РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.08.2024Справа № 910/3579/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

до Державної податкової служби України

про стягнення 13731,93 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної податкової служби України про стягнення 13731,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході примусового виконання виконавчих документів у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_1, державним виконавцем передано на реалізацію майно боржника ОСОБА_1 . Оскільки, майно не було реалізовано, 05.01.2021 стягувачем ОСОБА_2 було внесено на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 125840,12 грн, як різницю між вартістю нереалізованого майна боржника та сумою коштів, що підлягала стягненню з боржника. 21.01.2021 у виконавчому проваджені НОМЕР_2 державним виконавцем було винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення заборгованості та акт про передачу майна. Частина вказаної суми коштів була розподілена у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_1, зокрема, 15.01.2021 в рамках виконавчого провадження НОМЕР_7, позивачем було перераховано на користь ГУ ДПС у Сумській області суму заборгованості боржника ОСОБА_1 у розмірі 13731,93 грн. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2021, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №480/1244/21 визнано протиправними та скасовано постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення заборгованості та акт про передачу майна від 21.01.2021 НОМЕР_3. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.05.2023 у справі №592/2743/23, залишеного без змін постановою Сумського апеляційного суду від 14.09.2023 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань позивача на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 115876,07 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з Державної податкової служби України безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 13731,93 грн.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що позивачем не доведено, що кошти, які були сплачені ДПС України були отримані позивачем як різниця між вартістю майна та сумую коштів, що підлягала стягненню за виконавчим провадженням. Також відповідач зазначив, що підставою набуття грошових коштів ДПС України є наявність в ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 13731,93 грн, згідно вимоги №Ф-3306-17У від 15.01.2016, яка є чинною та не скасованою.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

На примусовому виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться зведене виконавче провадження № НОМЕР_10 до складу якого входять виконавчі провадження:

1) НОМЕР_4 відкрите 13.02.2020, з примусового виконання виконавчого листа № 592/11468/16 від 05.02.2020, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми, про стягнення з з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , судовий збір у розмірі 6890 грн;

2) НОМЕР_5 відкрите 13.02.2020, з примусового виконання виконавчого листа № 592/11468/16 від 05.02.2020, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , суму боргу за договором позики в розмірі 30247 доларів США, 50 центів;

3) НОМЕР_6 відкрите 20.05.2019, з примусового виконання виконавчого листа № 592/16655/18 від 10.05.2019, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 700 доларів США а також витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 коп;

4) НОМЕР_7 відкрите 07.02.2020, з виконання вимоги №Ф-3306-17 У від 15.01.2016, про стягнення коштів з ФОП ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Сумській області в розмірі 13731,93 грн;

5) НОМЕР_2 відкрите 16.04.2018, з примусового виконання виконавчого листа № 592/11738/17 від 29.01.2018, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 280733,88 грн;

6) НОМЕР_8 відкрите 05.01.2021, з примусового виконання виконавчого листа № № 592/2544/17-ц від 06.08.2019, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість зі сплати процентів за користування позикою за період 02 червня 2016 року по 03 березня 2017 року у сумі 1800 доларів СІЛА, еквівалентних 48762 грн. за курсом НБУ, станом на 03 березня 2017 року а також 640 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Відповідно ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Так, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі №480/1244/21 за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), треті особи: арбітражний керуючий Іваненко Наталія Олександрівна, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанови та акту встановлено, що постановою заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 26.05.2020 ВП НОМЕР_5 описано та накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме гараж літ. "Б", загальною площею 365,4 кв.м, знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з сайту ДП «Сетам» Зарічним відділом ДВС на продаж було виставлено майно боржника, а саме гараж літ. "Б", загальною площею 365,4 кв.м,, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Перші електронні торги згідно протоколу №500401 від 03.09.2020 за лотом 437741 не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Згідно протоколу №503201 віл 23.09.2020 торги за лотом №441897 та протоколу №506431 від 15.10.2020 торги за лотом №445212 не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

26.11.2020 на адресу ОСОБА_2 було направлено повідомлення в порядку ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» з пропозицією залишити за собою нереалізоване майно боржника в рахунок погашення боргу.

ОСОБА_2 своєю заявою від 07.12.2020 повідомив Зарічний відділ ДВС про своє бажання залишити нереалізоване майно за собою.

16.12.2020 державним виконавцем на адресу ОСОБА_2 направлено повідомлення з пропозицією протягом 10 робочих днів з дня надходження повідомлення внести на депозитний рахунок відділу різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягала стягненню, а саме 174602,12 грн.

Крім того, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.05.2023 у справі №592/2743/23 за позовом ОСОБА_2 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення безпідставно набутих грошових коштів встановлено, що різниця між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягала стягненню на користь ОСОБА_2 в сумі 125840,12 грн була сплачена ОСОБА_2 згідно квитанції від 05.01.2021.

21.01.2021 у ВП № НОМЕР_9 заступником начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми було винесено постанову та складено акт про передачу ОСОБА_2 майна боржника в рахунок погашення боргу за виконавчим листом № 592/11738/17.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі №480/1244/21, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2022 визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 21 січня 2021 року ВП № НОМЕР_9 та визнано протиправним та скасувати акт про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 21 січня 2021 року ВП № НОМЕР_9, винесений заступником начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Товарніченко Євгенією Анатоліївною.

Як вбачається з рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.05.2023 у справі №592/2743/23 ОСОБА_2 13.09.2022 звернувся до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми із заявою про вжиття заходів щодо повернення коштів, які були внесені ним 05.01.2021 на депозитний рахунок Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми, як різниця між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягала стягненню на його користь. При поверненні коштів просив врахувати, що від Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми на його картковий рахунок надходили кошти: 27.01.2021 - 4349,37 грн та 03.02.2021 - 5614,68 грн.

Листом № 6/67898 від 08.12.2022 Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми було повідомлено, що кошти в розмірі 125840,12 грн, які надійшли на депозитний рахунок відділу розподілено у відповідності до вимог ст. 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження».

У вказаному рішенні суду від 11.05.2023 зазначено, що грошові кошти, які надійшли від ОСОБА_2 на депозитний рахунок спрямовані на погашення боргу по зведеному виконавчому провадженню № НОМЕР_10, а саме: ОСОБА_1 - кошти у розмірі 65755,16 грн платіжним дорученням № 39518 від 20.01.2021; кошти у розмірі 601,93 грн платіжним дорученням №41856 від 15.02.2021; ОСОБА_4 - кошти у розмірі 1689,26 грн платіжним дорученням № 38695 від 15.01.2021; Державній фіскальній службі кошти у розмірі 13731,93 грн платіжним дорученням № 38693 від 15.01.2021.

Також зазначено, що той факт, що на рахунку Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми вже відсутня вказана сума, не спростовує його обов`язку повернути отримані кошти в сумі 115876,07 грн (від загальної суми 125840,12 грн віднято суми коштів, що надходили на картковий рахунок ОСОБА_2 27.01.2021 та 03.02.2021), незалежно від того, як ці кошти в подальшому були розподілені.

Суд у своєму рішенні від 11.05.2023 дійшов висновку, що подальший розподіл отриманих Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми грошових коштів не може виступати підставою для припинення обов`язку по поверненню отриманих коштів, оскільки скасовані постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу не породжують позитивних юридичних наслідків та зазначено, що Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми не позбавлений права у судовому порядку захистити свої права відповідно до правового механізму, передбаченого ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Так, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.05.2023 у справі №592/2743/23, залишеного без змін постановою Сумського апеляційного суду від 14.09.2023 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 115876,07 грн та 1158,76 грн судових витрат.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2 ст. 1212 ЦК України).

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Крім того, згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

З огляду на викладене, враховуючи визнання судом протиправною та скасування постанови заступника начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 21 січня 2021 року ВП № НОМЕР_9, визнання протиправним та скасування акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 21 січня 2021 року ВП № НОМЕР_9, встановлення судом факту безпідставного набуття Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції грошових коштів в розмірі 115876,07 грн, частина з яких на суму 13731,93 грн була спрямована Державній податковій службі, суд дійшов висновку про те, що перерахована позивачем сума в розмірі 13731,93 грн за платіжним дорученням №38683 від 13.01.2021 підлягає поверненню відповідачем, як безпідставно набуті кошти, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Твердження відповідача про те, що підставою набуття ДПС України грошових коштів у розмірі 13731,93 грн є наявність в ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 13731,93 грн, згідно вимоги №Ф-3306-17У від 15.01.2016, яка є чинною та не скасованою, судом відхиляються, оскільки грошові кошти в розмірі 115876,07 грн, в тому числі спірні 13731,93 грн, не є коштами боржника ОСОБА_1 та не можуть бути зараховані, як погашення заборгованості ОСОБА_1 згідно вимоги №Ф-3306-17У від 15.01.2016.

Всі інші доводи відповідача спростовуються вищевстановленими обставинами.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору за подання до суду процесуальних документів в електронній формі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8; ідентифікаційний код 43005393) на користь Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (40020, Сумська обл., м. Суми, пр. Курський, буд. 6; ідентифікаційний код 40211137) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 13731 (тринадцять тисяч сімсот тридцять одна) грн 93 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання: 06.08.2024.

Суддя Я.В. Маринченко