ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2024 р. м. Київ Справа № 910/4428/24

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС Технік»

прo стягнення 91 919,44 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

За участю секретаря судового засідання Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Гаєвська Т.А.

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (надалі ? позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС Технік» (надалі відповідач) прo стягнення 91 919,44 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.05.2024 року відкрито провадження у справі № 910/4428/24 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 27.06.2024 року.

Однак, 27.06.2024 року судове засідання у справі № 910/4428/24 не відбулося і розгляд справи було перенесено на 09.07.2024 року.

У судовому засіданні 09.07.2024 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач в ході розгляду справи позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 09.07.2024 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між Приватним акціонерним товариством «ВФ Україна» (позивач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВС Технік» (відповідач, Виконавець) укладено Договір про організацію Об`єктів останньої милі та транспортної інфраструктури № OM/TI- ВСТ-2021 від 01.08.2021 року (далі - Договір).

Згідно умов Договору Виконавець, за окремими Замовленнями Замовника, які є невід`ємною частиною даного Договору, на свій ризик та на умовах визначених даним Договором зобов`язується здійснювати комплекси робіт з організації Об`єктів (далі - Роботи) в територіальних межах (Кластерах) погоджених Сторонами адміністративно-територіальних областей України (Київська, Житомирська, Кіровоградська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Хмельницька, Черкаська), або, в разі необхідності, в інших областях України, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити зазначені Роботи, які виконані в повному об`ємі відповідно до затвердженої зі сторони Замовника проектної документації.

Згідно з п.7.3 Договору строки виконання повного комплексу Робіт Виконавцем зазначаються у відповідних Замовленнях, але не більше, ніж:

7.3.2. Для Об`єктів останньої милі чи транспортної інфраструктури кабельного типу:

7.3.3. протяжністю до 0,3 км по будівлям/спорудам 30 календарних днів з дати підписання відповідного Замовлення до дати завершення повного комплексу Робіт з організації Об`єкту останньої милі;

7.3.4. протяжністю до 3 км 70 календарних днів з дати підписання відповідного Замовлення до дати завершения повного комплексу Робіт з організаці Об`єкту останньої милі;

7.3.5. протяжністю понад 3 км 120 календарних днів з дати підписання відповідного Замовлення до дати завершення повного комплексу Робіт з організації Об`єкту останньої милі;

7.3.6. Підтвердженням завершення повного комплексу Робіт з організаціі відповідного Об`єкту останньої милі є підписаний Сторонами Акт робочої комісії з позитивним висновком щодо комерційної експлуатації Об`єкту.

Замовленням № 12 від 26.09.2022 року до Договору № OM/TI-BCT-2021 від 01.08.2021 року, що у відповідності до розділу 20 Договору було складено та підписано сторонами в електронному вигляді з накладанням електронних цифрових підписів уповноважених осіб та печаток сторін, було встановлено строк виконання повного комплексу Робіт з будівництва об`єкту транспортної інфраструктури кабельного типу 04.12.2022 року.

Підставою позовної заяви стало невиконання в повному обсязі відповідачем умов Договору № ОМ/ТІ-ВСТ-2021 від 01.08.2021 року та відповідно Замовлення № 12 від 26.09.2022 року до Договору, недотримання встановлених строків виконання повного комплексу Робіт з організації Об`єкту транспортної інфраструктури, а саме Замовлення № 12 від 26.09.2022 року загальною вартістю Робіт, в тому числі вартістю Матеріалів, складає 306 398,12 грн. термін прострочки складає 61 календарний день.

Згідно з п.9.3. Договору за порушення Виконавцем строків виконання Робіт по конкретному Замовленню, строків усунення недоліків та зауважень, встановлених у п.7.7 Договору, Виконавець сплачує Замовникові штраф від вартості Замовлення, в залежності від терміну прострочення, в розмірі 2,5% за прострочения більше 5-ти календарних днів, або 5% за прострочення більше 10-ти календарних днів, або 7,5% за прострочення більше 15-ти календарних днів, або 10% вартості Замовлення за прострочення більше 20-ти календарних днів.

Згідно з п. 9.5. Договору за порушення термінів виконання Робіт/строків усунення дефектів (недоліків) більш ніж на 30 днів, Виконавець сплачує Замовнику додатково штраф у розмірі 10% від вартості невиконаних Робіт/Обладнання/Матеріалів.

Згідно з п. 9.6. Договору за порушення термінів виконання Робіт/строків усунення дефектів (недоліків) більш ніж на 60 днів, Виконавець зобов`язаний додатково сплатити штраф у розмірі 30% від вартості невиконаних Робіт/Обладнання/ Матеріалів.

Зважаючи на те, що Виконавцем допущено порушення строків по виконанню повного комплексу Робіт з будівництва об`єкту транспортної інфраструктури по вказаному Замовленню та згідно з умовами Договору № ОМ/ТІ-ВСТ-2021 від 01.08.2021 року, у ПрАТ «ВФ Україна» виникло право вимагати від ТОВ «ВС ТЕХНІК» сплати неустойки у розмірі 91 919,44 грн., яку було розраховано згідно статті 9.6 Договору.

Претензією № ТД-23-09390 від 10.10.2023 року щодо стягнення штрафу за прострочення термінів завершення робіт згідно Замовлення №12 від 26.09.2022 року до Договору про організацію Об`єктів останньої милі та транспортної інфраструктури № OM/TI-BCT-2021 від 01.08.2021 року на загальну суму 91 919,44 грн., позивач вимагав від відповідача сплатити неустойку, однак претензія залишена без задоволення та без відповіді.

З огляду на вищезазначені порушення умов Договору, позивачем здійснено нарахування неустойки за прострочення термінів виконання повного комплексу Робіт з будівництва Об`єкту транспортної інфраструктури за Замовленням № 12 від 26.09.2022 року до Договору ОМ/ТІ-ВС-2021 від 01.08.2021 року.

За розрахунком позивача нараховано та заявлено про стягнення з відповідача неустойку в розмірі 30% за більш ніж 60 календарних днів прострочки в сумі 91 919,44 грн.

Відповідач в ході розгляду спору в судові засідання не з`являвся, відзиву на позов не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.

До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 883 Цивільного кодексу України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Суми неустойки (пені), сплачені підрядником за порушення строків виконання окремих робіт, повертаються підрядникові у разі закінчення всіх робіт до встановленого договором граничного терміну.

Матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем, як Виконавцем, строків по виконанню повного комплексу Робіт з будівництва об`єкту транспортної інфраструктури по Замовленню та згідно з умовами Договору № ОМ/ТІ-ВСТ-2021 від 01.08.2021 року, у зв`язку з чим, у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати неустойки у розмірі 91 919,44 грн. на підставі п. 9.6 Договору.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання робіт за Договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача 91 919,44 грн. неустойки, є обґрунтованими, правомірними і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі в сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС Технік» прo стягнення 91 919,44 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС Технік» (08129, Київська обл., Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, 26, прим.1, ) на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15, ) 91 919,44 грн. неустойки та 3028,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 06.08.2024 року