову, підстави виникнення спірних правовідносин та їх нормативно-правового регулювання, але є істотно відмінні (у справі, що розглядається, з одного боку, і у згаданих справах - з іншого) за фактично-доказовою базою і встановленими судами обставинами справи.

Щодо справи № 910/20806/21, то позовні вимоги у ній обґрунтовані перевищенням замовником погодженої у Додатку № 1 замовленої договірної потужності (на відміну від справи № 925/1314/23, яка розглядається та наведених у переліку скаржника справ: 921/184/21, № 921/183/21, № 914/2441/21, № 926/3570/21, - де замовником фактично подано нульову номінацію та не укладено сторонами Додатку №1), а тому вказані справи не є подібними зі справою № 910/20806/21 за підставою позову.

Пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою Оператора ГРМ у частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Касаційне провадження у цій справі також відкрито на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Так, скаржник вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування положень пункту 15 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС у їх взаємозв`язку з абзацом п`ятим пункту 8.4 Типового договору та абзацу п`ятого пункту 8.4 Договору у разі відсутності додатка 1 до Договору та визначених в такому додатку замовлених точок входу і точок виходу як складової формули обрахунку добової вартості перевищення замовленої потужності, вказаної в договорі у подібних правовідносинах.

Відповідно до приписів пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд, також, виходить з того, що зі змісту пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики, шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

Суд виходить з того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

Слід зазначити, що висновки Верховного Суду стосовно питання застосування норм матеріального права, які зазначені скаржником, у подібних правовідносинах, ураховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц, відсутні.

Отже, з огляду на відсутність таких висновків, необхідно з`ясувати наявність або відсутність неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд виходить з того, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 311 ГПК України).

Що ж до наведеного Верховний Суд зазначає таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, сторонами не укладено додаток №1 до Договору. Між тим попередні судові інстанції виснували, що відсутність укладених додатків 1, 2 до Договору не свідчить про непогодження сторонами умов надання послуг із замовлення добової потужності.

Між тим суди, дослідивши умови укладеного учасниками справи Договору та надавши їм правову оцінку, також визначили, що відповідач, отримавши від позивача через Інформаційну платформу звіти про використання замовленої потужності, які містять розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною потужністю), а також акти наданих послуг та рахунки на оплату мав право, однак не направив жодних заперечень щодо здійснення позивачем обліку транспортованого природного газу за період січня 2022 року - січня 2023 року, а також не надав документального підтвердження того, що такий облік здійснено некоректно чи з порушенням умов Договору або діючого законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Суди виснували, що розрахунок величини перевищень замовленої (договірної) потужності, здійснений Оператором ГТС, відповідає положенням, передбаченим умовами Кодексу ГТС, Типовому договору та Договору. При цьому, розрахунки, які надано позивачем, наведені у рішенні місцевого суду, перевірені судом апеляційної інстанції та визнані судами, як обґрунтовані та вірні.

Величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.

Враховуючи, що відповідач не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, тому вважається, що замовником подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу, а вся потужність, яка надавалася відповідачу, є перевищенням замовленої договірної потужності. А тому позивач, на підставі остаточної алокації подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за період січня 2022 року - січня 2023 року встановив величину використаних відповідачем обсягів потужності точок входу/виходу. При цьому Оператор ГТС фактично здійснює алокацію (аналіз та систематизацію даних) на підставі інформації щодо обсягів відібраного газу, яка була надана самим замовником послуг у звітах форми 8в, за якими обсяги природного газу у в повному обсязі співпадають з даними інформаційної платформи Оператора ГТС щодо використаних Оператором ГРМ обсягів перевищення договірної потужності та відображеними у відповідних актах наданих послуг, звітах про використання замовленої потужності та рахунках за спірний період.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 918/686/21.

За наведених обставин відсутні підстави для формування висновку Верховного Суду щодо застосування положень пункту 15 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС у їх взаємозв`язку з абзацом п`ятим пункту 8.4 Типового договору та абзацу п`ятого пункту 8.4 Договору у разі відсутності додатка 1 до Договору та визначених в такому додатку замовлених точок входу і точок виходу як складової формули обрахунку добової вартості перевищення замовленої потужності, вказаної в договорі у подібних правовідносинах.

З огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено), покладається на скаржника.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин Верховний Суд вважає, що надав відповіді на всі істотні, вагомі та доречні доводи, які викладені скаржником у касаційній скарзі та стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції Суд вважає, що доводи Оператора ГРМ викладені у касаційній скарзі на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2024, про неврахування висновків щодо застосування норми права, викладених у постановах Верховного Суду, не підтвердилися та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційне провадження за касаційною скаргою Оператора ГРМ в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно закрити, а в частині підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 129 ГПК України понесені Оператором ГРМ у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтею 129, пунктом 5 частини першої статті 296, статтями 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 у справі № 925/1314/23 з підстави, касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, - закрити.

2. Касаційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 у справі № 925/1314/23 з підстави, касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України - залишити без задоволення.

3. Рішення господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 у справі № 925/1314/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова

Суддя А. Ємець