ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року м.Дніпро Справа № 904/738/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Жолудєв А.О.

Представники сторін:

від скаржника: Сосунов Євген Валерійович (поза межами приміщення суду) Довіреність 06/11-60 від 16.11.2023

від відповідача: Пихтін Клим Володимирович (в залі суду) Ордер АЕ №1186267 від 13.03.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 (повний текст складено та підписано 03.07.2023 суддя Юзіков С.Г.) у справі №904/738/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО"

до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас"

про сплату основного боргу та нарахованих штрафних санкцій за Договором

від 17.08.2021 №0344-01024

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" в якому просить стягнути 6 510 049,64 грн., мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем Договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 у справі №904/738/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна Енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" 5 743 638,23 грн. - основного боргу, 526 464,06 грн. - індексу інфляції, 76 292,77 грн. - 3% річних, 97 486,12 грн. - судового збору. У решті позову відмовлено.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що на виконання умов укладенного згідно Повідомленням від 17.08.2021 № 01/35799 Договору ідентифікатор № 0344-01024, дата акцептування 17.08.2021 та Правил ринку Позивач виставив Відповідачеві рахунки-фактури за електричну енергію для врегулювання небалансів: № 379 від 07.09.2022 на суму 133 100,12 грн., № 388 від 14.09.2022 на суму 130 811,84 грн., № 184 від 07.04.2022 на суму 624 661,57 грн., № 191 від 28.03.2022 на суму 2 380 014,95 грн., № 191 від 28.03.2022 на суму 2 380 014,95 грн., № 470 від 02.12.2022 на суму 210 546,25 грн., № 158 від 17.03.2022 на суму 2 638 693,68 грн., № 389 від 23.09.2022 на суму 108 135,43 грн., № 600 від 15.09.2022 на суму 113 959,73 грн. Відповідач не подав доказів виконання зобов`язань з оплати електроенергії, залишивши без підпису і заперечень Акти-корегування (врегулювання): № ВР/22/02-0344 від 18.07.2022 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/22/02-0344 від 28.02.2022, № ВР/22/01-0344 від 28.06.2022 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/22/01-0344 від 31.01.2022, № ВР/21/10-0344 від 03.05.2022 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/21/10-0344 від 31.10.2021, № ВР/21/11-0344 від 23.05.2022 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/21/11-0344 від 30.11.2021, № ВР/21/12-0344 від 07.06.2022 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/21/12-0344 від 31.12.2021 та Акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/22/03-0344 від 31.03.2022.

Умовами Договору передбачено строки, розмір та порядок оплати поставленої електричної енергії. Відповідно до п. 5.1 Договору та п. 7.7.3 Правил ринку, строк оплати є таким, що настав.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Заяву приєднання до Договору, Договір, рахунки-фактури, акти врегулювання, акти купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів, відзив Відповідача), місцевий господарський суд визнав обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи вимогу про стягнення основного боргу 5743 638,23 грн.

На думку суду, воєнний стан на території України не означає, що Відповідач беззаперечно не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.Крім того, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення Відповідачем Позивачева про настання форс-мажорних обставин, як те передбачає Договір.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", суд встановив, що розрахунки індексу інфляції проведено правильно, а розрахунки 3 % річних - неправильно.

Беручи до уваги, що строк оплати за рахунком №191 настав 30.03.2022, нарахування за цим рахунком слід проводити з 31.03.2022, за рахунком № 84 строк оплати настав 11.04.2022, нарахування слід проводити з 12.04.2022.

Отже, за перерахунком суду першої інстанції , з урахуванням положень ст. 254 ЦК України, 3 % річних за період з 23.03.2022 по 02.01.2023 становлять 76 292,77 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань з оплати наданих послуг, Позивач останньому нарахував пеню в розмірі 0,01 % за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п. 4.2. Договору) на загальну суму 14 304,71 грн.

Враховуючи п. 16 постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022, яка є чинною, та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та стягнення з Відповідача пені у період дії воєнного стану в Україні.

Місцевий господарський суд, звернувши увагу на те, що положення ч. 2 ст. 231 ГК України (у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості) передбачають нарахування штрафу якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

До того ж, Договором не передбачений штраф за порушення Відповідачем строків виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийняв рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме до стягнення належать: 5 743 638,23 грн. основного боргу, 526 464,06 грн. індексу інфляції, 76 292,77 грн. 3 % річних, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" подало апеляційну скаргу, в якій просило частково скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення в якому, донарахувати різницю у сумі 246,98 грн., як стягнення 3% річних, що являє собою різницю між заявленими у позові та задоволеними судом першої інстанції. Стягнути у повному обсязі пеню 0.01% у сумі: 14 304,71 грн. та штраф 7% за прострочення понад 30 днів у сумі 149 102,89 грн. з відповідача Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас".

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що на час нарахування пені у розмірі по ставці 0.01% у розмірі: 14 304.71 грн. та штрафу 7% у розмірі: 149 102.89 грн. не існувало жодної заборони, натомість при прийнятті постанови № 413 від 26.04.2022, у п. 16 встановлено заборону на нарахування штрафних санкцій, що позивачем чітко дотримано та нарахування проводились саме до набрання чинності вищевказаною постановою НКРЕКП.

Зміни До Постанови № 332 від 25.02.2022 які прийняті 26.04.2022 Постановою № 413 НКРЕКП не мають зворотної Дії в часі та у п.3 цієї постанови визначено, що «Зміни починають Діяти з Дати їх прийняття», а саме: не з 25.02.2022, як вказано в оскаржуваних рішеннях, а з 26.04.2022.

Таким чином законних підстав зменшувати розмір пені у суду не було, чим порушено норми матеріального та процесуального права Позивача, що і стало підставою для подання касаційної скарги.

Судом не враховано положення діючого законодавства про дію нормативних актів у часі, помилково визнано час набрання чинності змін до постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022, які внесено постановою № 413 від 26.04.2022, а саме час набрання чинності судами визначено з 25.02.2022, але такі дані не відповідають фактичним обставинам справи та зміни набрали чинності відповідно до вимог п. 3 Постанови №413 від 26.04.2022 «Зміни починають Діяти з Дати їх прийняття», якщо інше не встановлено в Постанові, іншого в Постанові встановлено не було.

Вважає, що Позивачем вірно визначено початок періоду нарахування штрафних санкцій (пеня 0.01% та штраф 7%), є дати виставлення рахунку-фактури в системі управління ринком, та зобов`язання по оплаті такого рахунку встановлено у п. 7.7.3 Правил ринку і вказана як другий робочий день з дати виставлення рахунку-фактури в системі управління ринком, тобто до підписання сторонами вищевказаного акту купівлі- продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів, як підстава для нарахування пені у вигляді 0.01% передбаченого вимогами п. 4.2 Договору.

Судом першої інстанції не досліджувалась правова природа укладеного Договору між сторонами, та судом не наведено мотивів застосування норм, що регулюють відносини, які є предметом доказування.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній не погоджується з доводами, викладеними у апеляційній скарзі, вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Рішення суду першої інстанції вважає таким, що ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права. Просить залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 по справі №904/738/23 без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» без задоволення.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Чус О.В., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.07.2023 року відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/738/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/738/23.

02.08.2023 року матеріали справи №904/738/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Іванов О.Г., Чус О.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду №1711/23 від 17.08.2023, для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, тощо, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2023 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Кощеєва І.М., Березкіної О.В.

Ухвалою суду від 18.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 у справі №904/738/23. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 10.10.2023 о 12:30 годин.

09.10.2023 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/738/23 у зв`язку з виходом з відпустки суддів Іванова О.Г., Чус О.В.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Чус О.В.

Ухвалою суду від 10.10.2023 справу №904/738/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідача), суддів: Чус О.В., Іванова О.Г.

Ухвалою суду від 10.10.2023 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 у справі №904/738/23 відкладено на 28.11.2023 на 14:30 год.

Ухвалою суду від 28.11.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 30.11.2023 на 10:30 год. Призначено проводити судові засідання у справі №904/738/23 в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засіданні №207) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку EasyCon.

29.11.2023 на адресу Центрального апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження по справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2023 зупинено провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 у справі №904/738/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №911/1359/22.

24.05.2024 від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" надійшла заява про поновлення провадження у справі у зв`язку з прийняттям Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду постанови у справі № 911/1359/22.

Перевіривши данні Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що така постанова була прийнята 19.04.2024 року.

10.06.2024 ухвалою Центрального апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 у справі №904/738/23 поновлено. Розгляд апеляційної скарги призначити в судовому засіданні на 29.07.2024 на 12:00 год.

29.07.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" (далі СВБ) Заявою-приєднанням надало письмову згоду на приєднання до Договору про врегулювання небалансів електричної енергії, умови якого затверджені наказом ПрАТ "Національна Енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" (далі ОСП) від 01.06.2021 № 303.

Повідомленням від 17.08.2021 № 01/35799 Позивач повідомив Відповідача про укладання Договору: дата акцептування 17.08.2021, ідентифікатор Договору № 0344-01024.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Договір є публічним Договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей Договір є Договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого Договору в цілому.

На підставі цього Договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ (п. 1.2. Договору).

За цим Договором СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи (п. 1.3. Договору).

ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 307 (далі - Правила ринку) (п.1.4. Договору).

Вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього Договору здійснюється з рахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. За підсумками місяця визначається індикативна величина - середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, що розраховується шляхом ділення загальної вартості небалансів електричної енергії на загальний обсяг небалансів електричної енергії (п. 2.1 Договору).

Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку (п. 2.2. Договору).

За невиконання або неналежне виконання умов цього Договору сторони несуть одна перед одною відповідальність, передбачену чинним законодавством України (п. 4.1. Договору).

У разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів (далі - Акт купівлі-продажу) та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01 % за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п. 4.2. Договору).

Виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору (п. 5.1. Договору).

Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (п. 5.6. Договору).

Якщо СВБ має заперечення до інформації, яка міститься у платіжному документі, то вона зобов`язана повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП та не може бути підставою для обмеження ОСП щодо вимоги платежу фінансової гарантії, що надається СВБ ОСП (п. 5.7. Договору).

Надані заперечення враховуються ОСП при обчисленні платежів у порядку, передбаченому Правилами ринку (п. 5.8. Договору).

ОСП надає СВБ у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладенням КЕП) два примірники Акту купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони, до 12 числа місяця, наступного за тим, щодо якого його сформовано (п. 5.9. Договору).

СВБ протягом двох робочих днів повертає ОСП один примірник підписаного зі своєї сторони Акта купівлі-продажу у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладенням КЕП) (п. 5.10. Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви-приєднання до цього Договору і є чинним до 31 грудня включно року, у якому була надана заява-приєднання. Після реєстрації учасника ринку ОСП зобов`язаний надати такій СВБ витяг з відповідного реєстру (п. 9.1. Договору).

Згідно з ч. 7 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII від 13.04.2017 за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.

Відповідно до п. 1.1.2, п. 1.11.1 та п. 1.11.8 гл. 1.1 розд. І Правил ринку система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами.

За допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів. Система управління ринком забезпечує, серед іншого, проведення розрахунків за небаланси електричної енергії.

Адміністратор ринку надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив адміністратор ринку щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком.

Згідно з п. 5.28.1, 5.28.2. гл. 5.28 розд. V Правил ринку щоденні звіти про розрахунки та остаточні щомісячні звіти про розрахунки надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ і включають детальну інформацію щодо індивідуального зарахування і списання коштів ППБ та СВБ. Форма і зміст початкових та остаточних звітів про розрахунки описані в цьому розділі.

Не пізніше третього робочого дня після торгового дня АР вносить усі зарахування і списання до щоденного звіту про розрахунки, що надається відповідним ППБ та СВБ.

Розділом VII Правил ринку врегульовані питання виставлення рахунків та платежі.

Главою 7.1. Правил ринку передбачено, що АР встановлює регламент щодо розрахунків, у якому зазначаються формати платіжних документів і супровідних даних, що будуть надаватись в електронному вигляді.

Окремий порядок виставлення рахунків застосовується для розрахунків за ДП, послуги із зменшення навантаження та розрахунків за балансуючу електричну енергію, розрахунків за небаланси електричної енергії, платежів з/на збірні рахунки і плати за невідповідність та інших платежів.

Платіжні документи виставляються із включенням усіх застосовних податків.

Відповідно до гл. 7.3. Правил ринку АР на щодекадній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Платіжний документ повинен містити окрему позицію щодо оплати за управління небалансами міждержавних перетинів (якщо такий небаланс сплачується/зараховується і не розраховується в натуральній формі).

Оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа (п. 7.7.3. Правил ринку).

На виконання умов Договору та Правил ринку Позивач виставив Відповідачеві рахунки-фактури за електричну енергію для врегулювання небалансів: № 379 від 07.09.2022 на суму 133 100,12 грн., № 388 від 14.09.2022 на суму 130 811,84 грн., № 184 від 07.04.2022 на суму 624 661,57 грн., № 191 від 28.03.2022 на суму 2 380 014,95 грн., № 191 від 28.03.2022 на суму 2 380 014,95 грн., № 470 від 02.12.2022 на суму 210 546,25 грн., № 158 від 17.03.2022 на суму 2 638 693,68 грн., № 389 від 23.09.2022 на суму 108 135,43 грн., № 600 від 15.09.2022 на суму 113 959,73 грн.

Також, як стверджує Позивач, Відповідач залишив без підпису і заперечень Акти-корегування (врегулювання): № ВР/22/02-0344 від 18.07.2022 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/22/02-0344 від 28.02.2022, № ВР/22/01-0344 від 28.06.2022 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/22/01-0344 від 31.01.2022, № ВР/21/10-0344 від 03.05.2022 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/21/10-0344 від 31.10.2021, № ВР/21/11-0344 від 23.05.2022 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/21/11-0344 від 30.11.2021, № ВР/21/12-0344 від 07.06.2022 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/21/12-0344 від 31.12.2021 та Акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/22/03-0344 від 31.03.2022.

Наразі, Відповідач зобов`язання за Договором не виконав, у зв`язку з чим за останнім обліковується борг у розмірі 5 743 638,23 грн.

На прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував 526 464,06 грн. індексу інфляції за період з вересня 2022 року по листопад 2022 року, 76 539,75 грн. 3 % річних за період з 23.03.2022 по 02.01.2023, 14 304,71 грн. пені за період з 23.03.2022 по 25.04.2022, 149 102,89 грн. штрафу 7 %.

Всі нарахування проводилися окремо за кожним рахунком.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського в частині відмови в задоволені 246,98 грн.- різниці з заявлених до стягення і задоволених судом першої інстанції 3% річних, пені 0.01% у сумі 14 304.71 грн. та штрафу 7% за прострочення понад 30 днів в сумі 149102,89 грн.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З урахуванням вищевикладенного, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення обставин виставлення Позивачем на виконання умов Договору та Правил ринку Відповідачеві рахунки-фактури за електричну енергію для врегулювання небалансів: № 379 від 07.09.2022 на суму 133 100,12 грн., № 388 від 14.09.2022 на суму 130 811,84 грн., № 184 від 07.04.2022 на суму 624 661,57 грн., № 191 від 28.03.2022 на суму 2 380 014,95 грн., № 470 від 02.12.2022 на суму 210 546,25 грн., № 158 від 17.03.2022 на суму 2 638 693,68 грн., № 389 від 23.09.2022 на суму 108 135,43 грн., № 600 від 15.09.2022 на суму 113 959,73 грн.

Відповідно до п. 7.7.3. Правил ринку визначено, що оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа.

Згідно зі ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги в частині помилковості висновків суду першої інстанції щодо встановлення початку періоду нарахування 3% річних за рахунком № 191 від 28.03.2021р. (т.1 а.с. 23) та № 84 від 07.04.2022р. (т.1 а.с. 21), колегія суддів, встановила, що згідно розрахунку 3% річних, наведених позивачем у розрахунку, який міситься позовній заяві (т.1 а.с. 5).

За рахунком № 191 від 28.03.2021р. (т.1 а.с. 23) 3 % річних розраховане за період з 31.03.2022р. по 02.01.2023ро наступним чином :

2 380 014,95 х 3 % х 278 : 365 : 100 = 54 381,71

Натомість при перевірці колегія суддів встановила, що сума становить 5418*6.09 грн При цьому, колегія суддів констатує, що помилковість доводів апелянта грунтується н; неправильному обрахунку кількості днів прострочення. Так, за обрахунками суду апеляційне інстанції кількість днів прострочення становить 276 днів за період з 31.03.2022 - 02.01.202; в той час за даними позивача цей період становить 278 днів.

Відповідно, розрахунок 3% виглядає наступним чином:

2380014.95x3/100/365x276 + 2380014.95x3/100/365x1 = 54186.09 грн

За рахунком та № 84 від 07.04.2022р. (т.1 а.с. 21) заявляючи до стягнення 13 656,98 грн, позивач виходив з того, що період прострочення за період з з 12/04/2022 до 02/01/2023 на суму 624 661,57 грн становить 266 днів, що відповідно, за його твердженнями свідчило про наявність підстав для стягнення 13 656,98 грн із розрахунку ( 624 661,57 х 3 % х 266 : 365 : 100).

Колегія суддів вищенаведеними доводами апеляційної скарги, оскільки період просрочення з 11.04.2022р. по 02.01.2023р. становить 264 днів, що , в свою чергу, дозволяє суду апеляційної інстанції погодитися з правильності заявлених до стягнення

624661.57*3/100/365*264 + 624661.57*3/100/365*1 = 13605.64 грн.

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги в частині неправильності висновків суду першої інстанції в частині відмови в задоволені 246,98

Щодо доводів апеляційної скарги в частині помилковості висновків суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні 14 304,71 грн. пені за період з 23.03.2022 по 25.04.2022 та 149 102,89 грн. штрафу у розмірі 7 %. нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості, колегія суддів виходить з наступного:

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 19.04.2024 у справі №911/1359/22 дійшла таких висновків:

«…8.13.11. Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є правовою державою.

8.13.12. Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні №9-рп/2001 від 19.06.2001 у справі № 1-37/2001, в правовій державі існує сувора ієрархія нормативних актів, відповідно до якої постанови та інші рішення органів виконавчої влади мають підзаконний характер і не повинні викривляти сутність і зміст законів.

8.13.13. Отже, нормативні акти, що затверджуються Регулятором, не можуть суперечити Конституції України та законам, які регулюють господарські відносини на ринку електроенергії.

8.13.14. Відповідно до частини першої статті 66 Закону «Про ринок електричної енергії» купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

8.13.15. Істотні умови двосторонніх договорів визначені у частині третій статті 66 вказаного Закону, якими є, зокрема, умови про права, обов`язки та відповідальність сторін (пункт 8 частини третьої статті 66 Закону).

8.13.16. Згідно з частиною третьою статті 6 Закону «Про ринок електричної енергії» до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належить, зокрема, затвердження типових та примірник договорів, визначених цим Законом, а відповідно до частини четвертої цієї ж статті рішення Регулятора є обов`язковими до виконання учасниками ринку (крім споживачів, що не є учасниками оптового енергетичного ринку).

8.13.17. Таким чином, наведений аналіз нормативних актів дозволяє дійти висновку, що Регулятор наділений повноваженням нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, зокрема, через затвердження типових і примірних договорів.

8.13.18. Типові і примірні договори входять до системи джерел господарського договірного права як особливі нормативно-правові акти. Затвердження таких договорів уповноваженими державними органами є формою державною регулювання договірних відносин у сфері господарювання.

8.13.19. Відповідно до частини четвертої статті 179 ГК України типові договори затверджуються Кабінетом Міністрів України або у випадках, передбачених законом, іншим органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

8.13.20. Одним з принципів функціонування ринку електричної енергії є відповідальність учасників ринку за недотримання правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньо добового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов договорів, що укладаються на цьому ринку (пункт 16 частини другої статті З Закону «Про ринок електричної енергії»).

8.13.21. Унормування відповідальності за невиконання договорів на ринку електроенергії відбувається, зокрема, шляхом визначення відповідних положень щодо відповідальності у типових договорах, які затверджуються Регулятором, і мають силу нормативно-правового акта.

8.13.22. Частина четверта статті 179 Господарського кодексу України закріплює межі вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов, а саме обов`язковість відповідності умов господарського договору певного виду типовим договорам, затвердженим Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади. Укладаючи договір на основі типового договору, затвердженого відповідним державним органом в межах його компетенції, сторони повинні враховувати імперативні правила, що містяться в типовому договорі. Разом з тим сторони мають право конкретизувати його умови та доповнити їх, якщо такі доповнення не суперечать його змісту.

8.13.23. Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

8.13.24. В подальшому Законами України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, від 21.04.2022 № 02212-ІХ, від 22.05.2022 № 2263-ІХ, від 15.08.2022 № 2500-IX, від 16.11.2022 № 2738-IX, від 7.02.2023 № 2915-IX, від 2.05.2023 № 3057-IX, від 27.07.2023 № 3275-IX, від 8.11.2023 № 3429-IX, від 06.02.2024 № 3564-IX «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджено укази Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 6.02. 2023 № 58/2023 , від 1.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023,від 6.11.2023 № 734/2023, від 5.02.2024 № 49/2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

8.13.25. Статтею 1 Закону України від 12.05.2015 «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

8.13.26. Відповідно до частини 2 статті 9 цього Закону Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

8.13.27. Статтею 17 вказаного Закону встановлено, що органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

8.13.28. Відповідно до положень частини 1 статті 20 наведеного Закону правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

8.13.29. Об`єднана палата ураховує, що Національна комісія, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в преамбулі Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 зазначила мету та підстави її прийняття.

8.13.30. Зокрема, Регулятор заначив, що такою метою є забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25 лютого 2022 року, ураховуючи Протокол наради щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду та діє відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

8.13.31. Згідно з пунктом 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

8.13.32. Згідно з підпунктом 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

8.13.33. Отже, з урахування дії на території України воєнного стану, для учасників ринку електричної енергії, якими укладено типові договори відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанов НКРЕКП, пункт 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) - це бажана з точки зору держави модель поведінки, яка має обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії.

8.13.34. Підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) - це імперативна норма, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

8.13.35. Отже, Об`єднана палата доходить висновку про те, що рішення Регулятора щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечать нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що Регулятор в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що проводять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії.

8.13.36. При цьому Об`єднана палата наголошує на тому, що такі рішення Регулятора не скасовують встановлену нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк Регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому Законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

8.13.37. Об`єднана палата звергає увагу, що норми постанови №332 від 25.02.2022 (у редакції від 27.02.2022 № 333, у редакції від 26.04.2022 ) прийняті Регулятором в межах своїх повноважень.

8.13.38. Таким чином, хоча постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії", що також обумовлено положеннями статті 179 Господарського кодексу України, яка встановлює нормативне обмеження вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов у разі укладання типового договору.

8.13.39. Відмовляючи у задоволенні позову у стягненні пені, суди попередніх інстанцій посилалися на приписи Постанови №332, а саме підпункт 16 пункту 1 такого змісту: на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати таку настанову - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

8.13.40. Суд першої та апеляційної інстанцій, вказували, зокрема, таке:

- повноваження НКРЕКП, визначені Законом, пунктом 1 частини другої статті 17 якого установлено, що регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання;

- як визначено пунктом 1 частини першої статті 2 Закону регулятор, яким є НКРЕКП, здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, зберігання енергії; діяльності з організації купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку, забезпечення купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, трейдерської діяльності тощо;

- відповідно до частини першої статті 3 Закону регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України;

- вказаною постановою регулятор надав настанову щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених відповідними договорами, для всіх учасників ринку електричної енергії, у тому числі у випадку застосування таких штрафних санкцій не лише оператором системи передачі, яким є позивач, але й у випадку застосування до такої особи відповідальності у вигляді штрафних санкцій іншим учасником ринку за іншими договорами, чим досягається баланс інтересів всіх учасників ринку у період оголошення воєнного стану для запобігання негативним наслідкам у відповідній сфері.

8.13.41. Отже, суди попередніх інстанцій застосували приписи Постанови №332 як ті, що мають обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії.

8.13.42. Об`єднана палата погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, виходячи з вищенаведених висновків про обов`язковість застосування учасниками ринку електроенергії у цьому аспекті саме норм постанов НКРЕКП, відповідно до яких на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії.

8.13.43. Об`єднана палата також виходить з того, що Регулятор визначив модель поведінки як зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії, та вказав чітко визначений період, а саме на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, а не скасував нарахування та стягнення штрафних санкцій або увільнив від їх нарахування або стягнення.

8.13.44. Об`єднана палата також ураховує, що 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX, 2) .

8.13.45. У підпункті 2 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону передбачено: «розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту:

"18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

8.13.46. Отже, відповідно до цього Закону прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнені пунктом 19.

8.13.47. Статтями 257-259 Цивільного кодексу України унормовано загальна позовна давність, спеціальна позовна давність, зміна тривалості позовної давності…»

Підпункт 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) це імперативна норма, якою держава вказала учасникам ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

Рішення Регулятора [НКРЕКП] щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечать нормам ЦК України та ГК України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що Регулятор [НКРЕКП] наділений законом повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що провадять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії.

Отже, місцевий господарський суд правомірно та обґрунтовано застосував приписи Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 як ті, що мають обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи, у тому числі, з вищенаведених висновків Об`єднаної Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.04.2024 у справі №911/1359/11, про обов`язковість застосування учасниками ринку електроенергії у цьому аспекті саме норм постанов НКРЕКП, відповідно до яких на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії.

Згідно ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Саме з огляду на вказану норму позивачем нараховано відповідачу пеню 0.01% у сумі: 14 304.71 грн та штраф в розмірі 7% за прострочення понад 30 в сумі 149 102.89 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що між ПрАТ Національна енергетична компанія Укренерго (далі оператор системи передачі/скорочено ОСП) та ТОВ Транс Енерго Постач (далі сторона, відповідальна за баланс/скорочено СВБ) був укладений договір врегулювання небалансів електричної енергії № 0344-01024 від 17.08.2021 (далі за текстом Договір № 0344-01024 від 17.08.2021р.), який діяв до 31.12.2021.

Підпунктами 1, 2, 5 пункту 3.5 договору № 0344-01024 від 17.08.2021 на СВБ покладені обов`язки нести фінансову відповідальність перед ОСП за врегулювання небалансу електричної енергії, спричиненого цією СВБ або учасниками ринку, які входять до балансуючої групи; дотримуватись Правил ринку; здійснювати вчасно і в повному обсязі оплату за небаланс електричної енергії та платежів, сформованих ОСП для СВБ відповідно до Правил ринку.

Позивачем відповідачу, відповідно до умов договору і Правил ринку, виставлялись у період дії договору рахунки-фактури за електричну енергію для врегулювання небалансів, розміщені ОСП в системі управління ринком (ММS), а саме: № 379 від 07.09.2022 на суму 133 100,12 грн., № 388 від 14.09.2022 на суму 130 811,84 грн., № 184 від 07.04.2022 на суму 624 661,57 грн., № 191 від 28.03.2022 на суму 2 380 014,95 грн., № 191 від 28.03.2022 на суму 2 380 014,95 грн., № 470 від 02.12.2022 на суму 210 546,25 грн., № 158 від 17.03.2022 на суму 2 638 693,68 грн., № 389 від 23.09.2022 на суму 108 135,43 грн., № 600 від 15.09.2022 на суму 113 959,73 грн., які відповідачем були оплачені лише частково.

Відтак, у відповідача перед позивачем виникло грошове зобов`язання.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина перша статті 173 ГК України).

Відповідно до частини третьої статті 510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Аналізуючи положення глави 47 ЦК України, можна зробити висновок, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Відтак, грошове зобов`язання - це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виходячи з викладеного, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, із правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу грошима, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язанням.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми абзацу третього частини другої статті 231 ГК України викладені у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 915/507/17, від 18.06.2019 у справі №914/891/16.

Відповідно до частини другої статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, можливе за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.08.2022 у справі №910/9375/21, від 26.10.2021 у справі №910/16114/20.

З урахуванням наведеного, та з огляду на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що умовам договору, укладеного між сторонами, не встановленого відповідальності у вигляді штрафу, а відповідачем допущено прострочення виконання саме грошового зобов`язання, то господарським судом правомірно зроблено висновок, що до спірних відносин не може бути застосована норма ч.2 ст.231 ГК України.

Наведеним спростовуються наступні доводи апелянта:

«…Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються, зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі Правила)…

… На думку суду, воєнний стан на території України не означає, що Відповідач беззаперечно не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо) …

…Період нарахування пені заявлений Позивачем, входить в період дії воєнного стану.

Отже, враховуючи п. 16 постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022, яка є чинною, та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з Відповідача пені у період дії воєнного стану в Україні.

Посилаючись на положення ч. 2 ст. 231 ГК України, за порушення строків оплати небалансів електричної енергії Позивач нарахував та заявив до стягнення штраф в розмірі 149 102,89 грн…

…Не погоджуючись з постановленим рішенням по справі в частині скасування стягнення нарахування пені та штрафу, Позивач зазначає наступне, що Статтею 58 Конституції України 1996 року закріплено один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України).

Так Постановою Касаційного Господарського суду у складі Верховного суду України по справі № 912/1914/21 у п. 125 Відповідно до абзаців 1 і 2 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй…

…надені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача пені 0,01% у сумі 14 304,71 грн та штрафу в розмірі 7% за прострочення понад 30 днів в сумі 149102,89 грн з наступних мотивів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 у справі №904/738/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО"на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 4026,00 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 у справі №904/738/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 у справі №904/738/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4026,00 грн покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.08.2024

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Чус