ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2024 р. м. Київ Справа № 911/996/24

Розглянувши матеріали справи позовом Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Вадима Федоровича

про стягнення 39 383,05 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

За участю секретаря судового засідання Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Пироженко А.О.

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради (надалі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Вадима Федоровича (надалі - відповідач) про стягнення 39 383,05 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.05.2024 року відкрито провадження у справі № 911/996/24 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 06.06.2024 року.

У судовому засіданні 06.06.2024 року представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 06.06.2024 року не з`явився, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався на 04.07.2024 року.

У судовому засіданні 04.07.2024 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач в ході розгляду справи позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 04.07.2024 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, відповідно до п. 3. ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-УІІІ від 9.11.2017 року (надалі - Закон) Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради (позивач) є Виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії, яка зокрема, постачалася і постачається споживачам до будинку, що розміщений за едресою: 07301, Київська область Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Шолуденка, буд. 7.

В зазначеному будинку розміщене приміщення № 2, що належить згідно договору купівлі-продажу від 06.12.2017 року Фізичній особі-підгіриємцю Гаврилюку Вадиму Федоровичу (відповідач).

По зазначеному приміщенню № 2, що належить згідно договору купівлі-продажу від 06.12.2017 року Фізичній особі-підгіриємцю Гаврилюку Вадиму Федоровичу (відповідачу) виникла заборгованість за надану позивачем теплову енергію.

04.11.2019 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір ТП № 23757 на постачання теплової енергії у гарячій воді відповідно до якого позивач, який одночасно являвся виробником, транспортувальником та постачальником теплової енергії, зобов`язувався надавати відповідачу теплову енергію у гарячій воді, а відповідач зобов`язувався своєчасно оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами, у строки та на умовах передбачених зазначеним договором.

Розрахунковим періодом у відповідності до зазначеного договору (п. 7.1 Договору, був календарний місяць).

Обов`язок отримати рахунок та акт виконаних робіт для оплати покладався на відповідача (п. 7.6 Договору).

У подальшому, відповідно до змін, що відбулися у чинному законодавстві, зокрема, згідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачалося, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважалися укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Враховуючи вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також те, що співвласниками вищевказаного будинку не було прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин, починаючи з листопада 2021 року, між позивачем та відповідачем договірні відносини склалися на основі публічного договору приєднання (надалі - договір), який набрав чинності через 30 днів з моменту його розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування 03.11.2021 року (розміщення відбулося на сайті Вишгородської міської ради, 03.10.2021 року).

Вказаний договір є типовим, зміст якого затверджений постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енерг ії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії».

Фактом приєднання Споживача до умов Договору (акцептування Договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти Договір, зокрема надання Виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг (п. 4 Договору).

Договір набирає чинності з моменту акцептування його Споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51 Договору).

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від Договору, Договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 52 Договору).

Отже, враховуючи те, що жодних заяв за вказаний період від відповідача на адресу позивача не надходило, між позивачем та відповідачем, починаючи з листопада 2021 року, існують відповідні договірні відносини, що виникли на підставі публічного договору приєднання (надалі - Договір), що був розміщений на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування (Вишгородської міської ради).

Відповідно до п. 5 Договору позивач зобов`язувався надавати відповідачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язувався своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

У відповідності до п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Відповідно до п. 34 Договору споживач повинен був здійснювати оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця.

Теплова енергія, постачалася позивачем до вищевказаного будинку та до приміщення відповідача (відповідно відповідач отримував зазначену комунальну послугу), що підтверджується копіями актів обстеження вузла обліку теплової енергії, оскільки будинок в якому розміщене приміщення відповідача, обладнаний комерційним засобом обліку і відповідно нарахування відповідачу проводилися з урахуванням його показань.

Враховуючи зазначене, умови вищевказаного договору є такими, що акцептовані відповідачем, відповідно умови договору, є обов`язковими до виконання сторонами.

Протягом періоду, за який стягується заборгованість (з липня 2022 року по березень 2024 року), відповідач не провів жодної оплати, у зв`язку з чим, за ним утворилась прострочена заборгованість в сумі 37 829,82 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача надсилалася претензія № 2141/08 від 11.07.2023 року з вимогою оплатити наявну заборгованість, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до п. 41 Договору Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим Договором.

Тарифи на теплову енергію для позивача та відповідача у відповідні періоди, були встановлені: згідно з рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 26.10.2022 року № 260 «Про встановлення комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для бюджетних установ та інших споживачів; згідно з рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 29.09.2023 року № 485 «Про встановлення комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для бюджетних установ та інших споживачів».

Як вбачається з розрахунку позову, заборгованість відповідача за надані позивачем послуги з теплопостачання, яка утворилась за період з липня 2022 року по березень 2024 року, складає 37 829,82 грн.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошових зобов`язань з оплати послуг теплопостачання позивачем нараховано 93,31 грн. пені, 683,49 грн. 3 % річних та 776,43 грн. інфляційних.

Відповідач в ході розгляду спору в судові засідання не з`являвся, відзиву на позов не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Відповідач в ході розгляду спору в судові засідання не з`являвся, відзиву на позов не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві ненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договором енергопостачання здійснюється на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача в сумі 37 829,82 грн. з оплати наданих послуг з теплопостачання, що відповідачем не заперечено та не спростовано.

Таким чином, позовні вимоги у відповідній частині стягнення з відповідача 37 829,82 грн. основної заборгованості за надані послуги обґрунтовані, доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 44 Договору його сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього Договору відповідно до цього Договору або закону. У разі несвоєчасного здійснення платежів, Відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Як передбачено ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати наданих послуг, вимоги позивача про стягнення з відповідача 93,31 грн. пені, 683,49 грн. 3 % річних та 776,43 грн. інфляційних є обґрунтованими, правомірними і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі в сумі 3 028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради до Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Вадима Федоровича про стягнення 39 383,05 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Вадима Федоровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради (07301, Київська обл., м. Вишгород, вул. Кургузова, 3-В, Код ) 37 829,82 грн. основного боргу, 93,31 грн. пені, 683,49 грн. 3 % річних, 776,43 грн. інфляційних та 3 028,00 грн.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст складено 06.08.2024 року