ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 серпня 2024 року Справа № 903/564/24

за позовом: Чернігівського обласного центру зайнятості, м. Чернігів

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, м. Луцьк

про стягнення 8 522 грн. 87 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11.06.2024 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Чернігівського обласного центру зайнятості до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення 8 522 грн. 87 коп. незаконно виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 та судових витрат по справі.

Ухвалою суду від 12.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти календарних днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. У відзиві зазначити електронну адресу, іншу контакту інформацію для надіслання процесуальних документів у справі. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачу подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 календарних днів з дня вручення даної ухвали, позивачу - протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву. Попереджено сторін, що у разі не подання у встановлений строк обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, вони мають право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведуть, що пропустили строк з поважних причин. Запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х календарних днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Відповідач ухвалу суду отримав 12.06.2024 (а. с. 20).

Строк для подання відзиву - по 27.06.2024.

Відповідач у відзиві, який сформований в системі «Електронний суд» 12.07.2024, позовні вимоги заперечує. Зазначає, що рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 10.11.2023 № 57 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак зазначене рішення визнано протиправним та скасовано рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 № 620/283/24. Рішення суду після набрання ним законної сили 19.04.2024 виконане. Новгород-Сіверська філія Чернігівського обласного центру зайнятості повідомила управління, що ОСОБА_1 перебувала у філії на обліку в статусі безробітної з 09.11.2023 по 06.02.2024 та отримала допомогу в сумі 8 522 грн 87 коп, яка має бути їм компенсована управлінням протягом 30 календарних днів. Управляння повідомило філію про відсутність законних підстав для перерахування коштів. Позивач не навів правових підстав, які б визначали його право вимоги на кошти, а для відповідача перерахувати кошти. Закони України не містять норм, які б регулювали підстави та порядок стягнення коштів з органів ПФУ у випадку безпідставно чи зайво виплаченої допомоги по безробіттю. Відшкодування у разі визнання судом незаконними дій чи рішень органу державної влади здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти ПФУ не включаються до складу Державного бюджету України. Ст. 73 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначений вичерпний перелік цілей, на які використовуються кошти ПФУ і заборона на використання на інші цілі. Відшкодування майнової шкоди не передбачено. Правова позиція щодо безпідставності використання коштів фонду на не передбачені законом цілі викладена в постанові ВС від 04.07.2018 № 281/46/16-ц. Обґрунтований розрахунок ціни позову відсутній, оскільки не зазначено, на підставі яких норм права визначена сума виплат.

Відзив позивач отримав 12.07.2024. Строк для подання відповіді на відзив - до 15.07.2024.

Позивач у відповіді на відзив, який сформований в системі «Електронний суд» 15.07.2024, відзив просить залишити без розгляду, оскільки він поданий з пропуском встановленого судом строку без обґрунтування не можливості своєчасного подання та заяви про продовження строку. Зазначає, що ГУ ПФУ у Волинській області є органом державної влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України, а отже і належним відповідачем у справі. Здійснені ЦЗ виплати є додатковими витратами позивача, оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 Неправомірні дії відповідача встановлені рішенням суду. Відсутність коштів на відшкодування шкоди не є підставою для звільнення від відповідальності.

Відповідь на відзив відповідач отримав 15.07.2024. Строк для подання заперечень - по 18.07.2024. Заперечення відповідач не подав.

Зважаючи на предмет та підстави позову, подані сторонами докази, учасників судового процесу, введення в Україні воєнного стану, з метою повного та всебічного розгляду справи суд поновив строк на подання відзиву відповідачем та долучив його до матеріалів справи.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищевикладене, ст. 248 ГПК України щодо розгляду справи у спрощеному провадженні у розумні строки, призначення справи без повідомлення сторін, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, цивільно-правового договору чи на інших підставах, передбачених законом, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) та інші особи, які проходять службу та отримують грошове забезпечення (далі - військовослужбовці), особи, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичні особи - підприємці, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах (ст. 4 Закону).

Згідно зі ст. 6 Закону, право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи.

Статтею 7 Закону передбачено такий вид забезпечення як допомога по безробіттю.

08.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до Новгород-Сіверської філії Чернігівського обласного центру зайнятості з заявами про надання статусу безробітного, призначення виплати допомоги по безробіттю (а. с. 8, 10).

Наказом від 08.11.2023 № НТ231108 Колосок С.М. з 08.11.2023 надано статус безробітної, наказом від 09.11.2023 № НТ231109 призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу строком з 09.11.2023 по 03.10.2024 та розпочато виплату з 09.11.2023 відповідно до ст. 22 Закону (а. с. 11).

Наказом від 09.02.2024 № НТ24.02.09 виплату припинено з 07.02.2024 у зв`язку з набранням чинності ЗУ № 2622 та обмеженням строку виплати допомоги не більше 90 днів.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 57 від 10.11.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 13.09.2023 (а. с. 15).

Згідно довідки Новгород-Сіверської філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 09.05.2024 № 07/1271-24 сума нарахованого безробітній ОСОБА_1 з 09.11.2023 по 06.02.2024 матеріального забезпечення, яке підлягає поверненню, становить 8 511 грн 87 коп (а. с. 5).

Згідно п. 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом

повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Згідно п. 8 Порядку у разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 1155, відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

09.05.202 Новгород-Сіверською філією Чернігівського обласного центру зайнятості видано наказ № 31 про повернення коштів ГУ ПФУ у Волинській області (а. с. 9).

10.05.2024 Новгород-Сіверська філія Чернігівського обласного центру зайнятості направила відповідачу листа № 15.1/207 про повернення коштів в сумі 8 522 грн 87 коп на підставі наказу філії № 31 від 09.05.2024 (а. с. 14).

Відповідач у листі-відповіді від 17.05.2024 зазначає, що не є роботодавцем ОСОБА_1 законодавством України не покладено відповідальність на органи ПФУ за нарахування та виплати допомоги по безробіттю, підстави для відшкодування коштів відсутні (а. с. 13).

Підставою виникнення цивільних прав і обов`язків згідно з п. 3. ч. 2 ст. 11 ЦК України є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Способом захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми спеціального законодавства - Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з умовами п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років).

Стаття 1166 Цивільного кодексу України в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (позиція Верховного суду від 05.09.2018 у справі №761/6010/15-ц).

Підставами для стягнення шкоди з ГУ ПФУ в Волинській області є:

1) протиправна поведінка, яка не відповідає вимогам закону - полягає у відмові ГУ ПФУ в Волинській області у призначенні пенсії ОСОБА_1 , протиправність якої визнана рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі №620/283/24, що набрало законної сили.

2) наявність шкоди - оцінюється сумою витрат Чернігівського обласного центру зайнятості на виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 09.11.2023 по 06.02.2024, права на яку остання не отримала би за умови своєчасного призначення пенсії за віком на пільгових умовах і перебування у статусі пенсіонера.

3) причинно-наслідковий зв`язок прослідковується в тому, що статус пенсіонера і статус безробітного є взаємовиключними за ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення».

Статусу пенсіонера ОСОБА_1 своєчасно не набула унаслідок протиправної відмови ГУ ПФУ в Волинській області у призначенні пенсії.

Підстав для відмови ОСОБА_1 у статусі безробітного станом на 08.11.2023 та у праві на допомогу по безробіттю з 09.11.2023 у Чернігівського обласного центру зайнятості не було.

Унаслідок невизнання ГУ ПФУ в Волинській області за ОСОБА_1 права на пенсію за віком на пільгових умовах, призначення пенсії відбувалося у судовому порядку: на підставі зобов`язального рішення адміністративного суду від 29.02.2024 та із указаної в рішенні дати - 13.09.2023.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 8 522 грн 87 коп збитків є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При прийнятті рішення суд виходив з вірогідності наявних у матеріалах справи доказів, керуючись ст. 79 ГПК України, відповідно до якої наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн 00 коп слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, 22-В, м. Луцьк, ) на користь Чернігівського обласного центру зайнятості (вул. Коцюбинського, буд. 40, м. Чернігів, )

- 8 522 грн 87 коп збитків, 3 028 грн 00 коп витрат по сплаті судового збору, а всього: 11 550 грн 87 коп (одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят грн 87 коп).

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук