ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2024 р. Справа№ 910/10129/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тарасенко К.В.

Кравчука Г.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 28.09.2023

у справі №910/10129/23 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего"

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

про стягнення 79 144 грн 66 коп

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" з вимогами до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 79 144 грн 66 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем на рахунок відповідача було сплачено 79 144 грн 66 коп. на підставі наказу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 267 від 21 березня 2018 року "Про демонтаж рекламних засобів", який в подальшому було визнано протиправним та скасовано, у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок щодо повернення позивачу безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 79 144 грн 66 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 у справі №910/10129/23 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" безпідставно набуті кошти в розмірі 79 144 грн 66 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн 00 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 28.09.2023 у справі №910/10129/23 скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено місцевим судом з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому скаржник вказав, що місцевим судом не враховано фактів встановлених у рішенні господарського суду у справі №910/1175/22. Також апелянт зазначив, що демонтаж рекламних засобів позивача був здійснений на підставі укладеного між сторонами договору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 апеляційну скаргу у справі №910/10129/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

30.11.2023 матеріали справи №910/10129/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 11.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 у справі №910/10129/23. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

26.12.2023 на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2024, у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. на лікарняному, та судді Козир Т.П. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/10129/23.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2024, справу №910/10129/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тищенко А.І., Тарасенко К.В.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2024, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/10129/23.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2024, справу №910/10129/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Кравчук Г.А.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує та встановлено судом, що На підставі наказу Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державного адміністрації) від 21 березня 2018 року № 267 "Про демонтаж рекламних засобів" Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (далі - підприємство/відповідач) було демонтовано дев`ять рекламних засобів позивача, згідно пунктів: 463 (конструкція, документ № 52221-15), 297 (конструкція, документ № 52222-15), 347 (конструкція, документ № 53547-15), 348 (конструкція, документ № 53550-15), 393 (конструкція, документ № 53549-15), 388 (конструкція, документ № 53546-15), 403 (конструкція, документ № 54118-16), 408 (конструкція, документ № 54117-16), 409 (конструкція, документ № 54116-16) - додатку "Перелік рекламних засобів, що підлягають демонтажу, згідно отриманої інформації в щоденних звітах від Підприємства" до наказу від 21 березня 2018 року № 267.

Демонтаж вказаних рекламних засобів підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів про демонтаж рекламних засобів та фото-звітів: від 11 вересня 2019 року (конструкція, документ № 52221-15), від 20 травня 2019 року (конструкція, документ № 5222-15), від 21 серпня 2019 року (конструкція, документ № 53547-15), від 31 липня 2019 року (конструкція, документ № 53550-15), від 11 липня 2019 року (конструкція, документ № 53549-15), від 23 травня 2019 року (конструкція, документ № 53546-15), від 22 березня 2019 року (конструкція, документ № 54118-16), від 23 травня 2019 року (конструкція, документ № 54116-16) та від 22 грудня 2018 року (конструкція, документ № 54116-16); а також копіями актів приймання-передачі виконаних робіт, що наявні у матеріалах справи: від 4 червня 2019 року (конструкція, документ № 53546-15), від 3 січня 2019 року (конструкція, документ № 54116-16), від 4 червня 2019 року (конструкція, документ № 5222-15), від 4 червня 2019 року (конструкція, документ № 54117-16), від 25 липня 2019 року (конструкція, документ № 53549-15), від 8 серпня 2019 року (конструкція, документ № 53550-15), від 4 вересня 2019 року (конструкція, документ № 53547-15), від 8 жовтня 2019 року (конструкція, документ № 5221-15) та від 27 березня 2019 року (конструкція, документ № 54118-16). Вказані акти підписані уповноваженим представником відповідача.

За демонтаж вказаних рекламних засобів відповідач виставив Товариству з обмеженою відповідальністю "Алего" (далі - позивач) рахунки на оплату, копії яких містяться в матеріалах справи: від 23 травня 2019 року № 114333/5 на суму 7 933 грн 03 коп. (конструкція, документ № 53546-15), від 22 грудня 2018 року № 111778/5 на суму 7 605 грн 58 коп. (конструкція, документ № 54116-16), від 20 травня 2019 року № 114246/5 на суму 7 933 грн 03 грн (конструкція, документ № 5222-15), від 23 травня 2019 року № 114332/5 на суму 7 933 грн 03 коп. (конструкція, документ № 54117-16), від 11 липня 2019 року № 115130/5 на суму 6 572 грн 57 коп. (конструкція, документ № 53549-15), від 31 липня 2019 року № 115437/5 на суму 7 933 грн 03 коп. (конструкція, документ № 53550-15), від 21 серпня 2019 року № 115796/5 на суму 5 500 грн 00 коп. (конструкція, документ № 53547-15), від 11 вересня 2019 року № 116245/5 на суму 7 933 грн 03 коп. (конструкція, документ № 52221-15), від 22 березня 2019 року № 113295/5 на суму 7 605 грн 58 коп. (конструкція, документ № 54118-16), що разом становить 66 948 грн 88 коп.

За вказані роботи з демонтажу рекламних засобів позивачем було сплачено на користь відповідача 66 948 грн 88 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень, які наявні у матеріалах справи: від 4 червня 2019 року № 403 на суму 7 933 грн 03 коп. (конструкція, документ № 53546-15), від 3 січня 2019 року № 2 на суму 7 605 грн 58 коп. (конструкція, документ № 54116-16), від 4 червня 2019 № 396 на суму 7 933 грн 03 коп. (конструкція, документ № 5222-15), від 4 червня 2019 року № 401 на суму 7 933 грн 03 коп. (конструкція, документ № 54117-16), від 25 липня 2019 року № 569 на суму 6 572 грн 57 коп. (конструкція, документ № 53549-15), від 7 серпня 2019 року № 613 на суму 7 933 грн 03 коп. (конструкція, документ № 53550-15), від 3 вересня 2019 року № 704 на суму 5 550 грн 00 коп. (конструкція, документ № 53547-15), від 20 вересня 2019 року № 747 на суму 7 933 грн 03 коп. (конструкція, документ № 52221-15) та від 27 березня 2019 року № 187 на суму 7 605 грн 58 коп. (конструкція, документ № 54118-16).

Також відповідачем було надано послуги зі зберігання вказаних демонтованих рекламних засобів, що підтверджується актами наданих послуг, копії яких також знаходяться в матеріалах справи: від 4 червня 2019 року № 252.6 (конструкція, документ № 53546-15, № 54117-16, № 5222-15) у сумі 4 263 грн 30 коп., від 4 січня 2019 року № 6.6 (конструкція, документ № 54116-16) на суму 1 189 грн 44 коп., від 5 вересня 2019 року № 393.6 (конструкція, документ № 53547-15) на суму 1 515 грн 84 коп., від 30 липня 2019 року № 316.6 (конструкція, документ № 53549-15) на суму 1 894 грн 80 коп., від 9 серпня 2019 року № 335.6 (конструкція, документ № 53550-15) на суму 947 грн 40 коп., від 25 вересня 2019 року № 425.6 (конструкція, документ № 52221-15) на суму 1 421 грн 10 коп., від 29 березня 2019 року № 160.6 (конструкція, документ № 54118-16) на суму 679 грн 68 коп., від 7 червня 2019 року № 254.6 (конструкція, документ № 53546-15, № 54117-16, № 5222-15) у сумі 248 грн 22 коп., що в загальній сумі становить 12 195 грн 78 коп.

За надані послуги зі зберігання вищезазначених дев`яти рекламних конструкцій відповідач позивачу виставив відповідні рахунки на оплату в загальному розмірі 12 195 грн 78 коп., копії яких містяться в матеріалах справи.

Вказані послуги були повністю оплачені позивачем, що підтверджується копіями платіжних доручень, які наявні у матеріалах справи: від 4 червня 2019 року № 408 у розмірі 17 147 грн 94 коп., від 3 січня 2019 року № 3 у розмірі 1 189 грн 44 коп., від 3 вересня 2019 року № 703 у розмірі 4 073 грн 82 коп., від 25 липня 2019 року № 566 у розмірі 8 810 грн 82 коп., від 7 серпня 2019 року № 619 у розмірі 12 695 грн 16 коп., від 20 вересня 2019 року № 748 у розмірі 18 190 грн 08 коп., від 27 березня 2019 року № 188 у розмірі 679 грн 68 коп., від 5 червня 2019 року № 418 у розмірі 1 231 грн 62 коп.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року в справі № 640/16260/19, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2021 року та набрало законної сили 18 січня 2021 року, визнано протиправним та скасовано наказ Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державного адміністрації) від 21 березня 2018 року № 267 "Про демонтаж рекламних засобів" в частині пунктів додатку до наказу: 463, 297, 347, 348, 393, 388, 403, 408, 409, що стосуються Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего".

У зв`язку з тим, що рекламні засоби позивача були демонтовані на підставі спірного наказу, який в подальшому визнано неправомірним та скасований, а вказані послуги сплачені позивачем, останній безпідставно поніс витрати з демонтажу рекламних засобів та їх зберігання, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 79 144 грн 66 коп.

Місцевий суд позовні вимоги задовольнив, з чим колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Приписами статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов:

1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Суд зазначає, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на те, що позивач виплатив 79 144 грн 66 коп. Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" на підставі Наказу Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державного адміністрації) від 21 березня 2018 року № 267 "Про демонтаж рекламних засобів", тоді як ця підстава надалі відпала (наказ визнано протиправним і скасовано), колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що способом відновлення порушеного права позивача у цьому випадку є витребування безпідставно набутого майна.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на встановлені обставини, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, скаржником не доведено неправильного застосування судом першої інстанції норми матеріального права та допущення порушень норм процесуального права як необхідної передумови для скасування оскаржуваного рішення.

Щодо доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, про не врахування місцевим судом фактів встановлених у рішенні господарського суду у справі №910/1175/22, то вони є безпідставними, оскільки вказане рішення суду було змінено постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022, зокрема судом було встановлено відсутність у позивача правових підстав проводити демонтаж його рекламних засобів у 2018 та 2019 роках, у зв`язку з чим понесені ним відповідні витрати були безпідставними, а також, що способом відновлення порушеного права позивача в даному випадку буде саме повернення сплачених ним коштів на компенсацію витрат за проведення демонтажних робіт і зберігання рекламних засобів.

Решта викладених в апеляційній скарзі аргументів не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до надання скаржником власної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, однак не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама".

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 28.09.2023 відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 у справі №910/10129/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама".

Матеріали справи №910/10129/23 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді К.В. Тарасенко

Г.А. Кравчук