номер провадження справи 22/111/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.08.2024 Справа № 908/1108/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Давиденко І.В. при секретарі судового засіданні Лисенко К.Д., розглянувши матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Рєпіної Олени Володимирівни про відстрочку виконання рішення суду у справі № 908/1108/24

за позовом: Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Рєпіної Олени Володимирівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 80 161,32 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

відповідача (заявника): Рєпін В.В., дов. б/н від 06.03.2024

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області від Фізичної особи-підприємця Рєпіної Олени Володимирівни надійшла письмова заява (вх. 14217/08-08/24) про відстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 15.08.2024 у справі № 908/1108/24.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.07.2024, вказану заяву передано на розгляд судді Ярешко О.В.

Розпорядженням № П-235/24 від 15.07.2024 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, заяву про відстрочку виконання рішення передано на повторний розподіл.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2024, заяву про відстрочку виконання рішення передано на розгляд судді Давиденко І.В.

Ухвалою суду від 22.07.2024 прийнято до розгляду заяву Фізичної особи-підприємця Рєпіної Олени Володимирівни про відстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.06.2024 у справі № 908/1108/24. Судове засідання призначено на 06.08.2024.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник позивача в судове засідання 06.08.2024 не з`явився, 06.08.2024 надав суду письмові заперечення, відповідно до яких просив суд відмовити в задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення.

Представник заявника в судовому засіданні 06.08.2024 підтримав вимоги, викладені в заяві про відстрочення виконання рішення, просив суд її задовольнити.

Частиною 2 ст. 331 ГПК України передбачено, що заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Рєпіної Олени Володимирівни про відстрочку виконання рішення суду у справі № 908/1108/24 від 18.06.2024, суд її задовольнив, з огляду на наступне.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.06.2024 у справі № 908/1108/24 позов задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Рєпіної Олени Володимирівни на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" 52 892,46 грн -заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 9 288,86 грн - заборгованості за процентами, 9 480,00 грн заборгованості за винагородою судовий збір.

Заявник обґрунтовує свою заяву тим, що ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» є провайдером телекомунікацій. Сумісно з ПП «ІНФОТЕРРА», Оператором телекомунікацій, здійснювало свою господарську діяльність на території Пологівського району Запорізької області. Станом на 24.02.2022 року на абонентському обслуговуванні даних підприємств знаходилось три тисячі шістсот споживачів: фізичних та юридичних осіб за оптоволоконною та радіочастотною технологією надання доступу до глобальної мережі Інтернет. Сумарний кілометраж розподільчих мереж ТОВ «Інфотерра Груп» більш ніж 300 км в сорока населених пунктах, та магістральних оптоволоконних і магістральних радіоканалів ПП «Інфотерра» близько 260км на території Пологівського району Запорізької області. Фізична особа Рєпіна О.В. протягом 2014-2020 р. активно залучала кредитні кошти на будівництво телекомунікаційної мережі родинного бізнесу. Усі кредити повернуті достроково. Платіжна дисципліна - бездоганна. Зокрема, Рєпіна О.В. є клієнтом банку «Акцент-Банк» за кредитними програмами, і сумлінно виконувала свої зобов`язання по сплаті відсотків, комісій та тіла кредитів. Кредити до 2021р. достроково закриті. Внаслідок військової агресії РФ, території Запорізької області України, на яких розташовані телекомунікаційні розподільчі та магістральні мережі ТОВ «Інфотерра Груп» та ПП «Інфотерра», попали під окупацію, або знаходяться в зоні активних бойових дій вже з лютого 2022 року. Загальний характер руйнувань наразі невідомий, але враховуючи щоденні звіти ЗСУ про використання важкого озброєння з обох сторін, відновлення мережі після звільнення та розмінування займе деякий час. За фактом знищення та викрадення майна Пологівським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області відкрито кримінальне провадження № 0001264 від 11.06.2024. З квітня 2022 Рєпіна О.В. не отримувала і не отримує дохід ні як Фізична особа - підприємець, ні як найманий працівник ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП». На адресу банку спрямовані клопотання від 10.03.2023 та від 22.04.2024 з проханням подовження терміну виконання зобов`язань на період до скасування воєнного стану та внесення змін в діючий договір. Керуючись, що Національний банк України дозволив банкам не враховувати несплату за кредитами, як прострочення протягом дії воєнного часу та 30 днів після цього, якщо несплата пов`язана із російською агресією, та на підставі висновку Торгово-промислової палати України, яка Листом від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, просив відстрочити виконання рішення суду по справі № 908/1108/24 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно зі ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Відповідно частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі Чижов проти України).

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Умовою для надання відстрочки виконання рішення суду є встановлення судом факту наявності виняткових обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен врахувати викладені відповідачем обставини, матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Законодавець визначає, що відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надання відстрочки виконання рішення суду є правом, а не обов`язком суду.

Суд зауважує, що відстрочення виконання рішення суду не звільняє відповідача від відповідальності, натомість забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Суд вважає загальновідомим та нормативно врегульованим питання відносно існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який на час розгляду справи не скасований.

Суд враховує, що сам по собі факт військової агресії РФ проти України не визначений законодавчо, як підстава для звільнення від оплати.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Відтак, режим воєнного стану свідчить про наявність виняткових (особливих) і непереборних обставин, через які істотно ускладнюється виконання судового рішення боржником.

Інститут відстрочення судового рішення існує як раз для того, щоб з урахуванням фінансового стану боржника та стягувача, пропорційності їх інтересів, об`єктивності та винятковості обставин, що ускладнюють або виключають можливість негайного виконання судового рішення, надати можливість боржнику виконати свій обов`язок не ставши при цьому банкрутом у силу тих скрутних форс-мажорних обставин, які наразі виникли через війну.

Суд вважає, що відстрочення виконання судового рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, а є лише намаганням відповідача через існування певних обставин забезпечити повне виконання рішення суду, шляхом погашення заборгованості перед стягувачем в спосіб, який є найбільш реальним та можливим для відповідача.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи фінансовий стан відповідача, з метою недопущення погіршення економічної ситуації підприємства, суд дійшов висновку про наявність обставин, які ускладнюють виконання рішення і доводи відповідача в обґрунтування заяви про відстрочення виконання судового рішення заслуговують на увагу.

Господарський суд бере до уваги інтереси стягувача при відстроченні виконання судового рішення, однак не вбачає у зверненні боржника із заявою про відстрочення намагання ухилися від виконання судового рішення, відтак, з урахуванням інтересів як боржника так і стягувача, а також беручи до уваги причини, що об`єктивно впливають на вчасність його виконання, суд приходить до висновку про задоволення заяви та відстрочення виконання рішення суду у цій справі до припинення (скасування) воєнного стану, що, на думку суду, сприятиме належному виконанню рішення, яке є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, заява Фізичної особи-підприємця Рєпіної Олени Володимирівни про відстрочку виконання рішення суду у справі № 908/1108/24 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Рєпіної Олени Володимирівни про відстрочку виконання рішення суду у справі № 908/1108/24 - задовольнити.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.06.2024 у справі № 908/1108/24 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.08.2024.

Суддя І.В. Давиденко