ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2024 р. Справа № 911/697/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Котенка О.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Стецько М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.03.2024 (ухвала складена та підписана 18.04.2024) (суддя Ярема В.А.)

у справі № 911/697/23 Господарського суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер"

про стягнення 193 359,10 гривень

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.03.2024 у справі № 911/697/23 задоволено частково клопотання ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_2 , позивач) про призначення експертизи.

Призначено в даній справі судову економічну експертизу.

Винесено на вирішення судової економічної експертизи такі питання:

- яка дійсна (ринкова) вартість сукупності майнових активів у матеріальній та нематеріальній формі: всього майна та майнових прав Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер" (далі - ТОВ НВФ "Водполімер", Товариство, відповідач) (ідентифікаційний код 24222805) станом на 12.07.2017?

- яка вартість частки учасника ТОВ НВФ "Водполімер" (ідентифікаційний код 24222805) ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у статутному капіталі ТОВ НВФ "Водполімер", що визначена виходячи з ринкової вартості всіх активів у матеріальній та нематеріальній формі за вирахуванням зобов`язань (вартість чистих активів), що були зареєстровані (обліковувались) за Товариством станом на 12.07.2017 пропорційно до розміру частки такого учасника (4 %)?

Проведення судової економічної експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Бродських Сім`ї, 6).

Для здійснення судової економічної експертизи направлено матеріали справи № 911/697/23 до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6).

Витрати з проведення судової економічної експертизи покладено на позивача - ОСОБА_1 .

Попереджено експертів, які безпосередньо проводитимуть судову експертизу, про відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Зупинено провадження у справі № 911/697/23 на час проведення судової експертизи до отримання висновків експертів.

При постановленні зазначеної ухвали суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням предмета спору, а також для повного та всебічного розгляду справи суду необхідно з`ясувати ринкову вартість частини майна ТОВ НВФ "Водполімер" пропорційно до частки ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства, тоді як суд позбавлений спеціальних знань щодо встановлення таких обставин. Тож, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання позивача та призначення судової економічної експертизи в даній справі. Водночас, враховуючи обставини, які слід встановити під час розгляду справи, суд виснував про відхилення питань, які не стосуються обставин, що підлягають встановленню у даній справі, та виніс на вирішення судової економічної експертизи питання, перелік яких наведено вище.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 12.03.2024 у справі № 911/697/23 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що, погоджуючись із необхідністю проведення судової економічної експертизи та з необхідністю визначення дійсної (ринкової) вартості сукупності майнових активів у матеріальній та нематеріальній формі: всього майна та майнових прав відповідача, позивач не погоджується з формулюванням другого поставленого судом на вирішення експерта питання, яким суд просить визначити вартість частки позивача, обраховану не з усього майна та майнових прав відповідача, а лише з того, що зареєстроване чи обліковане за ним. Позивач вважає, що наведене судом формулювання другого питання, поставленого на вирішення експертизи, суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, а крім того, обмежує права позивача на отримання вартості частки в повному обсязі та не забезпечує їх ефективний захист.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2024 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.03.2024 у справі № 911/697/23; розгляд апеляційної скарги призначено на 23.07.2024 об 11:50; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 18.07.2024.

Позиції учасників справи

ТОВ НВФ "Водполімер" у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до Північного апеляційного господарського суду 18.07.2024, проти апеляційної скарги заперечує і просить суд відмовити в її задоволенні через необґрунтованість доводів апеляційної скарги; при цьому відповідач просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 12.03.2024 у даній справі з підстави її процесуальної невмотивованості, оскільки суд першої інстанції спроможний і зобов`язаний самостійно розрахувати вартість частки майна відповідача, на яку формально претендує позивач, без необхідності залучення судово-економічної експертизи.

Явка представників учасників справи. Розгляд клопотань учасників справи

У судове засідання 23.07.2024 з`явився представник відповідача.

Позивач або його представник у судове засідання не з`явився. Разом із тим, 23.07.2024, до початку судового засідання, позивач подав до Північного апеляційного господарського суду через електронний кабінет в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" клопотання про відкладення судового засідання у даній справі. У зазначеному клопотанні позивач просить суд відкласти судове засідання, призначене на 23.07.2024, у зв`язку з тим, що апелянту до теперішнього часу не надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ НВФ "Водполімер", у той час як апелянт бажає в повному обсязі реалізувати свої процесуальні права та надати свої пояснення по суті доводів відзиву (в разі наявності такого).

Розглянувши зазначене клопотання, заслухавши думку представника відповідача, присутнього в судовому засіданні, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 11, 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія відзиву на апеляційну скаргу була надіслана відповідачем на адресу позивача поштою 18.07.2024 (поштове відправлення № 916), що підтверджується описом вкладення у стандартний лист від 18.07.2024 та накладною Укрпошти від 18.07.2024.

Відповідно до інформації із сайту АТ "Укрпошта" в розділі "Трекінг відправлень" зазначене поштове відправлення № 916 з 22.07.2024 перебуває у точці видачі/доставки. Таким чином, отримання вказаного поштового відправлення до дня судового засідання, призначеного на 23.07.2024, залежало від волевиявлення позивача.

Разом із тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був позбавлений права на ознайомлення з матеріалами справи до дня судового засідання, зокрема, з відзивом на апеляційну скаргу, який подано до суду 18.07.2024, тобто у строк, встановлений судом.

Водночас позивачем у клопотанні про відкладення судового засідання не зазначено про неможливість його або його представника взяти участь у судовому засіданні, призначеному на 23.07.2024.

Крім того, колегія суддів враховує, що матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення відповідно до вимог ст. 236 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції також враховує положення ст. 129 Конституції України та ст. 2 ГПК України, відповідно до яких одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За таких обставин, з огляду на необхідність дотримання принципу розумності строків розгляду справи, з урахуванням змісту ст. 216, 270 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання позивача про відкладення судового засідання.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а нез`явлення в судове засідання позивача або його представника не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи аргументи апеляційної скарги і доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість здійснення перегляду оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні позивача або його представника.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував і просив суд відмовити в її задоволенні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до ТОВ НВФ "Водполімер" про стягнення ринкової вартості частини майна Товариства пропорційно до частки ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства, що становить 4 %, в розмірі 110 336,04 грн, 67 669,72 грн інфляційних втрат за період з 13.07.2018 по 02.03.2023 та 15 353,34 грн 3 % річних за період з 13.07.2018 по 02.03.2023. У позовній заяві позивач також просив суд зазначити в судовому рішенні про стягнення з відповідача на користь позивача з 03.03.2023 та до моменту повного виконання судового рішення 3 % річних з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, які розраховуються за формулою: 3/365 * кількість днів від 03.03.2023 по день фактичної виплати * суму стягнутої судом ринкової вартості частини майна відповідача пропорційно до частки позивача в статутному капіталі /100 %; обов`язок розрахунку остаточної суми вказаних відсотків покласти на орган (особу), який здійснює примусове виконання рішення суду.

Разом із позовною заявою позивачем подано до Господарського суду Київської області клопотання про призначення судової експертизи, в якій позивач просив суд призначити комплексну судову транспортно-товарознавчу, оціночно-будівельну та економічну експертизу, на вирішення якої поставити такі питання:

- яка дійсна (ринкова) вартість всього майна ДП УВІТ ВАТ "Дніпроводбуд" (), в тому числі нерухомого майна, рухомого майна (в тому числі виробничого обладнання, транспортних засобів, спеціальної техніки та устаткування тощо), об`єктів незавершеного будівництва, майнових прав, в тому числі корпоративних прав, прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, прав за інвестиційними зобов`язаннями тощо станом на 12.07.2017?

- яка дійсна (ринкова) вартість всього майна ДП "Пересувна механізована колона № 205" ТДВ "Трест "Дніпроводбуд" (), в тому числі нерухомого майна, рухомого майна (в тому числі виробничого обладнання, транспортних засобів, спеціальної техніки та устаткування тощо), об`єктів незавершеного будівництва, майнових прав, в тому числі корпоративних прав, прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, прав за інвестиційними зобов`язаннями тощо станом на 12.07.2017?

- яка дійсна (ринкова) вартість всього майна ТОВ "Пересувна механізована колона-36" (), в тому числі нерухомого майна, рухомого майна (в тому числі виробничого обладнання, транспортних засобів, спеціальної техніки та устаткування тощо), об`єктів незавершеного будівництва, майнових прав, в тому числі корпоративних прав, прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, прав за інвестиційними зобов`язаннями тощо станом на 12.07.2017?

- яка дійсна (ринкова) вартість всього майна ТОВ "Пересувна механізована колона № 41" ТДВ "Трест "Дніпроводбуд" (), в тому числі нерухомого майна, рухомого майна (в тому числі виробничого обладнання, транспортних засобів, спеціальної техніки та устаткування тощо), об`єктів незавершеного будівництва, майнових прав, в тому числі корпоративних прав, прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, прав за інвестиційними зобов`язаннями тощо станом на 12.07.2017?

- яка дійсна (ринкова) вартість всього майна ДП "Пересувна механізована колона № 44 "ТДВ "Трест "Дніпроводбуд" (), в тому числі нерухомого майна, рухомого майна (в тому числі виробничого обладнання, транспортних засобів, спеціальної техніки та устаткування тощо), об`єктів незавершеного будівництва, майнових прав, в тому числі корпоративних прав, прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, прав за інвестиційними зобов`язаннями тощо станом на 12.07.2017?

- яка дійсна (ринкова) вартість всього майна ДП "Пересувна механізована колона-127" ТДВ "Трест "Дніпроводбуд" (), в тому числі нерухомого майна, рухомого майна (в тому числі виробничого обладнання, транспортних засобів, спеціальної техніки та устаткування тощо), об`єктів незавершеного будівництва, майнових прав, в тому числі корпоративних прав, прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, прав за інвестиційними зобов`язаннями тощо станом на 12.07.2017?

- яка дійсна (ринкова) вартість всього майна ДП "Житлово-комунальна контора" ТДВ "Трест "Дніпроводбуд" (), в тому числі нерухомого майна, рухомого майна (в тому числі виробничого обладнання, транспортних засобів, спеціальної техніки та устаткування тощо), об`єктів незавершеного будівництва, майнових прав, в тому числі корпоративних прав, прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, прав за інвестиційними зобов`язаннями тощо станом 12.07.2017?

- яка дійсна (ринкова) вартість всього майна ДП "Пересувна механізована колона № 43 "ТДВ "Трест "Дніпроводбуд" (), в тому числі нерухомого майна, рухомого майна (в тому числі виробничого обладнання, транспортних засобів, спеціальної техніки та устаткування тощо), об`єктів незавершеного будівництва, майнових прав, в тому числі корпоративних прав, прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, прав за інвестиційними зобов`язаннями тощо станом на 12.07.2017?

- яка дійсна (ринкова) вартість всього майна ТДВ "Трест "Дніпроводбуд" (), в тому числі нерухомого майна, рухомого майна (в тому виробничого обладнання, транспортних засобів, спеціальної техніки устаткування тощо), об`єктів незавершеного будівництва, майнових прав, в числі корпоративних прав, прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, прав за інвестиційними зобов`язаннями тощо станом на 12.07.2017?

- яка дійсна (ринкова) вартість всього майна ТОВ НВФ "Водполімер" (ЄДРПОУ, 24222805), в тому числі нерухомого майна, рухомого майна (в тому виробничого обладнання, транспортних засобів, спеціальної техніки та устаткування тощо), об`єктів незавершеного будівництва, майнових прав, в тому числі корпоративних прав, прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, прав за інвестиційними зобов`язаннями тощо станом на 12.07.2017?

- яка дійсна (ринкова) вартість частини майна ТОВ НВФ "Водполімер" (ідентифікаційний код юридичної особи 24222805), з урахуванням його зобов`язань, пропорційно до частки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у статутному капіталі ТОВ НВФ "Водполімер" (ідентифікаційний код юридичної особи 24222805) (4 %) станом на 12.07.2017?

Проведення вказаної експертизи позивач просив суд доручити Експертно-правовій консалтинговій компанії "Юрекс".

В обґрунтування зазначеного клопотання позивач зазначив, що станом на день його виключення зі складу учасників ТОВ НВФ "Водполімер" у відповідача було наявне майно, з ринкової вартості якого слід обчислювати належну позивачу грошову суму у зв`язку з його виключенням з Товариства та яке не було відображено у фінансовому звіті відповідача, що, в свою чергу, обумовлює визначення дійсної (ринкової) вартості майна станом на день виключення позивача зі складу учасників Товариства. Оскільки зазначене потребує спеціальних знань у галузі оціночно-будівельної діяльності, транспортно-товарознавчої діяльності, економіки, то з`ясування наведених питань можливо лише шляхом проведення експертизи. Позивач не отримав висновок експерта самостійно через відсутність необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Суд першої інстанції у ході підготовчого провадження, враховуючи предмет спору, для повного та всебічного розгляду справи, посилаючись на те, що необхідно з`ясувати ринкову вартість частини майна Товариства пропорційно до частки ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства, тоді як суд позбавлений спеціальних знань щодо встановлення таких обставин, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання позивача про призначення експертизи та призначення судової економічної експертизи в даній справі, у зв`язку із чим зупинив провадження у цій справі на час проведення судової експертизи до отримання висновків експертів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до п. 1-3 ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Пунктом 8 частини другої статті 182 ГПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд вирішує, зокрема, питання про призначення експертизи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Згідно зі ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів (ч. 1). При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (ч. 3). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч. 4). Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч. 5). Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (ч. 6).

Згідно зі ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.

Таким чином, необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані яких потребують спеціальних знань.

Як визначено у ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Визначення, чи потребує вирішення спірного питання застосування спеціальних знань експерта, чи ні, віднесено до компетенції суду. У разі, коли суд потребує висновків фахівця з питань, що відносяться до предмета доказування, тобто, у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, він вправі призначити експертизу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Предметом позову в даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача ринкової вартості частини майна ТОВ НВФ "Водполімер" пропорційно до частки позивача у статутному капіталі Товариства у зв`язку з виходом із Товариства, з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних.

При розгляді клопотання позивача про призначення експертизи суд першої інстанції, заслухавши пояснення та доводи представників позивача та відповідача, з урахуванням обставин, які слід встановити під час розгляду справи, дійшов висновку про відхилення частини запропонованих позивачем питань, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта, як таких, котрі не стосуються обставин, які підлягають встановленню в даній справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження скаржника з формулюванням другого поставленого судом на вирішення експерта питання, яким суд просив визначити вартість частки позивача у статутному капіталі Товариства, що визначена виходячи з ринкової вартості всіх активів у матеріальній і нематеріальній формі за вирахуванням зобов`язань (вартість чистих активів), що були зареєстровані (обліковувались) за Товариством станом на 12.07.2017 пропорційно до розміру частки такого учасника (4 %).

Так, за доводами скаржника, суд першої інстанції обмежив об`єкти дослідження експерта лише тими активами, що були зареєстровані (обліковувались) за Товариством, виключивши з переліку об`єктів експертного дослідження активи, які не були зареєстровані (не обліковувались) за Товариством, але фактично перебували в його володінні.

Стосовно необхідності призначення у даній справі судової експертизи, а також заперечень скаржника проти наведеного місцевим господарським судом формулювання другого питання, що було поставлено на вирішення судової експертизи, слід зазначити таке.

Частиною першою статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка була чинною до 01.01.2023, визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтями 116 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та 10 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, яка була чинною станом на дату виходу позивача з Товариства) передбачено, що учасники товариства мають право, зокрема, вийти в установленому порядку з товариства.

Частинами першою та другою статті 148 ЦК України, в редакції, чинній на дату виходу позивача з Товариства, встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, заявивши про це не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Відповідно до статті 54 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на дату виходу позивача з Товариства) при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Відповідно до частини першої статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

За змістом частини першої статті 66 та статті 139 ГК України майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства.

За наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами (ст. 76 ГПК України). До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 925/1165/14 та постановах Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 920/831/20, від 24.11.2021 у справі № 911/2882/19, від 01.08.2022 у справі № 903/522/21.

До предмета доказування в цій справі входить визначення вартості частини майна Товариства, що підлягає виплаті позивачу. При цьому, як було зазначено вище, сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами (ст. 76 ГПК України). До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.

Зі змісту ст. 2, 236 ГПК України вбачається, що з метою забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності та ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави на суд покладено обов`язок повно і всебічно з`ясувати і дослідити обставини справи в їх сукупності, що мають значення для її вирішення по суті.

Отже, розглядаючи справу, суд повинен вжити заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов`язків осіб, що беруть участь у справі, та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

За характером досліджень відповідні питання належать до повноважень судової економічної експертизи, що врегульовано розділом IІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5.

З урахуванням змісту позовних вимог, зважаючи на наявність спору між учасником Товариства та самим Товариством щодо визначення вартості майна останнього, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо необхідності призначення у даній справі судової економічної експертизи.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що для повного та правильного вирішення спору існує необхідність у з`ясуванні обставин щодо:

- дійсної (ринкової) вартості сукупності майнових активів у матеріальній та нематеріальній формі: всього майна та майнових прав ТОВ НВФ "Водполімер" станом на 12.07.2017;

- вартості частки учасника ТОВ НВФ "Водполімер" Уса С.В. у статутному капіталі Товариства, що визначена виходячи з ринкової вартості всіх активів у матеріальній та нематеріальній формі за вирахуванням зобов`язань (вартість чистих активів), що були зареєстровані (обліковувались) за Товариством станом на 12.07.2017 пропорційно до розміру частки такого учасника (4 %).

Відтак, місцевим господарським судом обґрунтовано були прийняті частково запропоновані у клопотанні позивача про призначення експертизи питання, з урахуванням вищенаведених обставин, які слід встановити під час розгляду справи, але викладені з уточненнями, та відхилені питання, котрі не стосуються обставин, які підлягають встановленню у даній справі.

Непогодження скаржника із наведеним місцевим господарським судом формулюванням другого питання, що було поставлене на вирішення судової експертизи, не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали та передачі справи на розгляд до суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вже було вказано вище, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, має місце необхідність залучення спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, тобто призначення судової експертизи є необхідним.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч. 4 ст. 99 ГПК України).

Отже, визначення питань, які ставляться на вирішення експерта, належить до дискреційних повноважень суду.

Також, слід врахувати, що згідно із ч. 2 ст. 99 ГПК України в разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Крім того, ст. 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Як зазначено вище, в поданому до суду клопотанні про призначення експертизи позивач просив суд доручити проведення експертизи у цій справі Експертно-правовій консалтинговій компанії "Юрекс".

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на близькість розміщення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який належить до науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України, судом першої інстанції обґрунтовано вирішено доручити проведення експертизи зазначеній установі.

Згідно із ч. 1 ст. 103 ГПК України експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 ГПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про направлення матеріалів даної справи до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для здійснення судової економічної експертизи.

Згідно із ч. 2 ст. 125 ГПК України суд може зобов`язати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з відповідною процесуальною дією.

Оскільки клопотання про призначення у справі судової експертизи заявлено позивачем, і на вирішення судової експертизи судом винесені питання, які були зазначені в цьому клопотанні, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що саме позивач є заінтересованою стороною, яка має оплатити витрати, пов`язані з проведенням судової економічної експертизи, та правомірно поклав витрати з її проведення на ОСОБА_1 .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

У зв`язку з призначенням у даній справі судової економічної експертизи матеріали справи підлягають направленню до експертної установи, а відсутність матеріалів справи у суді унеможливлює подальший розгляд справи, тому суд першої інстанції правомірно зупинив провадження у справі на час проведення судової експертизи до отримання висновків експертів.

Зупинення провадження у справі обумовлене наявністю обставин, які є підставою для такого зупинення в силу вимог процесуального закону та які мають істотне значення для правильного вирішення спору, тому зупинення провадження у цій справі на час проведення експертизи є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим не може вважатись затягуванням розгляду справи та не свідчить про порушення судом пункту 1 статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

У рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами, доводи скаржника про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, ухвала Господарського суду Київської області від 12.03.2024 у справі № 911/697/23 є обґрунтованою, відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 12.03.2024 у справі № 911/697/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 29.07.2024.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко