УХВАЛА

01 серпня 2024 року

м. Київ

cправа № 904/4115/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Губенко Н.М., Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2023

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2024

у справі за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Житловий комплекс "Жуковський" (далі - ОСББ)

про визнання протиправними та скасування рішень правління, стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСББ, у якій просив суд:

- визнати нікчемним п.6.2.2 Положення про органи управління ОСББ, затвердженого протоколом загальних зборів ОСББ від 16.09.2017 №8, через невідповідність вимогам ст.10 Закону "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку";

- визнати протиправним та недійсним рішення засідання правління ОСББ щодо звільнення з 01.02.2023 з посади голови правління ОСББ та виключення зі складу правління ОСОБА_1 , оформлене протоколом засідання правління ОСББ від 11.01.2023 №1/01-23, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. (номери в реєстрі 140,141);

- визнати протиправним та недійсним рішення засідання правління ОСББ щодо призначення на посаду голови правління ОСББ Жмуренка В.Г. з 02.02.2023, оформлене протоколом засідання правління ОСББ від 11.01.2023 №1/01-23, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. (номери в реєстрі 140,141);

- скасувати реєстраційну дію від 03.02.2023 №008076557, здійснену на підставі протоколу засідання правління ОСББ від 11.01.2023 №1/01-23, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. (номери в реєстрі 140,141);

- поновити позивача на посаді голови правління ОСББ з моменту набрання рішення суду законної сили;

- стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з моменту звільнення, тобто з 01.02.2023 та до моменту прийняття рішення (20.000,00 грн щомісячно, в тому числі 120.000,00 грн за 6 місяців вимушеного прогулу до моменту звернення до суду).

2. Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 04.10.2023, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2024, в задоволенні позовних вимог відмовив.

3. 29.04.2024 ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2024, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

4. Верховний Суд ухвалою від 20.05.2024 касаційну скаргу залишив без руху на підставі ч.2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), як таку, що оформлена з порушенням вимог, встановлених п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу та надав строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

5. Верховний Суд вказав, що скаржник не послався на відповідну підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) ч.2 ст.287 ГПК та не навів обґрунтувань щодо такої (таких).

6. 31.05.2024 до Верховного Суду від скаржника надійшла подана 30.05.2024 через систему Електронний суд заява про усунення недоліків касаційної скарги.

7. 31.05.2024 до Верховного Суду від ОСББ через систему Електронний суд надійшло заперечення проти відкриття касаційного провадження, мотивоване тим, що скаржник не усунув недоліки касаційної скарги.

8. Верховний Суд ухвалою від 18.06.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2024 повернув без розгляду, оскільки скаржник не усунув недоліки касаційної скарги.

9. Верховний Суд вказав, що скаржник в заяві про усунення недоліків чітко не визначив конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку; посилаючись на таку підставу як відсутність висновків Верховного Суду, скаржник не зазначає конкретну норму (норми) права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, натомість використовуючи абстрактні та нечіткі формулювання із яких не зрозуміло, які норми неправильно застосували суди в оскаржуваних рішеннях, які висновки у зв`язку із цим вони зробили та, відповідно, які висновки щодо застосування норм права повинен зробити Верховний Суд.

10. 12.07.2024 ОСОБА_1 через систему Електронний суд повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2024, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

11. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

12. Частиною 2 ст.292 ГПК передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

13. Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

14. Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

15. У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).

16. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

17. У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

18. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

19. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

20. При цьому необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.

21. Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

22. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

23. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

24. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

25. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження (стор.7 скарги) скаржник зазначає, що "положеннями п.3 ч.2 ст.287 ГПК визначена одна з підстав, що надає стороні право на касаційне оскарження - якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах".

26. В подальшому вказує, що суд апеляційної інстанції послався на позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні від 12.01.2010 №1-рп/2010 про офіційне тлумачення ч.3 ст.99 Цивільного кодексу України, що зміст цієї норм треба розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу щодо виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав, та висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 01.09.2023 у справі №909/1154/21 (що неповідомлення учасника господарського товариства про скликання загальних зборів у разі оскарження учасником товариства рішень загальних зборів саме по собі не є самостійною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства), від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 12.12.2022 у справі №126/2200/20 від 14.12.2022 та від 25.01.2023 у справі №760/34680/19 (щодо заборони суперечливої поведінки) та від 10.02.2021 у справі №754/5841/17 (що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу).

27. Таким чином, скаржник в касаційній скарзі чітко не визначає конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані при ухваленні відповідного висновку.

28. Посилання на таку підставу як відсутність висновків Верховного Суду не можна вважати належно обґрунтованим, оскільки скаржник не зазначає конкретну норму (норми) права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, натомість використовуючи абстрактні та нечіткі формулювання із яких не зрозуміло, які норми неправильно застосували суди в оскаржуваних рішеннях, які висновки у зв`язку із цим вони зробили та, відповідно, які висновки щодо застосування норм права повинен зробити Верховний Суд.

29. Аналогічні недоліки стали підставою для повернення первинно поданої касаційної скарги, про що зазначено в ухвалі Верховного Суду від 18.06.2024.

30. Отже, скаржнику необхідно зазначити підстави касаційного оскарження судових рішень, врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування, які описані, зокрема, у пунктах14-24 цієї ухвали.

31. Також скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що він звертається з касаційною скаргою вдруге, після постановлення Верховним Судом ухвали від 18.06.2024 про повернення первісно поданої касаційної скарги; з первісною скаргою він звернувся 29.04.2024, тобто в межах строку на касаційне оскарження; ухвала суду касаційної інстанції від 18.06.2024 не була направлена скаржнику, а його представник Бровко О.О. дізнався про неї лише 12.07.2024 з Єдиного державного реєстру судових рішень.

32. Згідно зі ст.288 ГПК касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій ст.293 цього Кодексу.

33. Оскаржувану постанову ухвалено 09.04.2024, повний текст складено 24.04.2024, отже останнім днем на її касаційне оскарження було 14.05.2024.

34. 29.04.2024 скаржник вперше подав касаційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2024 у справі №904/4115/23.

35. Враховуючи те, що касаційну скаргу було оформлено з порушенням вимог, встановлених п.5 ч.2 ст.290 ГПК, Верховний Суд ухвалою від 20.05.2024 касаційну скаргу залишив без руху.

36. Статтею 292 ГПК передбачено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.290 цього Кодексу, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу, тобто суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг.

37. Згідно з ч.4 ст.174 ГПК якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

38. З огляду на наведені положення процесуального закону, Верховний Суд ухвалою від 18.06.2024 повернув касаційну скаргу без розгляду, оскільки скаржник в заяві про усунення недоліків відповідних недоліків не усунув.

39. Згідно з відомостями автоматизованої системи документообігу суду КП "ДСС" (довідка про доставку документа в кабінет Електронного суду), ухвалу про повернення касаційної скарги від 18.06.2024 доставлено представнику скаржника - адвокату Бровку О.О. (доставлено в Електронний кабінет одержувача: 18.06.2024 о 18:26, отримано судом повідомлення про доставку: 18.06.2024 о 18:46).

40. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (абз.2 п.5 ч.6 ст.242 ГПК).

41. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє (ч.7 ст.242 ГПК).

42. Отже, наведені скаржником причини пропуску строку на подання касаційної скарги (повернення вперше поданої касаційної скарги через неусунення недоліків) не є об`єктивними, оскільки безпосередньо залежали від суб`єктивної волі та процесуальної поведінки скаржника (його представника).

43. При цьому Верховний Суд, постановляючи ухвали від 20.05.2024 про залишення первісно поданої касаційної скарги без руху та від 18.06.2024 про її повернення без розгляду, виходив не з формальних підстав, а з вимог та імперативних приписів процесуального закону.

44. Господарський процесуальний закон встановлює строк на касаційне оскарження і пов`язує дату початку перебігу цього строку з днем проголошення судового рішення, складення його повного тексту та днем вручення цього рішення стороні (частини 1, 2 ст.288 ГПК), а не з датою отримання копії ухвали про повернення первісно поданої касаційної скарги і повторним зверненням до суду.

45. Згідно з ч.1 ст.119 ГПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

46. Положеннями статей 13, 74 ГПК передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

47. Законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви (клопотання) скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

48. Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

49. Враховуючи те, що причини пропуску строку на касаційне оскарження, викладені у клопотанні, не є об`єктивними, Верховний Суд визнає неповажними підстави, наведені у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.

50. Згідно з ч.3 ст.292 ГПК касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

51. Скаржникові необхідно подати клопотання (заяву) про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших (поважних) підстав, що зумовили пропуск цього строку (з урахуванням змісту цієї ухвали).

52. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.

53. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 119, 174, 234, 235, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними підстави, наведені у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2023 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2024.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2024 у справі №904/4115/23 залишити без руху.

3. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику, або у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі положень п.4 ч.1 ст.293 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді Н. Губенко

О. Кролевець