ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024м. ХарківСправа № 922/1768/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "СКАЙ БАНК", м. Київ
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял-Оіл", м.Харків, 2. Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків
про стягнення 7 915 952,57 грн
за участю представник:

не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "СКАЙ БАНК" (надалі Позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області 22 травня 2024 року із позовною заявою про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял-Оіл" (надалі - 1-й Відповідач) та Фізичної особи ОСОБА_1 (надалі - 2-й Відповідач) заборгованість за Договором кредиту у розмірі 7 915 952,57 грн, а також суми судового збору у розмірі 118 739,29 грн.

24 травня 2024 року постановлено ухвалу про прийняття позовної заяву до розгляду, відкриття провадження у справі №922/1768/24, де вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням підготовчого засідання на 06 червня 2024 року о 12:00. Ухвалою від 06.06.2024 суд прийняв клопотання (вх. №13734 від 28.05.2024) до розгляду та повідомив учасників справи, що підготовче засідання у справі відбудеться 27 червня 2024 року о(б) 11:45. Ухвалою від 27.06.2024 суд прийняв клопотання (вх. №16049 від 20.06.2024) до розгляду та повідомив учасників справи, що підготовче засідання у справі відбудеться 11 липня 2024 року о(б) 12:00. Ухвалою від 11.07.2024 суд закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 25 липня 2024 року о 12:15.

Суд зазначає, що окрім ухвал, які направлялися на адреси Відповідачів та які повернулися до суду з довідками поштових відділень - "адресат відсутній за вказаною адресою", учасників було повідомлено через сайт "Судова влада України".

Представник Позивача у судове засідання 25.07.2024 не з`явився, подав клопотання (вх. № 18395 від22.07.2024) про проведення засідання без участі представника за наявними матеріалами. Крім того, Позивачем у зазначеному клопотанні викладено, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представники Відповідачів у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки чи свого представника суд не повідомили. Заяв, клопотань, відзив, пояснень тощо до суду не надавали.

Так, Відповідачі своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, не скористалися, відзиви на позов не надали, будь-яких заяв або пояснень по суті спору на адресу суду не надходило. Ухвали суду, надіслані на адреси Відповідачів, що міститься у позові та наявна у єдиних державних реєстрах, повернулись на адресу господарського суду з довідками поштових відділень, що «адресат відсутній за вказаною адресою», а також шляхом завчасного офіційного оприлюднення ухвали суду у відповідності до ст. 122 ГПК України в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

В силу приписів ст. 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

З врахуванням вказаних приписів чинного законодавства та з огляду на фактичні обставини справи суд констатує, що вчинив всі необхідні та можливі заходи для належного повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання по даній справі, їм надана можливість скористатись своїми процесуальними правами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України, в тому числі судом дотримано під час розгляду справи обумовлені чинним законом процесуальні строки для звернення учасників справи із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Суд звертає увагу на те, що розумність строків розгляду справи судом є одним із основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував на необхідність дотримання принципу розумності тривалості провадження.

Так, у рішення "Вергельський проти України" ЄСПЛ вказав, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів.

Враховуючи вищевказане суд вважає, що учасники процесу були належним чином повідомлений судом про розгляд спору за їх участю. В той же час, вони не були позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Харківської області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового розгляду справи.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Суд зазначає, що ним були здійснені заходи щодо належного повідомлення всіх учасників процесу стосовно розгляду справи та надання до суду відповідних доказів, заперечень (за наявності), щодо вказівки на незгоду з будь-якою із обставин викладених у вимогах сторони процесу.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу, а також про наявність учасників процесу та їх представників наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, оскільки судом вчинені всі необхідні визначені процесуальним законом вимоги щодо повідомлення сторін, суд визнає, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи, як того вимагають приписи ст.ст.6, 120, 242 ГПК України, однак не скористався своїми правами на подання пояснень, доказів, заперечень на позов та участь у судовому засіданні.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Таким чином, вбачається, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд установив такі обставини.

12 жовтня 2021 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СКАЙ БАНК» (далі за текстом Банк, Позивач) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОЯЛ-ОІЛ» (далі за текстом Позичальник, 1-й Відповідач) був укладений Договір про надання банківських послуг № 28-1-07-118 (далі за текстом Договір кредиту), відповідно до якого Позичальнику встановлений генеральний ліміт у загальній сумі 6 800 000,00 грн. (шість мільйонів вісімсот гривень, 00 коп.) зі строком повернення 11.10.2022 року наступним чином: поновлювальна кредитна лінія 5 800 000,00 грн., фіксована процентна ставка по кредиту - 14% річних; кредитна лінія в режимі овердрафту 1 000 000,00 грн., фіксована процентна ставка по кредиту - 16% річних; згідно Додаткового договору № 1 від 23.06.2022 року, розмір фіксованої процентної ставки з 03.06.2022 року по 01.08.2022 року - 25 % річних, та після 25.08.2022 року залишився без змін.

Як зазначає Позивач, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується з боку інших, Банк виконав свої зобов`язання за Договором та надав 1-му Відповідачу кредитні кошти.

Отримання 1-м Відповідачем кредитних коштів у сумі 5 800 000,00 грн. та встановлення овердрафту по рахунку № UA1030760 у сумі 1 000 000,00 грн., наявність заборгованості перед Позивачем на день подачі позову підтверджується банківськими виписками по рахунку 1-го Відповідача, меморіальними ордерами з призначенням платежу «поповнення обігових коштів на ведення господарської діяльності згідно з договором кредиту № 28-1-07-118/1 від 12.10.2021», а саме: № 64299 від 13.10.2021 на суму 1 500 000,00 грн., № 78647 від 19.10.2021 на суму 2 465 000,00 грн., № 98948 від 21.10.2021 на суму 360 000,00 грн., № 70946 від 18.10.2021 на суму 645 000,00 грн., № 71921 від 18.10.2021 на суму 830 000,00 грн., розрахунками заборгованості.

Відповідно до п.10.1. Розділу 10 Договору кредиту «Права Банку» Банк має право відмовити в погодженні (не прийняти до) виконання Заяви про надання Банківської послуги, так само як і відмовити Клієнту в наданні будь-якої Банківської послуги. Така(е) відмова / неприйняття / ненадання, зокрема, може бути обумовлена(е) будь-якою з наступних обставин, зокрема:

- суттєве, на думку Банку, погіршення фінансового стану Клієнта та/або контрагентів Банку за Документами забезпечення у порівнянні з тим, який існував на дату укладення Договору; та/або

- настання Випадку невиконання умов Договору та/або будь-якого з Документів забезпечення, та/або будь-якого з правочинів / договорів Банку з Клієнтом та/або з будь-якою з пов`язаних осіб щодо Клієнта, та/або будь-якого з договорів / правочинів Клієнта з іншими фінансово-кредитними установами, що є чинними на дату укладення Договору та/або будуть укладені сторонами таких договорів / правочинів протягом строку дії Договору; та/або

- невиконання будь-яким Клієнтом або будь-яким фінансовим поручителем або будь-яким майновим поручителем своїх зобов`язань за укладеними (чи тими, що будуть укладені в майбутньому) з Банком договорами; та/або

- наявність інших обставин, що свідчать про те, що Боргові зобов`язання своєчасно не будуть виконані.

Банк вправі вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині за умови настання будь-якої обставини, визначеної п. 10.1. Договору. Таке виконання Боргових зобов`язань повинно бути здійснене Клієнтом протягом семи днів з дня одержання Клієнтом вимоги до Клієнта.

За умови настання будь-якої обставини, визначеної п. 10.1. Договору Банк має право видавати розпорядження (меморіальний ордер) про примусове списання Боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині та/або будь-яких інших зобов`язань Клієнта перед Банком, а також здійснювати договірне списання зазначених суми простроченої заборгованості, суми зобов`язань Клієнта щодо формування грошового покриття для цілей забезпечення виконання зобов`язань та/або здійснення платежу за Гарантією з поточних рахунків Клієнта відповідно до умов даного Договору і вимог чинного законодавства України (стаття 9 цього Договору).

Згідно п.13.2. Розділу 13 Договору кредиту «Обов`язки Клієнта», Клієнт зобов`язується забезпечити повернення одержаного кредиту, своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг Банку, при цьому проценти та комісії нараховуються Банком та сплачуються Клієнтом до моменту повного виконання ним своїх зобов`язань за цим Договором.

Сплив Генерального строку, визначеного у пункті 4.4. Договору кредиту, не звільняє Клієнта від обов`язку зі сплати процентів та комісій.

Проте, як вказує Позивач, 1-м Відповідачем належним чином умови Договору кредиту виконані не були, внаслідок чого за 1-м Відповідачем виникла заборгованість.

1) За кредитною лінією - 7 004 994,49 гривень (Сім мільйонів чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири гривні, 49 коп.), з них: сума простроченої заборгованості за тілом кредиту 5 800 000,00 грн. (п`ять мільйонів вісімсот тисяч гривень, 00 коп.); сума простроченої заборгованості за процентами 1 204 994,49 грн. (один мільйон двісті чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири гривні, 49 коп.);

2) За кредитною лінією в режимі овердрафту - 910 958,08 гривень (Дев`ятсот десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім гривень, 08 коп.), з них: сума простроченої заборгованості за тілом кредиту 857 647,99 грн. (вісімсот п`ятдесят сім тисяч шістсот сорок сім гривень, 99 коп.); сума простроченої заборгованості за процентами 53 310,09 грн. (п`ятдесят три тисячі триста десять гривень, 09 коп.).

В забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань Позичальника за Договором кредиту між Банком, Позичальником та ОСОБА_1 (2-й Відповідач) укладений Договір поруки № 28-1-07-118/п-1 від 12.10.2021 року, Додаткова угода № 1 від 23.06.2022 року до нього (в частині зміни процентної ставки).

Згідно з п.2.1. та п.4.1. Договору поруки відповідальність поручителя і позичальника є солідарною, у випадку невиконання зобов`язань Поручитель і Позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники.

Поручитель зобов`язується перед Банком відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань Позичальника за Договором кредиту у розмірі отриманого кредиту (кредитної лінії), зі сплатою процентів, комісій та інших платежів, тощо (п.2.2. Договору поруки).

Поручитель та Позичальник залишаються зобов`язаними перед Банком до того моменту, поки всі зобов`язання за Договором кредиту не будуть виконані повністю (п.2.5. Договору поруки).

Відповідно до п.4.3. Договору поруки виконання зобов`язань Поручителем за цим договором є беззаперечним. В іншому випадку Банк має право стягнути суму боргу за рахунок будь-якого майна Поручителів, що належать останнім на праві власності.

Відповідно до п.3.1.1. Договорів поруки Банк має право наступного дня після відмови Позичальника належним чином виконати зобов`язання за Договором кредиту (повністю або частково) чи при відсутності відповіді від Позичальника на запит Банку після закінчення розумного терміну (3 доби), необхідного для відповіді, пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя.

Протягом 3 (трьох) робочих днів, з моменту отримання Поручителем від Банку письмового повідомлення (вимога) або направлення повідомлення електронну адресу Поручителя з обов`язковим підтвердженням про прочитання, визначені цим Договором, про невиконання Позичальником зобов`язань за Договором кредиту, Поручитель зобов`язаний беззаперечно негайно виконати за Позичальника зобов`язання за Договором кредиту в повному обсязі (або в розмірі, заявленому в вимозі/повідомленні Банку).

Відповідно до п.8.1. Договору поруки, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до закінчення трирічного терміну від останнього дня, передбаченого для виконання за Договором кредиту (тобто, до 11.10.2025 року). У разі, якщо Банком не пред`явлено вимоги до Поручителя протягом трьох років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов`язань за Договором кредиту, порука припиняється з урахуванням положень ст.7 цього Договору.

Вказане стало підставою для звернення Позивача до суду з відповідним позовом, в якому Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість у загальному розмірі 7 915 952,57 гривень.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є кредитним договором.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі(ч.2 ст. 553 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 Цивільного кодексу України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2 ст.554 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1. ст.559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання (ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що Позивач виконав свої зобов`язання за Договором кредиту, надав 1-му Відповідачу кредитні кошти у сумі 5 800 000,00 грн. та встановив овердрафт по рахунку № НОМЕР_1 у сумі 1 000 000,00 грн., наявність заборгованості перед Позивачем на день подачі позову підтверджується банківськими виписками по рахунку Відповідача, меморіальними ордерами з призначенням платежу «поповнення обігових коштів на ведення господарської діяльності згідно з договором кредиту № 28-1-07-118/1 від 12.10.2021», а саме: № 64299 від 13.10.2021 на суму 1 500 000,00 грн., № 78647 від 19.10.2021 на суму 2 465 000,00 грн., № 98948 від 21.10.2021 на суму 360 000,00 грн., № 70946 від 18.10.2021 на суму 645 000,00 грн., № 71921 від 18.10.2021 на суму 830 000,00 грн., розрахунками заборгованості.

Також судом встановлено, що у зв`язку з порушенням умов Договору кредиту Позивач направив Позичальнику вимоги повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, штрафні/господарські санкції (у разі нарахування) та інші платежі, передбачені Договором кредиту в розмірі, станом на день погашення (повернення кредиту), а саме:

- вих. № 08-04/1135 від 04.11.2022 року, яка направлена 04.11.2022 року поштою з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу Позичальника, зазначену в Договорі кредиту та відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та була повернута 10.12.2022 року за закінченням терміну зберігання;

- вих. № 18-04/226 від 22.02.2023 року, яка направлена 25.02.2023 року поштою з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу Позичальника, зазначену в Договорі кредиту та відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та була повернута 27.03.2023 року за закінченням терміну зберігання;

- вих. № 11-04/1574 від 18.10.2023 року, яка була направлена 25.10.2023 року поштою з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу Позичальника, зазначену в Договорі кредиту та відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та була повернута 27.11.2023 року за закінченням терміну зберігання.

Позивачем також були направлені вимоги Поручителю (2-му Відповідачу):

- вих. № 08-04/1136 від 04.11.2022 року, яка була направлена поштою 04.11.2022 року поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яка була повернута поштою 10.12.2022 року за закінченням терміну зберігання;.

- вих. № 18-04/224 від 22.02.2023 року, яка була направлена поштою 25.02.2023 року року поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яка була повернута поштою 27.03.2023 року за закінченням терміну зберігання.

У відповідності до п.18.3. Договору кредиту, будь-які документи (вимоги, заяви, листи, повідомлення та інше), що направляються однією Стороною іншій протягом строку дії Договору (надалі Кореспонденція), повинні бути здійснені в письмовій формі і будуть вважатися направленими належним чином, якщо вони відправлені засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом, телеграмою або листом з оголошеною цінністю та описом вкладення), за допомогою електронної системи «клієнт-банк», доставлені особисто представником / співробітником Сторони або кур`єром за вказаними в Договорі або повідомленими в письмовій формі адресами (реквізитами) Сторін. Крім того, Кореспонденція, що направляється Банком Клієнту, може бути розміщена в будь-якому офіційному друкованому виданні, в якому здійснюється офіційне оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України та/або актів Президента України. Кореспонденція вважатиметься одержаною адресатом в одну з наступних дат, зокрема: - дата вручення Кореспонденції, зазначена як така в повідомленні про вручення поштового відправлення чи іншому аналогічному документі, засвідченому відбитком штемпеля / штампа / печатки та підписом працівника відділення поштового зв`язку / служби кур`єрської доставки;

- дата невручення Кореспонденції з однієї з наступних причин: відмови адресата від одержання / закінчення терміну зберігання / за зазначеною адресою не знайдено/ за зазначеною адресою не проживає, та зазначена як така в повідомленні про вручення поштового відправлення чи іншому аналогічному документі, засвідченому відбитком штемпеля / штампа / печатки та підписом працівника відділення поштового зв`язку/ служби кур`єрської доставки.

Відповідно до п.8.11. Договору поруки, прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами Договору: всі повідомлення в рамках цього Договору будуть вважатися прийнятними та належними у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані в порядку, визначеному цим Договором. Поручитель вважається належним чином повідомлений якщо Банк направив за допомогою поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення), у тому числі коли повідомлення повернуто поштою через відсутність Поручителя за адресою, вказаною в розділі «РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН» цього Договору, «за закінченням терміну зберігання або з інших причин», або направив за допомогою кур`єра чи вручив особисто за зазначеною адресою. На Поручителя покладається обов`язок щодо контролю за належним обслуговуванням своєї поштової скриньки та своєчасним отриманням кореспонденції. Повідомлення можуть також направлятись засобами електронного зв`язку з обов`язковим відправленням запиту про його прочитання Стороною.

Таким чином, суд вважає повідомлення Відповідачів про існуючу прострочену заборгованість належним у відповідності до умов Договору кредиту та Договору поруки.

Судом також враховані умови п.8.1. Договору поруки та з урахуванням пред`явлення Банком у встановлений Договором поруки строк вимог фінансова порука 2-го Відповідача є чинною.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів того, що 1-ий Відповідач здійснив повернення кредиту та сплатив в повному обсязі проценти за його користування.

Отже, враховуючи те, що Відповідачами не здійснено повернення кредиту, заборгованість перед Позивачем на час прийняття рішення не погашена, факт наявності заборгованості на заявлену суму Відповідачами не спростований, розмір заборгованості підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у розмірі 7 915 952,57 гривень є цілком доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі "Роуз Торія проти Іспанії", параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії", параграф 32).

Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматись принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Суд вважає за можливе у виниклих правовідносинах за суттю спору застосувати принцип справедливості визначений на законодавчому рівні у межах ч. 1 ст. 2 ГПК України.

На єдність права і справедливості неодноразово вказував і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 зазначено: "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі". "Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права" (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).

Окрім того, принцип справедливості поглинається напевно найбільшим за своєю "питомою вагою" принципом верховенства права, який також чітко зафіксований у новітніх кодексах. Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Цю думку можна, зокрема, простежити і в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003: "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял-Оіл" (код ЄДРПОУ 42784599, місцезнаходження: 61045, м. Харків, пров. Яроша Отакара, буд.16-Б, кв.22) та з Фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "СКАЙ БАНК" (, 01054, м. Київ, вул. Гончара Олеся, буд. 76/2) заборгованість за Договором кредиту у розмірі 7 915 952,57 грн (де: заборгованість за кредитом 6 657 647,99 грн; заборгованість за процентами 1 258 304,58 грн)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял-Оіл" (код ЄДРПОУ 42784599, місцезнаходження: 61045, м. Харків, пров. Яроша Отакара, буд.16-Б, кв.22) на користь Акціонерного товариства "СКАЙ БАНК" (, 01054, м. Київ, вул. Гончара Олеся, буд. 76/2) витрати зі сплати судового збору у розмірі 59 369,65 грн.

Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "СКАЙ БАНК" (, 01054, м. Київ, вул. Гончара Олеся, буд. 76/2) витрати зі сплати судового збору у розмірі 59 369,64 грн.

Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

Повне рішення складено "29" липня 2024 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду з урахуванням положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін