ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

30 липня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/857/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.,

секретар судового засідання: Іскендерова К.О.

представники учасників справи в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської міської ради

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2024, ухвалене суддею Алексєєвим А.П., м. Миколаїв, повний текст рішення складено 08.04.2024

у справі № 915/857/23

за позовом: Миколаївської міської ради

до відповідачів:

1. Фізичної особи-підприємця Глонзи Тетяни Євгенівни;

2. ОСОБА_1 ;

3. Фізичної особи-підприємця Платонової Анни Володимирівни;

4. Товариства з обмеженою відповідальністю «Октавиан»;

5. ОСОБА_2 ;

про: зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності на нежитлове приміщення, визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна та визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Миколаївська міська рада звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ), ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Октавиан» (далі ТОВ «Октавиан») та ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), в якому просила суд:

- зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 усунути Миколаївській міській раді перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 94 кв.м. шляхом знесення нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за ОСОБА_3 право спільної часткової власності (розмір частки 1/3) на вказане нежитлове приміщення;

- скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за ОСОБА_1 право спільної часткової власності (розмір частки 1/3) на вказане нежитлове приміщення;

- скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за ОСОБА_4 право спільної часткової власності (розмір частки 1/3) на вказане нежитлове приміщення;

- скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за ТОВ «Октавиан» право власності на вказане нежитлове приміщення;

- скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за ОСОБА_2 право власності на вказане нежитлове приміщення;

- визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна від 29.08.2018;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 28.07.2020.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2024 у справі № 915/857/23 у задоволенні позову Миколаївської міської ради відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Миколаївська міська рада подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Крім того, позивач у прохальній частині апеляційної скарги просив витребувати у Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради оригінал реєстраційної справи (їх належним чином засвідчену копію) на спірний об`єкт нерухомого майна.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 витребувано у Господарського суду Миколаївської області матеріали даної справи, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до надходження матеріалів з Господарського суду Миколаївської області.

06.05.2024 матеріали даної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2024, серед іншого, за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2024 у справі № 915/857/23 відкрито апеляційне провадження, встановлено іншим учасникам справи строк до 11.06.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з належними доказами його направлення іншим учасникам справи), а також роз`яснено учасникам справи про їх право подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст. 170 ГПК України, у т.ч. щодо заявленого позивачем у апеляційній скарзі клопотання про витребування у Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради оригіналу реєстраційної справи (їх належним чином засвідчену копію) на об`єкт нерухомого майна.

28.05.2024 від Фізичної особи-підприємця Глонзи Тетяни Євгенівни надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2024 справу № 915/857/23 призначено до розгляду на 30.07.2024 о 16:15 год. Одночасно витребувано у Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради оригінал реєстраційної справи (їх належним чином засвідчену копію) на об`єкт нерухомого майна. Зобов`язано Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради надати суду витребувані документи протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

28.05.2024 від ФОП Глонзи Тетяни Євгенівни надійшов відзив на апеляційну скаргу.

26.07.2023 на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради надійшли матеріали реєстраційної справи на спірний об`єкт нерухомого майна.

У зв`язку з перебуванням судді-учасника колегії Принцевської Н.М. у відпустці, за розпорядженням керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Діброви Г.І, Ярош А.І.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.07.2024 справу прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.

В судове засідання 30.07.2024 представники учасників справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначає міська рада в позовній заяві, на підставі її рішення від 25.04.2007 № 12/48 між нею та ФОП Красних Л.І. 16.07.2007 укладено договір оренди землі № 5048, за яким ФОП Красних Л.І. було передано в оренду земельну ділянку 11 кв.м. для тимчасового встановлення торгового кіоску поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 . Строк дії договору сплив 16.07.2012 та в подальшому не продовжувався. На цій земельній ділянці, без жодних на те правових підстав, ФОП Красних Л.І. здійснено будівництво об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , загальною площею 94 кв.м., який в силу положень статті 376 ЦК України вважається самочинним будівництвом, та згодом здійснено за собою реєстрацію права власності на нього. В подальшому, ФОП Красних Л.І. відчужило вказаний об`єкт на користь ТОВ «Октавиан», а останнє - на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . При цьому, будівництво нежитлового приміщення, право власності на який зареєстровано незаконно та без наявності всіх необхідних документів, протиправно здійснено і за рахунок самовільно зайнятої ділянки землі комунальної власності, оскільки його площа (94 кв.м.) значно перевищує площу орендованої земельної ділянки за договором оренди землі від 16.07.2007.

Враховуючи викладене, Миколаївська міська рада просила суд зобов`язати усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення спірного нежитлового приміщення.

При цьому, вимога про знесення скерована не до ОСОБА_2 , як особи, яка за твердженням міської ради здійснила будівництво спірного об`єкту, а до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як до останніх набувачів нерухомого майна.

Колегією суддів під час підготовки до розгляду даної справи, шляхом опрацювання інформаційних даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 22.05.2024 на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 914/1785/22 за касаційною скаргою Львівської міської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2024 за позовом Львівської міської ради до Приватного підприємства «Ярина Плюс», Фізичної особи-підприємця Михайліва Євгенія Євгенійовича про скасування державної реєстрації права приватної власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, зобов`язання звільнити самовільно зайняті земельні ділянки шляхом демонтажу (знесення) приміщень.

Згідно вищевказаної ухвали: За змістом статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій цієї статті особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, також прямо визначені статтею 376 Цивільного кодексу України.

Частинами третьою-п`ятою статті 376 Цивільного кодексу України, відповідно, встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо ж власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Отже, знесення самочинно побудованого спірного об`єкта нерухомості відповідно до частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України є належним та ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво.

Формулювання положень статті 376 Цивільного кодексу України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.

Ураховуючи наведене, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки (частина друга статті 152 Земельного кодексу України).

Висновки щодо способу захисту прав власника земельної ділянки у разі зведення на ній самочинного будівництва шляхом задоволення вимоги про знесення самочинно побудованого нерухомого майна є усталеними в судові практиці Верховного Суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 910/14328/17, від 01.07.2020 у справі № 755/3782/17, від 02.06.2021 у справі № 910/14524/19).

У той же час, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дотримується правової позиції, що у питанні визначення належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва не забудовника, а саме останнього набувача такого об`єкта, який зареєстрував за собою право власності на самочинне будівництво (див. постанови від 02.06.2021 у справі № 509/11/17, від 30.09.2022 у справі № 201/2471/20, від 15.03.2023 у справі № 205/213/22, від 05.04.2023 у справі № 199/6251/18, від 31.05.2023 у справі № 201/4483/20).

Поряд з цим, судова колегія звертає увагу, що згідно з вимогами цивільного законодавства України самочинно збудовані будівлі не є об`єктом цивільних прав, відповідно, не можуть вільно відчужуватися.

До того ж, положення частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України обмежують коло осіб, зобов`язаних знести об`єкт самочинного будівництва, їх забудовником.

Отже, застосування положень частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України призводить до вирішення спору між особою - власником земельної ділянки та особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 509/11/17, від 30.09.2022 у справі № 201/2471/20, від 15.03.2023 у справі № 205/213/22, від 05.04.2023 у справі № 199/6251/18, від 31.05.2023 у справі № 201/4483/20, про те, що належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва є останній набувач такого об`єкта, який зареєстрував за собою право власності на самочинне будівництво, а не його забудовник.

Ухвалою від 03.07.2024 справа № 914/1785/22 прийнята Великою Палатою Верховного Суду до розгляду, розгляд справи призначено на 18.09.2024 в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого, забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Частиною 4 статті 236 ГПК України, яка кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Призначення Верховного Суду, як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, судам нижчих інстанцій результат вирішення конкретної судової справи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. У цьому випадку, згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи предмет та підстави заявленого позову, що а також те, що правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 914/1785/22 матимуть суттєве значення для вирішення даної справи та формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема щодо визначення належного відповідача за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/1785/22.

Керуючись статтями 227-229, 234, 235, 270, 281 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2024 у справі № 915/857/23 зупинити до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/1785/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені статтями 286-291 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 31.07.2024.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

А.І. Ярош