ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" липня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1134/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Меленчук Т.М.

розглянувши справу №916/1134/24

За позовом: Акціонерного товариства Кредобанк (79026, м. Львів, вул. Сахарова, був. 78; )

До відповідачів: Приватного підприємства Транс-Експерт (73000, м. Херсон, вул. Лугова, буд. 33, кв. 53; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 )

Про стягнення та зобов`язання вчинити певні дії

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідачів: не з`явились

Встановив: Акціонерне товариство Кредобанк звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства Транс-Експерт, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором №Л1134/02/0921 про фінансовий лізинг від 07.09.2021р. в сумі 101380,34 грн. та зобов`язання Приватного підприємства Транс-Експерт повернути об`єкт лізингу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.03.2024р. позовну заяву Акціонерного товариства Кредобанк від 18.03.2024 р. за вх. № ГСОО 1160/24 залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної, які визначено судом в ухвалі суду. Повідомлено Акціонерне товариство Кредобанк , що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

08.04.2024р. до господарського суду Одеської області позивачем були надані докази, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 25.03.2024р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.04.2024р. прийнято позовну заяву Акціонерного товариства Кредобанк до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1134/24. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "13" травня 2024 р. о 10:00. Запропоновано відповідачам підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачу відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 13.05.2024р. о 10:00.

17.04.2024р. до суду Акціонерним товариством Кредобанк було надано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними матеріалами справи.

13.05.2024 р. у зв`язку з відсутністю відповіді від Міністерства соціальної політики України щодо даних про внутрішньо переміщених осіб, суд оголошує протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 03.06.2024р. о 11:20.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.05.2024р. повідомлено учасників справи №916/1134/24 про судове засідання, яке відбудеться "03" червня 2024 р. о 11:20.

20.05.2024р. до суду від Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради надійшов лист, відповідно до якого було зазначено суду, що відповідно до відомостей реєстру територіальної громади, інформація про декларування/реєстрацію місця проживання (перебування)/зняття з реєстрації місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , станом на 16.05.2024р. відсутня.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.06.2024р. закрито підготовче провадження по справі №916/1134/24. Призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні (у зв`язку з перебуванням судді у відпустці з 26.06.2024р. по 26.07.2024р.) на "29" липня 2024 р. о 11:10. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 29.07.2024р. о 11:10.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідачами відзиву на позовну заяву не надано, відповідачі свого права на захист не використали, хоча відповідачів було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на їх адресу ухвал суду.

Однак кореспонденція суду повернулась без вручення із зазначенням поштової організації, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до п.п.4, 5 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Господарський суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі №910/1487/20, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, яким в даному випадку є суд (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку відсутній за вказаною адресою вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження №12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17, провадження №14-507цс18.

У судові засідання представники відповідачів не з`являлись, про поважність причин відсутності суд не повідомляли, будь-яких клопотань чи заяв до господарського суду Одеської області від відповідачів не надходили.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення скеровувалось судом на офіційну адресу відповідачів, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідачів про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідачів, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 29.07.2024 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 30.07.2024р.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, що 07 вересня 2021 року між Акціонерним товариством Кредобанк та Приватним підприємством Транс-Експерт укладено Договір №Л1134/02/0921 про фінансовий лізинг.

07 вересня 2021 року між позивачем та ОСОБА_1 , з метою забезпечення зобов`язань Приватного підприємства Транс-Експерт за Договором лізингу, укладено Договір поруки №П1134/02/0921/1.

За поясненнями позивача, на підставі Договору лізингу, Лізингодавець передав Лізингоодержувачу Об`єкт лізингу, що підтверджується Актом приймання-передачі майна (об`єкту лізингу) від 10.09.2021 р. (Додаток №3 до Договору лізингу).

Згідно п. 1.1. Договору лізингу, Лізингодавець зобов`язується відповідно до умов Договору на строк та за плату, визначені Договором, передати Лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, спеціально придбане Лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов, а Лізингоодержувач зобов`язується сплачувати плату (лізингові платежі), а також інші платежі, передбачені Договором.

Отже, як було зазначено позивачем суду, відповідно до умов Договору лізингу Лізингодавець придбав на замовлення Лізингоодержувача об`єкт лізингу - Відвал для грейдера причіпний (землевеллер) Road levelshg LLT-Y, 2021 року випуску, номср шасі/кузова/рами/обладнання 10278, вартість об`єкту лізингу склала 161376,28 грн.

Відповідно до п 12.1. Додатку 1 «Загальні умови фінансового лізингу» до Договору лізинг) (надалі - Загальні умови фінансового лізингу), строк лізингу визначається у Договорі лізингу та графіку лізингових платежів. Строк лізингу починається з дати підписання Лізингоодержувачем акту приймання-передачі об`єкта лізингу. (п. 12.2. Загальні умови фінансового лізингу).

Відповідно до п. 3.6. Договору лізингу, з дати підписання Акту приймання-передачі Лізингоодержувач має право використовувати Об`єкт лізингу і несе всю відповідальність і ризики. пов`язані з ним, в т. ч. перед третіми особами і за нанесення шкоди Об`єкту лізингу.

Додатком №4 до договору сторони погодили «Графік сплати лізингових платежів», який складається із 36 лізингових платежів з кінцевою датою платежу - 01 вересня 2024 року.

Відповідно до п. 4.1. Договору лізингу, п. 6.1. Загальних умов фінансового лізингу, Лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до Договору лізингу та Графік) лізингових платежів, визначених у додатку №1 до Договору про внесення змін, який є його невід`ємною частиною. Лізингові платежі складаються з періодичних лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості об`єкта лізингу; проценти, комісії та інші платежі передбачені Договором лізингу.

Згідно з п. 6.8. Загальних умов фінансового лізингу, кожний періодичний лізинговий платіж Лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати не пізніше дати, вказаної в додатку № 1 до Договору про внесення змін.

Посилаючись на ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» та п. 3.1. Договору лізингу, позивачем було зазначено суду, що Лізингоодержувач щомісяця повинен здійснювати на користь позивача періодичні Лізингові платежі відповідно до Графіка лізингових платежів.

Відповідно до п. 13.4. Загальних умов фінансового лізингу, у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання Договору відповідно до умов Договору лізингу, а також якщо Лізингодавець вимагає повернення Об`єкта лізингу відповідно до інших положень договору, Лізингоодержувач зобов' язаний повернути за свій власний рахунок у ідеальному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Лізингодавця, якщо інша адреса не вказана Лізингодавцем, впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту (повідомлення/вимоги) Лізингодавця.

Також Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити Лізингодавцю загальну всіх Періодичних лізингових платежів та інших платежів, що залишилися несплаченими відповідно до рафіка лізингових платежів, інших умов Договору, у зв`язку із достроковим закінченням строку лізингу/розірвання Договору з вини Лізингоодержувача за період після дати такого закінчення/розірвання, - впродовж 10 робочих днів від дати одержання запиту (повідомлення/вимоги) Лізингодавця про сплату відповідних платежів.

Сторони погодили і підтверджують, що вказана загальна сума несплачених платежів, передбачених Графіком лізингових платежів, іншими умовами Договору, за період після дати дострокового закінчення строку лізингу/розірвання Договору, з вини Лізингоодержувача є збитками (упущеною вигодою) Лізингодавця та має бути відшкодована Лізингодавцю Лізингоодержувачем відповідно до умов Договору та чинного законодавства. Зобовязання щодо сплати такої суми залишається чинним до моменту його виконання Лізингоодержувачем, в тому числі закінчення строку лізингу/розірвання Договору.

За посиланням позивача, на підставі укладеного Договору лізингу відповідно до п. 1 ст. 174 Господарського кодексу України у Приватного підприємства Транс-Експерт (Лізингоодержувача) виникли господарські зобов`язання визначені Договором лізингу, в т. ч. зобов`язання своєчасно та в повному розмірі сплачувати лізингові платежі.

Як було зазначено позивачем, внаслідок порушення Приватним підприємством Транс-Експерт зобов`язань за договором лізингу, 19.01.2024 року позивач направив Приватному підприємству Транс-Експерт Повідомлення-вимогу № 85-14468223/24 від 16 січня 2024 року про відмову від (про розірвання) договору № Л1134/02/0921 про фінансовий лізинг від 07.09.2021 року про повернення об`єкта лізингу та погашення заборгованості.

21 лютого 2024 р. позивач направив Повідомлення-вимогу № 85-2002/24 від 19.02.2024р. на адресу ОСОБА_1 , як солідарного боржника про погашення заборгованості.

За посиланням позивача, станом на 29.02.2024р. заборгованість Приватного підприємства Транс-Експерт становить 101380,34 грн., з яких 77794,69 грн. заборгованість по сплаті відшкодування вартості об`єкта лізингу, 10375,75 грн. прострочені проценти, 3550,36 грн. прострочені комісії, 9659,54 грн. пеня за несвоєчасну оплату лізингових платежів.

Ґрунтуючи заявлені вимоги в частині позовних вимог щодо повернення об`єкту лізингу позивачем було зазначено суду таке.

Відповідно до п. 13.1 Загальних умов фінансового лізингу встановлено перелік випадків, які наділяють Лізингодавця правом на розірвання Договору лізингу в односторонньому порядку, до яких. зокрема, належить випадок, визначений підпунктом 13.1.1. ,оговору, а саме - несплата Лізингоодержувачем одного періодичного лізингового платежу у повному обсязі або частково на строк більше 30 календарних днів. У випадку виникнення будь-якого випадку, передбаченого в підпунктах 13.1.2-13.1.13 - Лізингодавець має право в односторонньому випадку розірвати Договір/відмовитись від Договору лізингу та також серед іншого право на повернення об`єкта лізингу.

В п. 13.2. Загальних умов фінансового лізингу зазначено, що день, що вважатиметься датою розірвання/відмови від Договору, визначається Лізингодавцем у відповідному повідомлення/вимозі, Лізингодавець надсилає Лізингоодержувачу письмове повідомлення/вимогу про розірвання/відмов: від Договору. Таке повідомлення/вимога надсилається Лізингодавцем на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням Лізингоодержувача. У випадку неотримання Лізингоодержувачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин, Лізингоодержувач вважається належним чином повідомленим на 6 (шостий) робочий день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою підрозділу поштового зв`язку про прийняття повідомлення для відправки.

Відповідно до п. 13.3. Загальних умов фінансового лізингу, негайно після розірвання/відмови від Договору Лізингодавець має право серед іншого, звертати стягнення в межах договорів забезпечення виконання Лізингоодержувачем зобов`язань за Договором для одержання повної суми всіх несплачених Лізингоодержувачем Лізингодавцю періодичних лізингових платежів та інших платежів, незалежно від визначених Договором дат їхнього здійснення.

За посиланням позивача, ним 19 січня 2024 року направлено на адресу Приватного підприємства Транс-Експерт Повідомлення-вимогу вих.№85- 14468223/24 від 16 січня 2024 року, в якій було повідомлено, серед іншого, про розірвання Договору лізингу за ініціативою позивача з 15 січня 2024 року та вимогою про повернення Об`єкта лізингу Лізингодавцю.

Як стверджує позивач суду, станом на 05 березня 2024 року відповідачі заборгованість не погасили, жодних заходів для погашення не вжили, відповіді на повідомлення-вимоги не надали, Об`єкт лізингу не повернули.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як з`ясовано судом, правовідносини між Акціонерним товариством Кредобанк та Приватним підприємством Транс-Експерт виникли на підставі укладеного між ними 07 вересня 2021року Договору №Л1134/02/0921 про фінансовий лізинг.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 Господарського кодексу України визначено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

За приписами частин другої та третьої статі 806 Цивільного кодексу України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 глави 58 ЦК України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічне визначення договору лізингу міститься у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг». За статтею 4 цього Закону, лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця.

За частинами другою, третьою статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» обов`язками лізингодавця є: у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору; попередити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу; відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором; прийняти предмет лізингу в разі дострокового розірвання договору лізингу або в разі закінчення строку користування предметом лізингу. Лізингодавець може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів (частина друга статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Пунктами 3, 7 частини другої статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

З моменту передачі предмета лізингу у володіння лізингоодержувачу ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета лізингу переходить до лізингоодержувача, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 13 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обов`язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Оскільки в силу особливостей регулювання правовідносин лізингу договором та законом право власності на передане в лізинг майно залишається за лізингодавцем, то наслідком припинення договору лізингу внаслідок відмови лізингодавця за приписами частини другої статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» є відсутність у ТОВ «Порше Лізинг Україна» обов`язку надати предмет лізингу в майбутньому у власність відповідачці і, відповідно, відсутність права вимагати оплати вартості предмета лізингу.

Суд зазначає, що у справі, що розглядається, лізингоодержувач не виконував зобов`язань з оплати лізингових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості за договором, у зв`язку із чим позивач скористався своїм правом на відмову від договору та просив погасити заборгованість за договором і повернути предмет лізингу відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Як з`ясовано судом, в порушення умов Договору лізингу відповідач Приватне підприємство Транс-Експерт не здійснювало відшкодування вартості майна, у зв`язку з чим у останнього утворилась прострочена заборгованість, а саме заборгованість по сплаті відшкодування вартості об`єкта лізингу у розмірі 77794,69 грн., прострочених процентів 10375,75 грн., простроченої комісії 3550,36 грн. та пені за несвоєчасну оплату лізингових платежів 9659,54 грн.

Доказів сплати вищезазначеної заборгованості матеріали справи не містяться та зворотнього за час розгляду справи відповідачами доведено суду не було.

За матеріалами справи встановлено, що 07 вересня 2021 року між позивачем та ОСОБА_1 , з метою забезпечення зобов`язань Приватного підприємства Транс-Експерт за Договором лізингу, укладено Договір поруки №П1134/02/0921/1.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою і заставою. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України, разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом з`ясовано, що 19.01.2024 року позивач направив Приватному підприємству Транс-Експерт Повідомлення-вимогу № 85-14468223/24 від 16 січня 2024 року про відмову від (про розірвання) договору № Л1134/02/0921 про фінансовий лізинг від 07.09.2021 року про повернення об`єкта лізингу та погашення заборгованості. (а.с. 25, 26 т.1).

21 лютого 2024 р. позивач направив Повідомлення-вимогу №85-2002/24 від 19.02.2024р. на адресу ОСОБА_1 , як солідарного боржника про погашення заборгованості. (а.с. 28, 29 т. 1).

Судом також враховано, що лізингоодержувач зобов`язаний був повернути банку лізингове майно за актом приймання-передачі, проте, об`єкт лізингу не було повернуто, матеріали справи зворотнього не містять, та наразі Договір лізингу розірвано позивачем в односторонньому порядку.

З урахування зазначеного, позовні вимоги про стягнення заборгованості 77794,69 грн. по сплаті відшкодування вартості об`єкта лізингу, 10375,75 грн. прострочених процентів, 3550,36 грн. простроченої комісії, та 9659,54 грн. пені за несвоєчасну оплату лізингових платежів підлягають задоволенню судом.

За частиною другою статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Ураховуючи структуру та зміст лізингових платежів, ці платежі не є рівнозначними платі за користування, на відміну від орендної плати, позаяк містять в собі таку складову, як відшкодування частини вартості предмета лізингу, і з моменту розірвання договору лізингу зобов`язання лізингодавця щодо передачі об`єкта лізингу у власність лізингоодержувача є припиненим, відповідно в лізингоодержувача припинилось зобов`язання щодо відшкодування вартості цього об`єкта.

За своєю правовою природою відносини лізингу передбачають право лізингоодержувача користуватися предметом лізингу, тобто містять елементи договору оренди (найму), у яких користування предметом оренди є платним, тож узгоджене сторонами регулювання не суперечить змісту лізингових відносин, за якими лізингоодержувачу майно надається у виключне користування на визначений термін, та положенням законодавства.

За частиною третьою статті 615 ЦК України, внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана з правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759,762,763 ЦК України, статей 283, 284,286 ГК України. З припиненням договірних відносин у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ. Відповідні висновки є застосовними і до відносин лізингу у випадках дострокового припинення договору у зв`язку з порушеннями лізингоодержувача.

Отже, з моменту розірвання договору фінансового лізингу з ініціативи лізингодавця в лізингоодержувача припиняється обов`язок сплачувати лізингові платежі, натомість виникає обов`язок негайно повернути об`єкт лізингу у відповідному стані.

Суд зазначає, що доказів у підтвердження повернення об`єкта лізингу лізингодавцю відповідачем не надано.

Після припинення дії договору лізингу невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірні дії лізингоодержувача. Тому права та обов`язки лізингодавця та лізингоодержувача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням відповідно до умов договору та положень законодавства, які регламентують наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення предмета лізингу.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Приватного підприємства Транс-Експерт повернути повивачу Відвал для грейдера причіпний (землевеллер) Road levelshg LLT-Y, 2021 року випуску, номср шасі/кузова/рами/обладнання 10278.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, враховуючи висновки стосовно того, що солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено, судовий збір, покладається на відповідачів в рівних частинах на кожного, відповідно до заявлених вимог позивача, а саме відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 4542,00 грн. покладаються на Приватне підприємство Транс-Експерт та 1514,00 грн. на ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Акціонерного товариства Кредобанк задовольнити повністю.

2.Стягнути солідарно з Приватного підприємства Транс-Експерт (73000, м. Херсон, вул. Лугова, буд. 33, кв. 53; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Кредобанк (79026, м. Львів, вул. Сахарова, був. 78; ) заборгованість за Договором №Л1134/02/0921 про фінансовий лізинг від 07.09.2021р. у розмірі 101380 (сто одна тисяча триста вісімдесят) грн. 34 коп., з яких: заборгованість по сплаті відшкодування вартості об`єкта лізингу у розмірі 77794 (сімдесят сім тисяч сімсот дев`яносто чотири) грн. 69 коп., прострочені проценти у розмірі 10375 (десять тисяч триста сімдесят п`ять) грн. 75 коп., прострочена комісія у розмірі 3550 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 36 коп. та пеня у розмірі 9659 (дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 54 коп.

3.Зобов`язати Приватне підприємство Транс-Експерт (73000, м. Херсон, вул. Лугова, буд. 33, кв. 53; ) повернути Акціонерному товариству Кредобанк (79026, м. Львів, вул. Сахарова, був. 78; ) об`єкт лізингу: Відвал для грейдера причіпний (землевеллер) Road levelshg LLT-Y, 2021 року випуску, номер шасі/кузова/рами/обладнання 10278 на виконання умов Договору №Л1134/02/0921 про фінансовий лізинг від 07.09.2021р.

4.Стягнути з Приватного підприємства Транс-Експерт (73000, м. Херсон, вул. Лугова, буд. 33, кв. 53; ) на користь Акціонерного товариства Кредобанк (79026, м. Львів, вул. Сахарова, був. 78; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн. 00 коп.

5.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Кредобанк (79026, м.Львів, вул. Сахарова, був. 78; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 30 липня 2024 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко