РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2024Справа № 910/423/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом акціонерного товариства «Миколаївгаз»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

про визнання недійсним договору,

Представники:

Від позивача Іноземцев Є.С.

Від відповідача Горбан А.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом акціонерне товариство «Миколаївгаз» до товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про визнання недійним договору транспортування природного газу № від 04.02.2020.

Позовні вимоги мотивовані недосягненням згоди щодо всіх істотних умов. Зокрема, позивач вважає, що оскільки сторонами не підписані додатки 1 та 2, які, на його думку, є обов`язковими, між сторонами не досягнута згода щодо обсягу та порядку надання послуг, а тому є підстави стверджувати, що не погоджено ціну договору, розподіл потужності.

Суд своєю ухвалою від 16.01.2024 відкрив провадження у справі № 910/423/24, постановив розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Відповідач у відзиві відхилив позовні вимоги у повному обсязі. Не заперечуючи непідписання додатку 1 та 2 до договору, відповідач вважає, що їх укладення є обов`язковим тільки у випадку, якщо позивач скористався правом гарантованої та/або переривчастої потужності (є предметом регулювання додатку 1) чи потужності з обмеженням (предмет регулювання додатку 2). А тому не підписання цих додатків не має наслідків неукладеності договору, а є свідченням того, що позивачем замовлялись потужності на добу.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

04 лютого 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (оператор) та акціонерне товариство «Миколаївгаз» (замовник) уклали договір транспортування природного газу № (далі - Договір).

Предметом Договору є послуги з транспортування природного газу, які оператор за плату зобов`язався надати замовнику (п. 2.1 Договору).

Договір носить строковий характер і, відповідно до п. 17.1 Договору, набирає чинності з дня його укладання, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року.

За приписами пункту 2.3 Договору обсяг послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (на добу наперед та/або потужності протягом доби).

Змісти цих додатків розкрита у п. 2.7 Договору, який визначає, що:

додаток 1 є невід`ємною частиною Договору у випадку, коли замовнику (АТ «Миколаївгаз») надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби;

додаток 2 є невід`ємною частиною Договору у випадку, коли замовнику (АТ «Миколаївгаз») надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закону України «Про ринок природного газу».

В розумінні цього Закону (ст. 1) транспортування природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Стаття 32 Закону України «Про ринок природного газу» встановлює договірну основу виникнення правовідносин щодо надання послуг транспортування природного газу, за яким оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість сторін двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договору як юридичному факту властиві такі ознаки:

- в договорі виявляється воля не однієї особи, а двох чи кількох, причому волевиявлення учасників за своїм змістом мають збігатися і відповідати одне одному;

- договір - це така спільна дія осіб, яка спрямована на досягнення певних цивільно-правових наслідків: встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Основною особливістю цивільних правовідносин є те, що вони засновані на рівності, автономії волі, майновій і організаційній відокремленості її суб`єктів. У зв`язку з цим однією із засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України), суть якої розкрита у ст. 627 ЦК України і полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору є багатоаспектним поняттям, яке включає в себе різні прояви: прийняття власного рішення про вступ у договірні відносини, самостійний вибір того, з ким буде вступати у правовідносини, визначення умов договору тощо.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Редакція п. 2.7 Договору свідчить про досягнення сторонами згоди щодо обставин необхідності укладення додатків 1 та 2 - у випадку надання замовнику право використання гарантованої та/або переривчастої потужності (додаток 1), у випадку надання замовнику право використання потужності з обмеженнями (додаток 2).

За відсутності надання такого права предметом регулювання Договору є надання доступу до потужності на добу на перед.

Отже, умовою укладення додатків 1 та 2 є надання права використання гарантованої та/або переривчастої потужності та у випадку надання права використання потужності з обмеженнями, позивач, як, як замовник послуг транспортування, не позбавляється права доступу до потужності на добу наперед, що є предметом регулювання Договору.

А тому не укладення додатків 1 та 2 до Договору не свідчить про неукладеність Договору та його недійсність.

З огляду на це позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити акціонерному товариству «Миколаївгаз» у позові до товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України».

Покласти судові витрати на акціонерне товариство «Миколаївгаз».

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складений 02.08.2024.

Суддя С. А. Ковтун