ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2024 р. Справа№ 910/13653/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

на рішення Господарського суду м. Києва від 13.05.2024 р.

у справі № 910/13653/23 (суддя - Стасюк С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариство "Страхова компанія "Уніка"

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

про стягнення 17443,78 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про стягнення 17443,78 грн, з яких: 15102,15 грн інфляційних втрат, 2341,63 грн 3 % річних.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо виплати останньому страхового відшкодування на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 р. у справі № 910/16027/21.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.09.2023 р. відкрито провадження у справі № 910/13653/23, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.05.2024 р. у справі № 910/13653/23 позов Приватного акціонерного товариство "Страхова компанія "Уніка" задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на користь Приватного акціонерного товариство "Страхова компанія "Уніка" 15102,15 грн інфляційних втрат, 2333,68 грн 3 % річних. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що оскільки рішення Господарського суду м. Києва від 18.07.2022 р. у справі № 910/16027/21, яким було стягнуто суму матеріальної шкоди, набрало законної сили 22.11.2022 р., обов`язок відповідача щодо сплати грошових коштів у розмірі 48369,90 грн виник саме з 22.11.2022 р. Також відповідач заперечує проти розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, оскільки останнім не надано доказів оплати адвокату наданих послуг.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 р. апеляційну скаргу у справі № 910/13653/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у справі № 910/13653/23 та вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали від 05.06.2024 р. про відкриття провадження у справі № 910/13653/23 сторонам доставлено до електронних кабінетів, доказом чого є довідки про доставку електронного документа, що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 05.06.2024 р. у справі № 910/13653/23 оприлюднена у реєстрі 06.06.2024 р.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2024 р. на подання всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

15.12.2020 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" (далі - страховик) та Вищим антикорупційним судом (далі - страхувальник) укладено договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту № 011101/4615/0000062 (далі - договір).

Предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом "Toyota Camry" д.н.з. НОМЕР_1 . Строк дії договору з 18.12.2020 р. по 17.12.2021 р.

11.05.2021 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів "Toyota Camry" д.н.з. НОМЕР_1 та "МАЗ" д.н.з. НОМЕР_2 , який належить Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - Відповідач), під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого за шкоду майну перед третіми особами застрахована в Приватному акціонерному товаристві "УПСК" згідно з полісом № АР/9054189.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2021 р. у справі № 759/4831/21 водія транспортного засобу "МАЗ" д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті вказаної ДТП було пошкоджено застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Уніка" транспортний засіб "Toyota Camry" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить страхувальнику.

Вартість відновлювального ремонту склала 178369,90 грн з ПДВ, що підтверджується рахунком-фактурою Товариства з обмеженою відповідальністю "Саміт Моторз Україна" № СМУ00015601 від 18.05.2021 р.

За страховим випадком Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" складено страховий акт № 00427108 від 20.05.2021 р. та виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 178369,90 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 221602 від 20.05.2021 р.

Відповідно до полісу № АР/9054189 ліміт за шкоду, завдану майну в результаті ДТП, становить 130000,00 грн.

03.06.2021 р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компаня "Уніка" звернулось до Приватного акціонерного товариства "УПСК" із заявою № 30124 про виплату страхового відшкодування.

16.08.2021 р. Приватне акціонерне товариство "УПСК" сплатило на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" 130000,00 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 17503.

21.07.2021 р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" зверталось до Комунального підпиємства "Київтеплоенерго" як до відповідальної особи за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, із претензією № 30124 про сплату матеріальної шкоди у розмірі 48369,90 грн.

З метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 48369,90 грн (178369,90 грн - 130000,00 грн).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 р. у справі № 910/16027/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 р., позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з відповідача на користь позивача суму відшкодування в розмірі 48369,90 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, після прийняття рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 р. у справі № 910/16027/21 лише 29.12.2022 р. здійснив повний розрахунок на виконання цього рішення, у зв`язку з чим йому нараховано інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як передбачено ст. 599 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. При цьому, чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.08.2019 р. у справі № 910/8625/18.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.01.2019 р. у справі № 910/12604/18.

При цьому, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Як було встановлено вище, рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 р. у справі № 910/16027/21 було виконано відповідачем 29.12.2022 р.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 15102,15 грн інфляційних втрат та 2341,63 грн 3 % річних за період з 20.05.2021 р. по 29.12.2022 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Договірні санкції можуть застосовуватися тільки в період дії правочину, яким вони встановлені. Проте стягнення відсотків та інфляційних виплат, передбачених вказаною нормою, відбувається за весь період прострочення в силу закону.

Оскільки невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 р. № 127/15672/16-ц, постановах Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 р. у справі № 908/1394/17, від 16.11.2018 р. у справі № 918/117/18, від 30.01.2019 р. у справі № 905/2324/17, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18.

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий суд стягнув 3% річних та інфляційні втрати за період з 21.05.2021 р. по 28.12.2022 р.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, позивач не обґрунтував, а суд першої інстанції не встановив, чому прострочення виконання зобов`язання зі сплати матеріальної шкоди у розмірі 48369,90 грн у відповідача виникло саме з 21.05.2021 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.07.2022 р. у справі № 910/16027/21 було встановлено, що 21.07.2021 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» зверталось до Комунального підприємства «Київтеплоенерго» як відповідальної особи за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, із претензією № 30124 про сплату матеріальної шкоди у розмірі 48369,90 грн.

Таким чином Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» повинно було виконати свій обов`язок з відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 48369,90 грн до 28.07.2021 р., а тому прострочення виконання грошового зобов`язання у відповідача почалось з 29.07.2021 р. по 28.12.2022 р.

Здійснивши перерахунок розміру 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 14912,18 грн інфляційних втрат та 2059,37 грн 3% річних за період з 29.07.2021 р. по 28.12.2022 р.

Стосовно витрат відповідача на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 5000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Як передбачено ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано:

- договір доручення № ЮК/СУ від 02.09.2019 р., укладений між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Старк Україна", відповідно до якого ТОВ "ЮК "Старк Україна" з метою виконання умов договору має право залучати для виконання покладених на нього обов`язків адвокатів, адвокатське бюро чи адвокатські об`єднання, оплачувати їх послуги, які підлягають відшкодуванню довірителем на умовах, порядку та строки, визначені ч. 5 договору;

- додаткову угоду № 2 від 02.01.2023 р. до договору доручення № ЮК/СУ від 02.09.2019 р.;

- договір про надання правової допомоги № 1/23ю від 02.01.2023 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮК "Старк Україна" та Адвокатським бюро "Білий", відповідно до якого Адвокатське бюро "Білий" зобов`язується за дорученням Товариства з обмежено відповідальністю "ЮК "Стрк Україна" надати правову допомогу та послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", що підтверджується договором доручення № ЮК/СУ від 02.09.2019 р.;

- додаткову угоду № 1 від 09.01.2023 р. до договору про надання правової допомоги за № 1/23ю від 02.01.2023 р.;

- акт (звіт) прийому-передачі наданих послуг № 1 від 14.08.2023 р. до договору про надання правової допомоги № 1/23ю від 02.01.2023 р. на суму 5000 грн;

- довіреність № 24 від 16.01.2023 р., відповідно до якої Приватне акціонерне товаристо "Страхова компанія "Уніка" уповноважує Білого Віталія Сергійовича представляти інтереси довірителя в усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, в державних та правоохоронних органах, у відносинах з фізичними та юридичними особами, в прокуратурі та в судах загальної юрисдикції;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХС № 000229 від 14.08.2019 р.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

За змістом ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст. 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Аналіз наведених норм ч. 4 ст. 126 ГПК України, а також ст. 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Заперечуючи проти розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, відповідач посилався на те, що позивачем не надано доказів оплати адвокату наданих послуг.

Вбачається, що докази оплати відповідачем коштів адвокату у розмірі 5000,00 грн у матеріалах справи відсутні.

Однак витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19).

Доводи скаржника про те, що дана справа за своєю складністю є типовою справою з усталеною судовою практикою, відтак адвокату не потрібно було витрачати значні зусилля на правову допомогу, тому розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката є неспівмірним із часом, витраченим адвокатом, та із ціною позову, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки належних доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката у справі, відповідач не надав, а тому останнім не доведено неспівмірності розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката складності даної справи.

При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 р. року у справі № 910/5410/19.

Враховуючи те, що позов Приватного акціонерного товариство "Страхова компанія "Уніка" задоволено частково та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового слухання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу також підлягають частковому задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі у розмірі 4864,64 грн.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, а тому рішення Господарського суду м. Києва від 13.05.2024 р. у справі № 910/13653/23 підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову Приватного акціонерного товариство "Страхова компанія "Уніка".

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 13.05.2024 р. у справі № 910/13653/23 скасувати частково, прийняти в цій частині нове рішення, в іншій частині рішення залишити без змін.

3. Позов Приватного акціонерного товариство "Страхова компанія "Уніка" задовольнити частково.

4. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) на користь Приватного акціонерного товариство "Страхова компанія "Уніка" (04112, місто Київ, вулиця Теліги Олени, будинок 6 літ. В, ідентифікаційний код 20033533) 14912 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дванадцять),18 грн інфляційних втрат та 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять),37 грн 3% річних.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) на користь Приватного акціонерного товариство "Страхова компанія "Уніка" (04112, місто Київ, вулиця Теліги Олени, будинок 6 літ. В, ідентифікаційний код 20033533) 4864 (чотири тисячі вісімсот шістдесят чотири),64 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та 2611 (дві тисячі шістсот одинадцять),34 грн судового збору за подання позову.

7. Стягнути з Приватного акціонерного товариство "Страхова компанія "Уніка" (04112, місто Київ, вулиця Теліги Олени, будинок 6 літ. В, ідентифікаційний код 20033533) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) 109 (сто дев`ять),00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Доручити Господарському суду м. Києва видати накази.

9. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко