ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року Справа №918/799/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Петухов М.Г.

суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Стафійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.04.2024 (суддя Горплюк А.М., повний текст рішення складено 29.04.2024)

за позовом Керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селянсько-фермерське господарство "Джерела"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -Інститут рибного господарства НААН України

про розірвання договорів оренди землі та водного об`єкта, повернення земельних ділянок та водного об`єкта

за участю:

прокурора - Гарбарука В.А.,

представника позивача - не з`явився,

представника відповідача - Осіпова Г.В.,

представника третьої особи - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.04.2024 в задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції, здійснивши оцінку актів обстеження спірних земельних ділянок, вказав, що у вказаних актах міститься інформація про порушення з посиланням на пункти договору оренди водного об`єкта, про порушення відповідачем будь-яких пунктів договорів оренди земельної ділянки не вказано.

Водночас, надаючи оцінку порушенню згідно п.3.2.11 договору оренди водного об`єкта, що стосується прибережної захисної смуги на земельній ділянці з кадастровим номером :05:015:0079, господарський суд дійшов висновку, що відсутність встановленої (винесеної) прибережної захисної смуги в натурі не є тим порушенням, що тягне за собою розірвання договору оренди земельної ділянки з розміщеним на ній водним об`єктом із врахуванням ст.60 Земельного кодексу України та ст.88 Водного кодексу України, якими встановлено типову ширину прибережних захисних смуг по обидва береги річок, а також усталеної практики Верховного Суду, згідно якої сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги.

Враховуючи, що інших порушень акт №2 від 13.04.2023 та акт № 2 від 06.07.2023 (щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:015:0079) не містить, суд не вбачає підстав для розірвання договору оренди даної земельної ділянки.

Щодо порушень, що зафіксовані в акті №3 від 13.04.2023 та акті №3 від 06.07.2023 (щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:015:0082), суд зазначив, що у період березень - травень відбувається наповнення водойм водою, а відтак складання вказаних актів у квітні не підтверджує факту порушення умов укладеного договору оренди водного об`єкту, а фіксує факт, що така водойма ще не набрана водою.

Також суд зауважив, що у своєму позові прокурор не навів жодної аргументації стосовно компенсації втрат відповідача у випадку задоволення позовних вимог (як і не оцінив те, які наслідки такого позову матимуть і для територіальної громади). Відтак, під час розгляду справи прокурором належним чином не обґрунтовано та не надано у підтвердження доказів порушення "інтересів держави" внаслідок дії договорів оренди.

Крім того, прокуратурою не доведено, яким чином, розірвання договору усуне негативні наслідки для держави в особі ради та які негативні наслідки взагалі є, позаяк, з наведеного вбачається, що розірвання договорів, призведе до більших негативних наслідків (недоотримання орендних платежів) та завдасть збиток державі в частині забезпечення наукової діяльності, гарантування продовольчої безпеки країни та задоволення потреб населення в рибопродукції.

Із врахуванням викладеного, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, враховуючи відсутність порушення інтересів держави, з метою сприяння розвитку рибної галузі України, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

Апелянт, зокрема, не погоджується з висновком суду першої інстанції, що виявлені порушення стосуються лише водного об`єкта і не є істотними, а тому відсутні підстави для розірвання договорів оренди земельних ділянок, оскільки використання водного об`єкта, без використання земельної ділянки, на якій він розташований, неможливе, з огляду на що утримання в належному стані земельних ділянок безпосередньо залежить від утримання в належному стані водного об`єкта, що узгоджується з положеннями ст.25 Закону України "Про оренду землі", ч.3 ст.14 Закону України "Про аквакультуру".

Вважає, що оскільки ТОВ "СФГ "Джерела" порушено вимоги ст.60, 96 ЗК України, ст.25 Закону України "Про оренду землі", ст.68, 88, 95 ВК України, ст. 18 Закону України "Про аквакультуру", чим не дотримано умови як договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :05:015:0082, :05:015:0079 (п.16, 27, 30), так і договору оренди водного об`єкта (п.3.2.5., 3.2.7, 3.2.9, 3.2.11, 3.2.16), що підтверджується відповідними актами виявлених порушень, а тому наявні підстави для їх розірвання.

Крім того, прокурор звертає увагу, що на час проведення відповідних обстежень земельних ділянок у орендаря був відсутній діючий режим роботи ставків та дозвіл на спецводокористування, а тому відповідач в період з 04.10.2022 по 21.09.2023 здійснював експлуатацію ставків без дозволу на спецводокористування та дотримання режиму їх роботи.

Відтак, вказані обставини, а також встановлений факт того, що переважна площа водойми заросла очеретом, із врахуванням постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.03.2023 у справі №925/14/22, свідчить про істотне порушення ТОВ "СФГ "Джерела" договорів оренди земельних ділянок та водного об`єкта, у розумінні положень ч.2 ст.651 ЦК України, а тому може призвести до подальшої неможливості використання водного об`єкта та земельних ділянок за цільовим призначенням, що є підставою для їх розірвання.

Також, вказує, що поза увагою суду залишив обов`язок відповідача щодо винесення в натурі меж прибережної захисної смуги, визначений п.3.2.16 договору оренди водного об`єкта, який не виконаний ним дотепер, а також не доведення до відома населення умов користування водним об`єктом водним об`єктом всупереч вимог п.3.2.7 договору, оскільки будь-які інформаційні стенди чи таблички відсутні.

Апелянт зауважує, що науково-технічний звіт №124/23, наданий відповідачем стосується хронологічного аналізу, аналізу кліматичних, геологічних та гідрогеологічних умов, характеристик гідротехнічних споруд та не спростовує факту утримання водного об`єкта та земельних ділянок в неналежному стані. Проведення наукових досліджень відповідачем чи третьою особою не повинно призводити до утримання водних об`єктів у неналежному стані та виправдовувати порушення законодавства.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що викладені обставини свідчать про доведеність істотності порушень ТОВ "СФГ "Джерела" умов договорів оренди земельних ділянок від 20.05.2010, а також договору оренди водного об`єкта №16 від 16.05.2011, та наявність підстав для їх розірвання, а відтак і про порушення інтересів держави, оскільки орган місцевого самоврядування, як представник територіальної громади зацікавлений у ефективному використанні водного об`єкту, а також земельних ділянок під ним, збереженні та покращенні їх стану.

28.06.2024 року до суду надійшли пояснення третьої особи щодо діяльності та ведення селекційно-племінної справи відповідача, згідно зі змісту яких просить апеляційний суд врахувати, що ТОВ "СФГ "Джерела" визнано господарством оригінатором нового селекційного досягнення у тваринництві галицький внутрішньопородний тип української рамчастої породи коропа, а тому розпочинаючи з 2021 року Інститутом рибного господарства НААН України, на базі ТОВ "СФГ "Джерела" цілеспрямовано проводяться науково-дослідні роботи, зокрема, за завданням "Теоретично обґрунтувати застосування синтетичної селекції структурних одиниць українських порід коропа з урахуванням їх генетичних особливостей" (2021-2026 роки).

Виключення зі структури ставкових площ будь-якого виду ставка автоматично позбавляє суб`єкта господарювання статусу племінного репродуктора, внаслідок чого таке господарство вимушене суттєво зменшити як відтворення, так і кількість запасів риби.

З огляду на викладене, з метою збереження та раціонального використання племінних ресурсів, та керуючись ст.42 ГПК України, Інститут рибного господарства НААН України категорично заперечує проти апеляційної скарги, та просить рішення Господарського суду Рівненської області від 18.04.2024 в даній справі залишити без змін.

Відповідач своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст.263 ГПК України не скористався.

Згідно з ч.3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання, призначене на 22.07.2024 року, позивач та третя особа не забезпечили явку уповноважених представників, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення судового засідання (т.2, а.с.172-176), про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи приписи ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, приймаючи до уваги належне повідомлення учасників справи про розгляд справи та той факт, що їх явка в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та третьої особи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, пояснення третьої особи, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.05.2010 між Радивилівською районною державною адміністрацією Рівненської області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Селянсько-Фермерське господарство "Джерела" (орендар) укладено договори оренди земельної ділянки (договір-1 з к.н. 56:258:885 00 05 015 0079 т.1, а.с.22-24; договір-2 з к.н. 56:258:885 00 05 015 0082 т.1, а.с.31-33).

Згідно з п.1, 2, 3 договорів, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для рибогосподарських потреб, які знаходяться на території Теслугівської сільської ради. В оренду передаються земельна ділянка загальною площею 19,8509 га (договір-1), та загальною площею 19,4444 га (договір-2). На земельних ділянках немає об`єктів нерухомого майна, а також немає інших об`єктів інфраструктури.

У відповідності до п.4 договорів, земельні ділянки, що передаються в оренду не обтяжені жодними сервітутами чи обмеженнями або правами третіх осіб на дані земельні ділянки та, повністю придатні до їх використання за призначенням.

Договори укладено на 20 років. Після закінчення строку дії договорів орендар має переважне право поновити їх на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договорів повідомити письмового орендаря про намір продовжити його дію (п.8 договорів).

За умовами п.14, 15, 16 договорів, земельні ділянки передаються в оренду для рибогосподарських потреб. Цільове призначення земельних ділянок землі запасу водного фонду. Умови збереження стану об`єктів оренди використання ділянок у відповідності до вимог чинного законодавства, інших норм і правил.

Відповідно до п.34 договорів, їх дія припиняється у разі: закінчення строку, на який їх було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом. Договори припиняються також в інших випадках в порядку, встановленому законом.

Дія договорів припиняється шляхом їх розірвання, зокрема, за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.35 договорів).

Відповідно до п.41 договорів, вони набирають чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації.

Вказані договори зареєстровані в Радивилівському районному відділі Рівненської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 19.04.2010 за №54 (договір-1), №52 (договір-2).

На виконання укладених договорів оренди, 20.05.2010 між орендодавцем та орендарем підписано акти приймання-передачі земельних ділянок (т.1, а.с.25, 34).

16.05.2011 між Радивилівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Селянсько-Фермерське господарство "Джерела" (орендар) укладено договір оренди водного об`єкта №16 (т.1, а.с.70-73), згідно з п.1.1. якого орендодавець надає, а орендар приймає в користування на умовах оренди водний об`єкт (ставкове господарство) для риборозведення, на території Теслугівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області.

Характеристика об`єкта оренди, зокрема, земельна ділянка площею 94,5151 га, в т.ч. площа водного дзеркала: 86,015 га, середня глибина 0,9 м. об`єм води, що надається в оренду: 888,40 тис.м.куб.; наявність гідротехнічних споруд, їх стан: земляні дамби в задовільному стані; наявність винесених в натуру меж водоохоронної зони та прибережної смуги: необхідно винести в натуру межі водоохоронної смуги та встановити вказівні знаки; наявність джерел забруднення в межах водоохоронної зони та прибережної смуги: джерела забруднення відсутні; наявність режиму рибогосподарської експлуатації водного об`єкта: відсутній; наявність робочого проекту на будівництво водойм, паспорта водного об`єкту.

Цей договір діє з моменту його реєстрації, підписання акта приймання-передачі, на період дії договорів оренди земельних ділянок: № 54 від 19.07.2010 (договір-1); №52 19.07.2010 (договір-2), які зареєстровані в Радивилівському районному відділі Рівненської регіональної філії ДП "Центр ДЗК". У разі розірвання достроково дії одного з договорів оренди земельних ділянок дія цього договору припиняється. Орендар зобов`язаний в цьому випадку повернути водний об`єкт орендодавцю (п.7.1.1. договору).

Пунктом 8.2 договору передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний у разі не виконання стороною їх обов`язків, передбачених п.3.2., 4.2. даного договору, у разі знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке суттєво перешкодає передбаченому договором використанню водного об`єкта, а також на підставах, визначених Водним кодексом України та іншими законами України.

17.05.2011 між орендодавцем та орендарем підписано акт приймання-передачі водного об`єкта (т.1, а.с.44).

13.04.2023 тимчасовою комісією з обстеження земельних ділянок водного фонду, створеною розпорядженням Крупецького сільського голови, проведено обстеження земельних ділянок, які знаходяться за межами села Теслугів Дубенського району Рівненської області (к.н. :05:015:0079) та за межами села Коритне Дубенського району Рівненської області (к.н. :05:015:0082) у зв`язку з вивченням стану використання та дотримання вимог екологічного та природоохоронного законодавства, в тому числі дотримання умов договорів оренди земельних ділянок від 20.05.2010 та договору оренди водного об`єкта №16 від 16.05.2011.

За результатами обстеження земельних ділянок складено відповідні акти:

1) акт №2 щодо земельної ділянки к.н. :05:015:0079 (т.1, а.с.66), згідно якого встановлено, що земельна ділянка утримується в неналежному стані, не встановлено відповідних водоохоронних знаків, заростає чагарниковою рослинністю. Порушено положення договору оренди водного об`єкта, а саме п.3.2.11 - не здійснюються заходи щодо утримання в належному стані прибережної захисної смуги та забезпечення режиму її охорони у відповідності з вимогами Водного кодексу України та іншими нормативними актами; п.3.2.16 не винесено межі прибережної захисної смуги в натурі;

2) акт №3 щодо земельної ділянки к.н.:05:015:0082 (т.1, а.с.68), яким встановлено, що у водному об`єкті частково відсутня вода (спущено), наявне дно, яке заростає очеретом, чагарниковою рослинністю. Порушено положення договору оренди водного об`єкта, зокрема, п.3.2.5 - регулярно не проводяться рибоводно-меліоративні заходи на водному об`єкті (не наповнюється вчасно водою до необхідного рівня); п. 3.2.7. - не доводяться до відома населення умови користування водним об`єктом; п. 3.2.9. не проводяться роботи по спорожненню та наповненню водойми згідно із затвердженими правилами технічної експлуатації (опорожнення ставка для вилову риби здійснено без дозволу на спеціальне водокористування з передбаченим скидом води з водного об`єкта); п. 3.2.11. - не здійснюються заходи щодо утримання у належному стані прибережної захисної смуги та забезпечення режиму її охорони у відповідності з вимогами Водного кодексу України та іншими нормативними актами; п. 3.2.16. - не винесено в натуру прибережних захисних смуг.

Листом від 08.05.2023 Державна екологічна інспекція Поліського округу (т.1, а.с.80) повідомила Дубенську окружну прокуратуру про вищевказані порушення, зазначивши, що водні об`єкти використовуються з порушенням умов укладених договорів оренди та положень Водного кодексу України, водоохоронного режиму, що в результаті призводить до погіршення екологічного стану території.

16.05.2023 року Крупецька сільська рада, як власник земельних ділянок та водного об`єкта, відповідним листом повідомила орендаря про виявлені порушення та вказала на необхідність здійснення заходів для усунення порушень

У відповідь на вказаний лист, ТОВ "СФГ "Джерела" повідомило, що орендар здійснює усі заходи по утриманню земельних ділянок в належному стані згідно цільового призначення земельних ділянок риборозведення. Регулярно знищується рослинність у ложі ставів, проводиться зариблення з жовтня по липень кожного року. Прибережна захисна смуга згідно акту приймання-передачі земельної ділянки не була виділена в натурі, тому межові знаки не були встановлені.

06.07.2023 тимчасовою комісією повторно проведено обстеження спірних земельних ділянок, за результатами яких складено відповідні акти №2 (к.н. :05:015:0079 т.1, а.с.99) та №3 (к.н. :05:015:0082 т.1, а.с.101) та виявлено аналогічні порушення договору оренди водного об`єкта №16 від 16.05.2011 року, які були зафіксовані актами від 13.04.2023 року.

Прокурор, вважаючи, що земельні ділянки використовується з порушенням п.30 договорів оренди земельних ділянок від 20.05.2010 та обов`язків орендаря, передбачених ст.25 Закону України "Про оренду землі", а водний об`єкт з порушенням п. 3.2.2, 3.2.5, 3.2.7, 3.2.9, 3.2.11, 3.2.16 договору оренди водного об`єкта №16 від 16.05.2011, що є підставою для припинення вказаних договорів шляхом розірвання за рішенням суду у відповідності до ч.2 ст.651 ЦК України, звернувся з даним позовом до суду.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в даній справі, судова колегія, із врахуванням листів Дубенської окружної прокуратури до Крупецької сільської ради від 11.05.2023 (т.1, а.с.32-33), від 22.06.2023 (т.1, а.с.36-37), від 25.07.2023 (т.1, а.с.108), надісланих у зв`язку із виявленими порушеннями та з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, вважає вірним висновок суду першої інстанції про дотримання прокурором вимог ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва прокурором інтересів держави, оскільки позивач належним чином не здійснив захист інтересів територіальної громади в спірних правовідносинах, у зв`язку з чим у прокурора були обґрунтовані правові підстави для звернення з даним позовом до суду.

Крім того, апеляційний суд враховує, що Крупецька сільська рада була обізнана про необхідність захисту інтересів держави, мала час та відповідні повноваження для їх захисту шляхом самостійного звернення з відповідним позовом до суду, однак цим правом не скористалася, натомість повідомила, що у зв`язку з відсутністю фінансування на сплату судового збору не зверталася до суду з метою розірвання договорів оренди землі та водного об`єкта, а тому просила вжити прокурора необхідних представницьких повноважень (т.1, а.с.98). З огляду на вказане суд вважає, що рада фактично усунулася від реалізації повноважень по захисту інтересів держави, що свідчить про його бездіяльність.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами статті 14 Конституції України, ст.1 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори, правочини, інші юридичні факти.

Частиною 1 ст.93 ЗК України, яка кореспондується з ст.1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України "Про оренду землі").

У відповідності до ст.24 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з п.27 договорів оренди земельних ділянок, орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил, дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом дотримання зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ і ставків відповідно до встановлених в установленому порядку режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами та права спеціального використання.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (ст.31 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Приписами п.30 договорів оренди землі передбачено обов`язки орендаря, зокрема, не допускати погіршення екологічного стану земельних ділянок; виконувати інші вимоги щодо використання земельної ділянки згідно з чинними законодавством України.

Пунктом 3.2. договору оренди водного об`єкта також встановлено обов`язки орендаря, зокрема, використовувати наданий йому у користування на умовах оренди водний об`єкт за цільовим призначенням, відповідно до умов договору; регулярно проводити рибоводно-меліоративні заходи на водному об`єкті; утримувати в належному стані прибережну захисну смугу водного об`єкта, здійснювати заходи щодо забезпечення режиму її охорони тощо.

Орендодавець вправі вимагати від орендаря дотримання вимог екологічного, санітарно-епідеміологічного, земельного законодавства, державних стандартів, норм і правил, проектних рішень щодо безпечної експлуатації водного об`єкта, утримання в належному стані прибережних смуг, а також території, які особливо охороняються (п.4.1.5. договору оренди водного об`єкта).

Згідно з п.4.1.3 договору оренди водного об`єкта, орендодавець вправі перевіряти самостійно, або із залученням інших державних органів дотримання орендарем умов договору.

Апеляційним судом встановлено, що реалізовуючи свої повноваження як власник та орендодавець спірних земельних ділянок, а також права, передбачені ЗК України та ЦК України, Крупецькою сільською радою у складі тимчасової комісії, в т.ч. за участю державного інспектора Державної екологічної інспекції Поліського округу, проведено обстеження земельних ділянок водного фонду, що перебувають в оренді ТОВ "СФГ "Джерела" за договорами оренди земельних ділянок від 20.05.2010, та на яких розташовано водні об`єкти, що перебувають в оренді за договором водного об`єкта №16 від 16.05.2011, про що складено відповідні акти №2, №3 від 13.04.2023 та акти №2, №3 від 06.07.2023.

Оцінюючи вказані акти обстеження земельних ділянок в підтвердження недотримання орендарем вимог земельного, екологічного та природоохоронного законодавства, в т.ч. дотримання умов договорів оренди земельних ділянок та договору водного об`єкта, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством (ст.85 Водного кодексу України).

Водночас, статтею 144 ЗК України передбачено порядок припинення права користування земельними ділянками, що використовуються з порушенням земельного законодавства, зокрема:

1) у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор (з контролю за використанням та охороною земель чи з охорони навколишнього природного середовища) складає протокол про адміністративне правопорушення, накладає на особу, яка допустила правопорушення, адміністративне стягнення та видає цій особі припис про його усунення у 30-денний строк;

2) у разі невиконання особою протягом вказаного строку припису щодо припинення правопорушення, державний інспектор накладає на таку особу адміністративне стягнення відповідно до закону та повторно видає припис про припинення правопорушення та усунення його наслідків у 30-денний строк;

3) у разі неусунення наслідків порушення земельного законодавства у 30-денний строк орган державного контролю (за використанням та охороною земель або за охороною навколишнього природного середовища) звертається до суду, зокрема, з позовом про розірвання договору оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки або договору про встановлення земельного сервітуту.

Таким чином, вказаною нормою врегульована спеціальна адміністративна процедура притягнення до відповідальності винних у порушенні екологічного законодавства осіб, а також процедура припинення права оренди землі саме за ініціативою Державної екологічної інспекції з підстав допущених порушень законодавства.

Будь-яких доказів в підтвердження проведення адміністративної процедури щодо виявлення відповідних порушень орендарем у спірних правовідносинах та вчинення державним інспектором дій на виконання своїх повноважень, зокрема, складення протоколу про адміністративне правопорушення, видання припису про припинення правопорушення та усунення його наслідків, накладення адміністративного стягнення, визначення розміру завданих збитків або звернення до суду з відповідним позовом органу державного контролю, сторонами не надано та матеріали справи не містять.

Відтак, апеляційним судом встановлено факт відсутності притягнення орендаря, ТОВ "СФГ "Джерела", уповноваженими особами до адміністративної відповідальності за порушення земельного, екологічного та природоохоронного законодавства щодо користування спірними земельними ділянками та водним об`єктом.

При цьому, апеляційний суд, надаючи оцінку актам обстеження земельних ділянок, згідно яких виявлено відповідні порушення орендарем вимог законодавства і положень договорів оренди, зауважує, що вони складені лише в односторонньому порядку тимчасовою комісією Крупецької сільської ради за відсутності орендаря чи його уповноваженого представника.

Зі змісту вказаних актів вбачається, що ТОВ "СФГ "Джерела" повідомлено в телефонному режимі про час та місце проведення огляду, однак будь-якого письмового доказу повідомлення орендаря для забезпечення його участі під час обстеження земельних ділянок та водного об`єкта сторонами в матеріали справи не надано, що ставить під сумнів достовірність даних, викладених у таких актах, щодо виявлених порушень вимог екологічного та земельного законодавства та їх дотримання орендарем.

Колегія суддів вважає, що присутність під час обстеження земельних ділянок та водного об`єкта державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища не може бути оцінена судом як обставина надання актам обстеження земельних ділянок легітимності, оскільки з урахуванням положень ст.85 ВК України та ст.144 ЗК України законодавством передбачена спеціальна адміністративна процедура щодо виявлення відповідних порушень, яка не була застосована у спірних правовідносинах, субєктом в яких може виступати відповідний державний інспектор.

З огляду на викладене, для визначення підстав для розірвання договорів оренди земельних ділянок та водного об`єкта оцінці суду підлягають обставини порушення орендарем саме положень спірних договорів.

Водночас, із врахуванням ст.96 ЗК України, ч.3 ст.14 Закону України "Про аквакультуру", ст.25 Закону України "Про оренду землі" колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що використання водного об`єкта, без використання земельної ділянки, на якій він розташований, неможливе, а тому недотримання умов користування водного об`єкта свідчить про відповідні порушення щодо земельних ділянок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.2 ст.651 ЦК України).

Відтак, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору, тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2 ст.651 ЦК України (п.117 постанови Великої Палати Верховнго Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18).

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Однією із підстав для розірвання спірних договорів прокурор визначив недотримання орендарем обов`язку проведення робіт по спорожненню та наповненню водойм згідно із затвердженими правилами експлуатації; дозволом на спуск, виданим Рівненським обласним управлінням меліорації та водного господарства, дозволом на спецвикористання, передбаченого п.3.2.9 договору водного об`єкта №16 від 16.05.2011 року.

Представник відповідача у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції заперечив факт скиду води, для якого вимагається дозвіл на спеціальне водовикористання.

Апеляційний суд, надаючи оцінку вказаному порушенню, вважає, що обставини, зазначені в актах №3 від 13.04.2023, від 06.07.2023, які складені в односторонньому порядку, щодо часткової відсутності води у водоймі є суб`єктивно оцінені виключно представниками орендодавця, оскільки останнім при виявлені відповідного порушення вказано про "часткове заповнення водного об`єкта водою після скиду" та про "критичний рівень води у водоймі".

При цьому, із змісту п.1.1. договору водного об`єкта №16 від 16.05.2011 року вбачається, що площа водного дзеркала становить 86,015 га, середня глибина водойми - 0,9 м, а об`єм води, що надається в оренду 888,40 тис.м.куб.

Однак, згідно актів №3 від 13.04.2023 та 06.07.2023, які складені за результатами обстеження земельної ділянки к.н. :05:015:0082, судом встановлено, що будь-які фізичні заміри площі, глибини чи об`єму води водного плеса комісією орендодавця не проводились, факт скиду води під час обстаження та складання відповідних актів зафіксовано не було, а орендарем факт скиду води заперечується. Крім того, акти не містять інформації про неможливість зміни площі, глибини чи об`єму води водного плеса в силу природніх процесів.

Аналіз змісту інших порушень договору оренди водного об`єкта, які зафіксовані у вказаних актах, а саме не регулярне проведення рибоводно-меліоративних заходів на водному об`єкті (п.3.2.5.) та не доведення до відома населення умови користування водним об`єктом (п.3.2.7), із врахуванням ст.1, 35 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів", ст.1, 18 Закону України "Про аквакультуру", дає підстави для висновку, що вони мають загальний, формальний характер та не можуть бути оцінені судом, як істотні порушенням умов договору оренди землі (к.н. :05:015:0082) та водного об`єкта в розумінні ч.2 ст.651 ЦК України для їх розірвання.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що рибогосподарська меліорація - комплекс заходів, спрямованих на оптимізацію показників гідрологічного, гідрохімічного, гідробіологічного режимів та підвищення продуктивності водних об`єктів (їх частин), рибогосподарських технологічних водойм, поліпшення умов природного відтворення та якісного складу гідробіонтів з метою їх збереження та раціонального використання (ст. 1 даного Закону України "Про аквакультуру" ).

Згідно пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Інституту рибного господарства Національної академії наук України, на базі ТОВ СФГ "Джерела", яке являється повносистемним рибним господарстом, на підставі договору від 25.03.2021 (т.1, а.с.214-216), проводяться науково-дослідні роботи за програмою 32 "Система комплексного наукового забезпечення рибного господарства на внутрішніх водоймах України (рибництво та рибальство)", а також здійснюється дослідження з вдосконалення і створення нових, продуктивних порід, породних груп і внутрішньопородних типів ставкових риб.

Інститут рибного господарства НАН України також зауважує, що відповідач протягом останніх декількох десятків років, маючи селекційний статус, інтенсивно, на загальнодержавному рівні, займається впровадженням наукових розробок ІРГ НААН, відповідно робить вагомий внесок в розвиток рибної галузі України, забезпечуючи ставові господарства регіону високопродуктивним посадковим матеріалом.

Вказані обставини підтверджуються наказом Міністерства аграрної політики та Української академії аграрних наук України від 04.12.2009 року №858/140, яким присвоєно ТОВ "СФГ "Джерела" статус племрепродуктора з відтворення любінського внутрішньопородного типу української рамчастої породи коропа (т.1, а.с.208-211), атестатом №10315 "Про присвоєння суб`єкту племінної справи у тваринництві відповідного статусу" від 11.09.2014, виданим Міністерством аграрної політики та продовольства України (т.1, а.с.212), свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі суб`єктів племінної справи у тваринництві від 22.10.2014 (т.1, а.с.213), а також наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №377 від 23.11.2021 "Про затвердження галицького внутрішньо породного типу української рам частої породи коропа", яким затверджено нове селекційне досягнення у тваринництві та визнано його організатором ТОВ "СФГ "Джерела".

Таким чином, суд першої інстанції вірно врахував, що в процесі своєї діяльності, ТОВ СФГ "Джерела" не лише створює сприятливі умови для стабілізації та нарощування виробництва конкурентоспроможної рибної продукції, а й зберігає, відтворює та раціонально використовує племінні ресурси, поліпшує генетичну якість риби, зберігає генофонд існуючих локальних маточних стад, підвищує економічну ефективність та конкурентоспроможність галузі, формує власний експортний потенціал племінних ресурсів.

Крім того, варто зауважити, що згідно Науково-технічного звіту №124/23 про дослідження функціонування повносистемного рибного господарства ТОВ СФГ "Джерела", виготовленого Науково-дослідною лабораторією експлуатаційної надійності будівель і споруд Національного університету водного господарства та природокористування, встановлено відповідність гідротехнічних споруд, дамб, рибозбірно-осушувальних каналів, ставків повносистемного рибного господарства чинним вимогам архітектурним і будівельним нормам України, а також вимогам надійності, безпечної експлуатації і можливість його подальшого безпечного утримання та використання.

Виключення деяких ставів (в даному випадку нагульних) зі структури повносистемного рибницького господарства позбавить господарство змоги проводити літування та планове осушування (у відповідності до інструкції кожні 3 - 5 років) ставів, наслідком чого буде спалах хвороб епізоотологічного та вірусного типу, що призведе до загибелі великої кількості риби. Оскільки роль таких ставків вимушені будуть відігравати стави з іншим технологічним призначенням, що в свою чергу призведе до змішування різних вікових груп риби та переущільнення посадок риби. Що категорично заборонено робити, оскільки ріст та поведінка риби залежать від ряду фізіологічних, гідрохімічних і етіологічних чинників.

Відтак, даним звітом встановлено, що водний об`єкт, що перебуває в оренді відповідача за спірним договором існує як частина єдиного комплексу (рибного господарства), який може існувати лише як єдиний гідтотехнічний комплекс, про що вірно зазначив господарський суд.

Щодо порушень п.3.2.11 та 3.2.16 договору оренди водного об`єкта, що стосуються прибережної захисної зони, та які містяться як в актах №2 від 13.04.2023, 06.07.2023, так і актах №3 від 13.04.2023, 06.07.2023, то колегія суддів зауважує, що системний аналіз положень ст.1, 9, 88 ВК України, ст.60 ЗК України, дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року №486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них". Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги.

При цьому, акти обстеження земельних ділянок не містять інформації про порушення орендарем режиму користування прибережною захисною смугою, яка є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

Враховуючи, що ст.88 ВК України, ст.60 ЗК України встановлено типову ширину прибережних захисних смуг по обидва береги річок, приймаючи до уваги той факт, що відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність встановленої (винесеної) прибережної захисної смуги в натурі не є тим порушенням, яке тягне за собою розірвання договору оренди земельної ділянки з розміщеним на ньому водним об`єктом.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи апеляційний суд вважає, що виявлені порушення згідно актів обстеження земельних ділянок, не свідчать про позбавлення орендодавця того, на що він розраховував при укладенні спірних договорів, зокрема, отримання орендної плати, умов збереження стану об`єкта та неможливості повернення земельних ділянок та водного об`єкта у відповідному стані після закінчення договору оренди.

Як вірно вказав суд першої інстанції, задоволення позову прокурора навпаки може призвести до більш негативних наслідків для Крупецької сільської ради як власника та орендодавця, а також територіальної громади, оскільки даний позов спрямовано виключно на позбавлення надходжень до місцевого бюджету з оренди спірних земельних ділянок, та відповідно покладення на позивача надмірного тягаря (в т.ч. пошук нового орендаря та оформленням правовідносин з ним; неотримання орендних платежів), що порушуватиме ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матиме наслідком необґрунтоване і непропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагне досягти прокурор.

Вказане свідчить про не підтвердження прокурором порушення інтересів держави та не обґрунтування, яким чином розірвання спірних договорів усуне негативні наслідки для держави в особі органу місцевого самоврядування.

Крім того, прокурором не доведено наявності будь-якої шкоди орендодавцю порушеннями, зафіксованими в актах обстеження земельних ділянок від 13.04.2023, 06.07.2023, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, оскільки відповідні акти такої інформації не містять, а Державною екологічною інспекцією в порядку ст.144 ЗК України будь-якої шкоди також встановлено не було.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги критерій "пропорційності", який відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції передбачає необхідність дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, зважаючи на недоведеність наявності завдання реальної шкоди іншій стороні договору, внаслідок чого орендодавця було б позбавлено можливості отримати очікуване при укладенні договору, колегія суддів дійшла висновку про відсутність істотності допущених орендарем порушень умов договорів оренди як підстави їх розірвання у відповідності ч.2 ст.651 ЦК України.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, враховуючи відсутність порушення інтересів держави, з метою сприяння розвитку рибної галузі України, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання прокурора на правові позиції, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №902/760/17, від 09.03.2023 у справі №925/14/22, та необхідність врахування їх при розгляді даної справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у вказаних справах мали місце інші фактичні обставини, відмінні від обставин у цій справі, а тому висновки, викладені в них, не є релевантними для перегляду оскаржуваного рішення у межах даної справи.

Крім того, судом не приймається до уваги у спірних правовідносинах як належний та допустимий доказ у розумінні ст.76, 77 ГПК України протокол огляду місця події від 11.04.2023 року (т.1, а.с.64-65), наданий прокурором в підтвердження використання земельних ділянок та водного об`єкта ТОВ "СФГ "Джерела" з порушенням умов договорів оренди та вимог чинного законодавства, оскільки він складений не фахівцем у галузі охорони земель чи навколишнього природного середовища. З огляду на викладене та приймаючи до уваги проведення огляду начальником СД відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненський області, вказаний протокол може бути оцінено як кримінально-процесуальний доказ в межах кримінального провадження.

У силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 ГПК України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Рівненської області від 18.04.2024 у справі №918/799/23 залишити без змін, апеляційну скаргу Першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "30" липня 2024 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.