ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2024 р. Справа №911/146/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика бакалейних продуктів"

на рішення Господарського суду Київської області від 03.05.2024

у справі №911/146/24 (Горбасенко П.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Пак"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика бакалейних продуктів"

про стягнення 110 029,84 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Пак" (далі - ТОВ "Смарт Пак") звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика бакалейних продуктів" (далі - ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів") заборгованості у розмірі 110 029,84 грн, з яких: 86 588,95 грн - пеня, 18 254,83 грн - інфляційні втрати, 5 186,06 грн - три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу від 15.08.2020 №01/15082020 щодо своєчасної оплати поставленого товару.

Обставини вказаного порушення встановлювались рішенням Господарського суду Київської області від 19.04.2023 у справі №911/2852/22, що набрало законної сили, за яким з ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" стягнуто 347 775,13 грн основного боргу, 192 043,49 грн пені, 16 552,01 грн трьох процентів річних, 32 804,15 грн інфляційних втрат, 5 216,63 грн витрат по сплаті судового збору, 15 000,00 грн витрат на правничу допомогу, а також закрито провадження у справі №911/2852/22, в частині вимоги про стягнення 170 000,00 грн основного боргу.

Однак, відповідач рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2023 у справі №911/2852/22 виконав 05.06.2023, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу пеню, три проценти річних та компенсаційні виплати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.05.2024 у справі №911/146/24 позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" на користь ТОВ "Смарт Пак" 82 776,18 грн пені, 4 939,76 грн трьох процентів річних, 18 254,83 інфляційних втрат та 2 333,04 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для нарахування пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат за період, що не був охоплений рішенням Господарського суду Київської області від 19.04.2023 №911/2852/22 до моменту повного погашення ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" основного боргу. Здійснивши власний перерахунок пені, в межах заявлених позивачем періодів, визначених з урахуванням умов договору купівлі-продажу, зокрема пункту 3.5 договору, законодавчих приписів та встановлених судом обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 82 776,18 грн пені. Також, здійснивши перерахунок трьох процентів річних, суд першої інстанції дійшов висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 4 939,76 грн трьох процентів річних. При цьому, перевіривши наданий ТОВ "Смарт Пак" розрахунок інфляційних втрат, суд першої інстанції зазначив, що він є арифметично правильним, зробленим відповідно до приписів чинного законодавства та умов договору купівлі-продажу, у зв`язку чим вимогу позивача про стягнення з відповідача 18 254,83 грн інфляційних втрат належить задовольнити повністю. Крім того, місцевий господарський суд не прийняв до уваги доводів відповідача щодо застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення пені, а також зазначив, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення заявлених до стягнення сум пені та трьох процентів річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення від 03.05.2024 у справі №911/146/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Так, скаржник зазначає, що позивач не надав належного обґрунтування та математичного розрахунку суми позовних вимог заявлених в позові. Суд першої інстанції не з`ясував підстави походження боргу, не з`ясував обставини, які мали значення для вирішення спору, зокрема, судом не встановлено підстави походження боргу.

Також, на думку апелянта, нарахування пені є безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивач в цій частині пропустив строки позовної давності та не довів документально протилежного.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що доводи апеляційної скарги та письмових пояснень відповідача щодо безпідставності позову, поданих останнім під час розгляду справи в суді першої інстанції, є тотожними за своїм змістом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Смарт Пак" у справі №911/146/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" на рішення Господарського суду Київської області від 03.05.2024 у справі №911/146/24 залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

30.05.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №911/146/24. Розгляд апеляційної скарги ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі №911/146/24 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/146/24. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 02.07.2024.

12.06.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/146/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 продовжено ТОВ "Смарт Пак" строк на подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії апеляційної скарги.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач, у порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів", а рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 у справі №911/146/24 залишити без змін.

Так, позивач зазначає, що не відповідають дійсності доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивачем нібито не надано відомостей про походження зобов`язань та не надано обґрунтованих розрахунків пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Також, ТОВ "Смарт Пак" вказує, що доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування строку позовної давності щодо стягнення пені безпідставні та посилаються на неактуальні норми права і судову практику.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

15.08.2020 між ТОВ "Смарт Пак" (постачальник) та ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" (покупець) укладено договір купівлі-продажу №01/15082020, за умовами якого постачальник зобов`язується поставляти і передавати у власність покупця партії полімерної продукції або полімерної продукції з нанесенням на неї графічного та текстового зображення, відповідно до погоджених сторонами специфікацій, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктом 3.1 договору ціна товару визначається в національній валюті України - гривні, являється договірною та погоджується сторонами у специфікаціях на кожну окрему партію товару. Остаточна вартість товару, який оплачується по факту відвантаження, вказується постачальником у видаткових та/або товаро-транспортних накладних, які є невід`ємною частиною даного договору. Відмітка покупця у видатковій накладній про прийом товару свідчить про його згоду з ціною товару.

Відповідно до пункту 3.4 договору розрахунки за кожну партію товару покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту фактичного відвантаження товару покупцю.

Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, вказаний у цьому договорі, якщо від останнього не надійдуть вказівки щодо здійснення оплати за іншими банківськими реквізитами (пункт 3.5 договору).

Незалежно від призначення платежу, вказаного в платіжному документі, постачальник має право спрямувати кошти, що надійшли від покупця на рахунок постачальника за товар, на погашення заборгованості, яка виникла раніше ніж зазначена у платіжному документі покупця (пункт 3.6 договору).

За умовами пункту 5.2 договору моментом фактичної передачі партії товару вважається дата, зазначена у видатковій та/або товаро-транспортній накладній постачальника.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2020. Після закінчення терміну дії договору його умови залишаються дійсними стосовно всіх партій товару, які були поставлені у строк його дії. Також сторони не звільняються від зобов`язань щодо оплати товару та зобов`язань по заміні товару, щодо якого своєчасно пред`явлені рекламації.

За змістом пункту 1.2 договору, у випадку, якщо не пізніше ніж за 20 календарних днів до закінчення строку дії даного договору, зазначеного в пункті 11.1 договору, ні одна з сторін не направить в адрес іншої сторони повідомлення про необхідність припинення дії даного договору, то договір вважається одноразово пролонгованим до кінця наступного календарного року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.04.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 у справі №911/2852/22, частково задоволено позовні вимоги ТОВ "Смарт Пак", стягнуто з ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" на користь ТОВ "Смарт Пак" 347 775,13 грн основного боргу, 192 043,49 грн пені, 16 552,01 грн трьох процентів річних, 32 804,15 грн інфляційних втрат, 5 216,63 грн витрат по сплаті судового збору та 15 000,00 грн витрат на правничу допомогу, а також закрито провадження у справі №911/2852/22 в частині вимоги про стягнення 170 000,00 грн основного боргу.

У мотивувальній частині цього рішення суд встановив, зокрема, що на виконання умов договору купівлі-продажу позивачем поставлено товар та послуги, а відповідачем їх прийнято на суму 2 116 554,80 грн, згідно з видатковими накладними/актами виконаних робіт:

- від 06.10.2020 №287 на суму 295 542,83 грн (рахунок-фактура від 06.10.2020 №298);

- від 06.10.2020 №294 на суму 105 040,00 грн (рахунок-фактура від 20.08.2020 №251);

- від 31.05.2021 №63 на суму 131 202,30 грн (рахунок-фактура від 31.05.2021 №63);

- від 01.06.2021 №70 на суму 56 200,32 грн (рахунок-фактура від 01.06.2021 №70);

- від 03.09.2021 №101 на суму 20 504,00 грн (рахунок-фактура від 03.09.2021 №101);

- від 03.09.2021 №102 на суму 20 504,00 грн (рахунок-фактура від 03.09.2021 №102);

- від 03.09.2021 №103 на суму 20 504,00 грн (рахунок-фактура від 03.09.2021 №103);

- від 10.09.2021 №107 на суму 127 394,16 грн (рахунок-фактура від 10.09.2021 №106);

- від 08.12.2021 №154 на суму 336 604,86 грн (рахунок-фактура від 08.12.2021 №155);

- від 08.12.2021 №155 на суму 105 283,20 грн (рахунок-фактура від 08.12.2021 №156);

- від 04.07.2022 №78 на суму 766 171,13 грн (рахунок-фактура від 04.07.2022 №70);

- від 04.07.2022 №79 на суму 131 604,00 грн (рахунок-фактура від 04.07.2022 №80).

Господарський суд Київської області рішенням від 19.04.2023 у справі №911/2852/22 встановив факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу, в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар та факт наявності заборгованості ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" перед позивачем в сумі 347 775,13 грн, і як наслідок, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача, зокрема, пені та трьох процентів річних за період з 06.11.2020 до 20.12.2022, а також інфляційних втрат за період з серпня до листопада 2022 року.

За приписами частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, встановлені рішенням суду у справі №911/2852/22 обставини щодо наявності заборгованості ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" перед позивачем, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу, є преюдиційними для розгляду зазначеної справи у розумінні частини 4 статті 75 ГПК України та повторному доказуванню не підлягають.

ТОВ "Смарт Пак" стверджує, що у зв`язку з тривалим невиконанням ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" умов спірного договору наявні підстави для донарахування пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат за період, що не охоплений рішенням Господарського суду Київської області від 19.04.2023 у справі №911/2852/22 до моменту повного погашення відповідачем основного боргу за таким договором.

За доводами позивача, станом на 19.04.2023, заборгованість відповідача складала 347 775,13 грн, що підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 19.04.2023, яке Північний апеляційний господарський суд постановою від 30.10.2023 у справі №911/2852/22 залишив у силі.

Крім того, ТОВ "Смарт Пак" вказало про сплату відповідачем, після ухвалення означеного рішення, основної суми боргу за договором купівлі-продажу: 21.04.2023 на суму 10 000,00 грн; 19.05.2023 на суму 50 000,00 грн; 02.06.2023 на суму 156 171,13 грн; 05.06.2023 на суму 131 604,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "Смарт Пак" стверджує, що остаточне погашення боргу за договором купівлі-продажу відбулося лише у червні 2023 року, у зв`язку з чим просить стягнути з ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" 86 588,95 грн пені, 5 186,06 грн трьох процентів річних та 18 254,83 грн інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду зазначеного підписання відповідачем договору купівлі-продажу свідчить про його погодження з умовами цього договору та породжує для останнього обов`язок з його виконання.

Крім того, як вірно встановлено місцевим господарським судом, укладений між позивачем та відповідачем договір є договором купівлі-продажу, відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 ЦК України.

Відповідно до частини 7 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), що кореспондується з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За змістом частин 1, 2 статті 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно з частиною 1 статті 598, частиною 1 статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Отже, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Таким чином, означене спростовує доводи відповідача стосовно вирішення Господарським судом Київської області у справі №911/2852/22 спору між ТОВ "Смарт Пак" та ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" щодо стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат за договором купівлі-продажу, оскільки з матеріалів означеної справи вбачається, що повне погашення боргу за договором купівлі-продажу відбулося лише 05.06.2023, тобто після ухвалення рішення Господарським судом Київської області у справі №911/2852/22.

Відтак, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для нарахування пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат за період, що не був охоплений таким рішенням до моменту повного погашення ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" основного боргу.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу, позивач просить суд стягнути з ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" 86 588,95 грн пені, нарахованої спадаючим підсумком:

1) за видатковою накладною від 04.07.2022 №78, що відповідає рахунку-фактурі №70 від 04.07.2022:

- за період з 21.12.2022 до 30.12.2022 на суму боргу 366 171,13 грн;

- за період з 31.12.2022 до 06.01.2023 на суму боргу 346 171,13 грн;

- за період з 07.01.2023 до 20.01.2023 на суму боргу 326 171,13 грн;

- за період з 21.01.2023 до 10.02.2023 на суму боргу 286 171,13 грн;

- за період з 11.02.2023 до 15.02.2023 на суму боргу 266 171,13 грн;

- за період з 16.02.2023 до 08.03.2023 на суму боргу 246 171,13 грн;

- за період з 09.03.2023 до 07.04.2023 на суму боргу 236 171,13 грн;

- за період з 08.04.2023 до 21.04.2023 на суму боргу 216 171,13 грн;

- за період з 22.04.2023 до 19.05.2023 на суму боргу 206 171,13 грн;

- за період з 20.05.2023 до 02.06.2023 на суму боргу 156 171,13 грн.

2) за актом про надання послуг від 04.07.2022 №79, що відповідає рахунку-фактурі від 04.07.2022 №80 за період з 21.12.2022 до 05.06.2023 на суму боргу 131 604, 00 грн.

За приписами частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами пункту 8.2 договору, у разі порушення термінів оплати товару, покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період прострочки виконання зобов`язання, від суми заборгованості за кожний день прострочки. Пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язання.

Враховуючи законодавчі приписи, умови договору купівлі-продажу та дати здійснення відповідачем оплати за поставлений згідно з цим договором товар, суд першої інстанції правомірно здійснював обрахунок заявленої до стягнення пені в межах вказаних позивачем періодів.

Здійснивши власний перерахунок, судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що належною до стягнення сумою пені, нарахованою за спірний період прострочення, є 82 776,18 грн, у той час як вимога позивача про стягнення з відповідача 3 812,77 грн пені є необґрунтованою.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, позивач просив стягнути з відповідача 18 254,83 грн інфляційних втрат та 5 186,06 грн трьох процентів річних.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Оскільки арифметично правильний розмір трьох процентів річних, перерахований судом в межах заявлених позивачем періодів, за весь час прострочення виконання зобов`язання відповідачем, складає 4 939,76 грн, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимогу позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних належить задовольнити частково. у розмірі 4 939,76 грн.

Перевіривши наданий ТОВ "Смарт Пак" розрахунок інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є арифметично правильним, зробленим відповідно до приписів чинного законодавства та умов договору купівлі-продажу, у зв`язку чим вимогу позивача про стягнення з відповідача 18 254,83 грн інфляційних втрат належить задовольнити повністю.

Крім того, ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" зазначає про нарахування позивачем штрафних санкцій з пропуском строків позовної давності.

Згідно з частиною 1 статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253-255 цього Кодексу (частина 1 статті 260 ЦК України).

Частиною 1 статті 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 1 статті 261 ЦК України).

Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд обґрунтовано не прийняв до уваги доводи відповідача щодо застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення пені, оскільки вони спростовуються наведеними положеннями пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими на момент звернення позивача до суду в частині стягнення пені строки позовної давності за такими вимогами були продовжені на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та, відповідно, не сплили.

Інші доводи апеляційних скарг, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 03.05.2024 у справі №911/146/24 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 03.05.2024 у справі №911/146/24, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Щодо витрат відповідача на правову допомогу в суді апеляційної інстанції колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Частинами 1, 2 статті 30 вказаного Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Так, до відзиву на апеляційну скаргу позивач надав копію договору про надання правничої допомоги від 01.07.2024 №01/07-24, згідно з яким ТОВ "Смарт Пак" доручає, а Адвокатське об`єднання "Павла Іванчика і Вікторії Шульги "Акцепт" приймає на себе зобов`язання надати правничу допомогу в судовій справі №911/146/24 в апеляційній інстанції, зокрема, скласти відзив на апеляційну скаргу відповідача і направити її в суд. Вартість даної послуги встановлено сторонами цього договору у розмірі 15 000,00 грн.

Відповідно до виставленого адвокатським об`єднанням рахунку від 01.07.2024 №01/07-24 на суму 15 000,00 грн, останнім надано ТОВ "Смарт Пак" послугу зі складання відзиву на апеляційну скаргу.

На виконання вищенаведеного договору ТОВ "Смарт Пак" сплачено, згідно з платіжною інструкцією в національній валюті від 02.07.2024 №971, адвокатському об`єднанню 15 000,00 грн.

Здійснивши аналіз співмірності заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатським об`єднанням робіт, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданими адвокатським об`єднанням обсягом послуг, не відповідають критерію розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Таким чином, судова колегія вважає необґрунтовано завищеною вартість наданих послуг за складання відзиву на апеляційну скаргу, та дійшла висновку про часткове задоволення в сумі 5 000,00 грн.

Отже, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про розподіл судових витрат шляхом стягнення з ТОВ "Фабрика бакалейних продуктів" витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанцій у загальному розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика бакалейних продуктів" на рішення Господарського суду Київської області від 03.05.2024 у справі №911/146/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 03.05.2024 у справі №911/146/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика бакалейних продуктів".

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика бакалейних продуктів" (09000, Київська область, Білоцерківський район, місто Сквира, вулиця Залізнична, будинок 8; ідентифікаційний код 34514827) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Пак" (01054, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 13/2, літера "Б"; ідентифікаційний код 41908615) 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказу на виконання постанови доручити Господарському суду Київської області.

6. Матеріали справи №911/146/24 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран