УХВАЛА

м. Київ

26.07.2024Справа № 910/5323/23
За заявою: Акціонерне товариства "Українська залізниця"

про ухвалення додаткового рішення

у справі № 910/5323/23

За позовом Акціонерне товариства "Українська залізниця"

до Державного агентства резерву України

про стягнення 758 040,82 грн.

суддя Мельник В.І за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "Українська залізниця" з позовом до Державного агентства резерву України про стягнення 758040,82 грн.

Рішенням Господарського суду № 910/5323/23 від 01.09.2023 задоволено позовні вимоги.

05.09.2023 відділом діловодства суду від Акціонерне товариства "Українська залізниця" отримано заяву про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою суду від 08.09.2023 призначено розгляд заяви на 03.11.2023.

12.10.2023 відділом діловодства суду отримано ухвалу Північного апеляційного господарського суду про витребування справи № 910/5323/23 у зв`язку з оскарженням Рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2023 .

23.10.2023 матеріали справи були скеровані до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 02.11.2023 було зупинено розгляд заяви до повернення матеріалів зазначеної справи до Господарського суду міста Києва.

26.02.2024 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи № 910/5323/23.

Ухвалою суду від 29.02.2024 призначено розгляд заяви на 05.04.2024.

Ухвалою суду від 05.04.2024 відкладено розгляд заяви на 24.05.2024.

В судове засідання 24.05.2024 представники сторін не з?явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 відкладено розгляд заяви на 28.06.2024.

06.06.2024 відділом діловодства Господарського суду міста Києва від представника заявника надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

В судове засідання 28.06.2024 представник відповідача заперечив проти задоволення клопотання та ухвалення додатково рішення у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути із відповідача фактичні витрати пов`язані із участю представника позивача у судових засіданнях, а саме:витрати на квитки та витрати на відрядження представника в розмірі 6770,29 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

У справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Основними критеріями визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Схожі правові висновки викладені в пунктах 33, 34 та 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19.

Оцінивши доводи обох сторін, суд дійшов висновку, що заявником не підтверджено факт неминучості понесених ним витрат.

Таким чином, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Керуючись ст.ст. 129-130, 232-235, 244, ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. У задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5323/23

відмовити.

2. Ухвалу може бути оскаржено в порядку та строки, визначені чинним Господарським

процесуальним кодексом України.

Суддя В.І. Мельник